Справа № 368/1788/18
Провадження № 1-кп/368/79/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" травня 2019 р. Кагарлицький районний суд Київської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області кримінального провадження № 0000416 від 14.09.2018 року щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бурти Кагарлицького району Київської області, українця громадянина України, освіта середня, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого в АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
- сторони обвинувачення прокурора Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_4

-потерпілого ОСОБА_5
-представника потерпілого адвоката ОСОБА_6

- сторони захисту захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_3 , -
в с т а н о в и в:
органом досудового розслідування ОСОБА_3 пред`явлене обвинувачення за ст. 356 КК України при наступних обставинах.
ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що, перебуваючи 10.09.2018 р. близько 13 год. 00 хв. на стоянці сільськогосподарської техніки по АДРЕСА_3 , скориставшись тим, що мав при собі ключі від наданого йому для виконання роботи автомобіля КАМАЗ 5511 із номерним знаком НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 , знаючи, що вказаний автомобіль має зберігатись на даній стоянці, а також те, що автомобіль дозволено використовувати тільки для перевезення вантажів і тільки за вказівкою власника, діючи умисно, самоправно вирішив взяти для використання у власних цілях вищевказаний транспортний засіб із стоянки, на якій він мав зберігатись.
Реалізовуючи свій умисел, ОСОБА_3 відкрив автомобіль КАМАЗ 5511 із номерним знаком НОМЕР_1 , сів до кабіни водія, запустив двигун та, встановивши контроль над цим транспортним засобом, поїхав до себе додому. Прибувши до місця проживання, автомобіль залишив зберігати під двором по АДРЕСА_2 .
Наступного дня, 11.09.2018 р. о 19 год. 30 хв. перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_3 діючи умисно, не запитуючи дозволу у власника транспортного засобу, самоправно, вирішив використати автомобіль КАМАЗ 5511 із номерним знаком НОМЕР_1 , для поїздки до магазину в с. Бурти. Скориставшись наявністю ключів до автомобіля ОСОБА_3 сів за кермо, запустивши двигун та встановивши контроль над транспортним засобом почав рух. Однак, рухаючись по вул. Шевченка в с. Бурти ОСОБА_3 не справився із керуванням та в`їхав у житловий будинок АДРЕСА_4 .
Внаслідок самоправних дій ОСОБА_3 пошкоджено автомобіль КАМАЗ 5511 із номерним знаком НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 .
Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи № 12-2/897 від 06.12.2018 р. сума матеріального збитку, завдана власнику автомобіля КАМАЗ 5511 із номерним знаком НОМЕР_1 шасі № НОМЕР_2 внаслідок його пошкодження дорівнює ринковій вартості цього ж автомобіля у непошкодженому стані та становить 139 762, 95 грн.
Майнова шкода, завдана ОСОБА_5 як власнику транспортного засобу, є значною, так як її розмір у 8221 разів перевищує визначений законодавством неоподатковуваний мінімум доходів громадян в розмірі 17 грн. та у 159 разів перевищує розмір податкової соціальної пільги визначеної згідно із п. 5 підр. 1 розділу XX Податкового кодексу на 2018 рік (881 грн.).

Прокурор Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_4 вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно винести обвинувальний вирок, оскільки йому було пред`явлено по ст.. 356 КК України та обвинувачений має відповідати саме по даному кримінальному правопорушенню та вважає, що додаткових заяв від потерпілого не потрібно. Щодо цивільного позову потерпілого, то це є право потерпілого і не заперечує проти залишення позову без розгляду .
Потерпілий ОСОБА_5 та його представник адвокат ОСОБА_6 вважають, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ст.. 356 КК України та при цьому додаткових заяв від нього, як потерпілого, не потрібно, тому є необхідність у винесені відносно нього обвинувального вироку, так як матеріалами справи належними та допустимими доказами доведено винність обвинуваченого, оскільки він протиправними діями наніс шкоду як йому, так і третім особам. До поліції він писав лише одну заяву. Цивільний позов за його заявою до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди просив залишити без розгляду.
Представник цивільного відповідача в особі Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»» щодо позовних вимог позивача до них заперечував, бо саме по даній кваліфікації не передбачено будь яких відшкодувань потерпілому.
Обвинувачений ОСОБА_3 не визнає свою вину у пред`явленому обвинуваченні та просить його виправдати. Не заперечує проти залишення позову без розгляду.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 вважає, що підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого у органу досудового розслідування не було, так як дана стаття є статтею приватного обвинуваченого, тому необхідно було спочатку подати заява потерпілим, і лише потім були б підстави для зміни обвинувачення, а тому підстав для винесення обвинувального вироку у суду не має.
Суд, вислухавши прокурора, потерпілого, його представника, обвинуваченого та його захисника, приходить до наступного висновку.
Судове провадження є однією зі стадій кримінального провадження, яка відбувається після закінчення досудового розслідування. Для постановлення судом законного, обґрунтованого і справедливого процесуального рішення судовому розгляду має передувати вирішення питання про початок досудового розслідування; здійснення швидкого, повного і неупередженого досудового розслідування, під час якого починає формуватися основний обсяг доказів, який буде досліджуватися в судовому засіданні, здійснення письмового повідомлення особі про підозру, що означає початок стадії притягнення особи до кримінальної відповідальності; вирішення прокурором на основі цього розслідування, в якій формі закінчити досудове розслідування.
Однією з основних засад кримінального провадження є закріплений у п.14 ч.1 ст.7 та ст.21 КПК України доступ до правосуддя, що передбачає право на справедливий судовий розгляд і доступ до правосуддя кожному, зокрема і потерпілому, у кримінальному провадженні незалежно від форми обвинувачення.
При цьому для справедливого судового розгляду і прийняття справедливого судового рішення важлива активна процесуальна діяльність потерпілого як учасника кримінального провадження, якого буде стосуватися цей судовий розгляд, не лише в судовому провадженні, але й під час досудового розслідування. Тому забезпечення доступу до правосуддя передбачає необхідність обґрунтованого і своєчасного залучення потерпілого до провадження, роз`яснення йому процесуальних прав і забезпечення можливості їх реалізації шляхом активної участі у з`ясуванні обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, і мають значення для ухвалення справедливого процесуального рішення.
Як слідує з матеріалів справи, органом досудового розслідування ОСОБА_3 пред`явлене обвинувачення за ст. 356 КК України.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.477 КПК України кримінальне провадження щодо зазначеного злочину здійснюється у формі приватного обвинувачення.
Як і в кримінальному провадженні з державною формою обвинувачення, у кримінальному провадженні з приватною формою обвинувачення потерпілий має процесуальні права та обов`язки, передбачені статтями 56, 57 КПК України, і може користуватись допомогою представника і законного представника (статті 58, 59 КПК України).
Разом з тим, кримінальне провадження з приватною формою обвинувачення є винятком із засади публічності і визначається засадою диспозитивності, яка відповідно до ст.26 КПК України означає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Так, на відміну від державного обвинувачення, частиною 4 ст. 26 і ст. 477 КПК України передбачено, що єдиною законною підставою для початку кримінального провадження у формі приватного обвинувачення є заява потерпілого, проти прав, свобод та законних інтересів якого вчинено кримінальне правопорушення. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 26 та ч. 4 ст. 22 КПК України, важливою відмінністю участі потерпілого у кримінальному провадженні з приватною формою обвинувачення є те, що йому тут належить ще й право підтримувати обвинувачення або відмовитися від обвинувачення, що є безумовною підставою для закриття кримінального провадження.
Отже, якщо під час досудового розслідування у кримінальному провадженні у формі державного обвинувачення виникли підстави для складання повідомлення про підозру або про зміну раніше повідомленої підозри з перекваліфікацією діяння підозрюваного на злочин, за яким кримінальне провадження згідно зі ст. 477 КПК України може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого, то прокурор або слідчий за погодженням з прокурором зобов`язаний з`ясувати з цього приводу думку потерпілого і має право скласти відповідно повідомлення про підозру або нове повідомлення про змінену підозру лише за наявності письмової заяви потерпілого про вчинення щодо нього злочину приватного обвинувачення. При цьому відповідно до вимог ст. 279 КПК України слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу, у тому числі невідкладно внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань дату та час повідомлення про підозру, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
У разі відсутності зазначеної згоди потерпілого прокурор має винести постанову про закриття кримінального провадження за п.7 ч.1 ст.284 КПК України як у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Однак орган досудового розслідування ці вимоги кримінального процесуального закону не виконав.
Як і в кримінальному провадженні з державною формою обвинувачення, у кримінальному провадженні з приватною формою обвинувачення потерпілий має процесуальні права та обов`язки, передбачені статтями 56, 57 КПК України, і може користуватись допомогою представника і законного представника (статті 58, 59 КПК України).
Разом з тим, кримінальне провадження з приватною формою обвинувачення є винятком із засади публічності і визначається засадою диспозитивності, яка відповідно до ст.26 КПК України означає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Так, на відміну від державного обвинувачення, частиною 4 ст. 26 і ст. 477 КПК України передбачено, що єдиною законною підставою для початку кримінального провадження у формі приватного обвинувачення є заява потерпілого, проти прав, свобод та законних інтересів якого вчинено кримінальне правопорушення. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 26 та ч. 4 ст. 22 КПК України, важливою відмінністю участі потерпілого у кримінальному провадженні з приватною формою обвинувачення є те, що йому тут належить ще й право підтримувати обвинувачення або відмовитися від обвинувачення, що є безумовною підставою для закриття кримінального провадження.
Отже, якщо під час досудового розслідування у кримінальному провадженні у формі державного обвинувачення виникли підстави для складання повідомлення про підозру або про зміну раніше повідомленої підозри з перекваліфікацією діяння підозрюваного на злочин, за яким кримінальне провадження згідно зі ст. 477 КПК України може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого, то прокурор або слідчий за погодженням з прокурором зобов`язаний з`ясувати з цього приводу думку потерпілого і має право скласти відповідно повідомлення про підозру або нове повідомлення про змінену підозру лише за наявності письмової заяви потерпілого про вчинення щодо нього злочину приватного обвинувачення. При цьому відповідно до вимог ст. 279 КПК України слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу, у тому числі невідкладно внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань дату та час повідомлення про підозру, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
У разі відсутності зазначеної згоди потерпілого прокурор має винести постанову про закриття кримінального провадження за п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України як у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Однак ні орган досудового розслідування, ні прокурором ці вимоги кримінального процесуального закону не виконані.
11 вересня 2018 р. відносно ОСОБА_3 було складено адміністративні матеріали по ст..ст. 124, 130 ч. 1 КУпАП України, з яких слідує, що 11 вересня 2019 р. о 19 год. 20 хв. в с. Бурти Кагарлицького району Київської області по вул.. Шевченка водій ОСОБА_3 керував автомобілем Камаз 5511, державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння та недотримався безпечної швидкості руху та дистанції внаслідок чого допустив зіткнення з спорудою домогосподарства, розташованого за адресою АДРЕСА_4 . Внаслідок даної події учасником були заподіяні матеріальні збитки, а також транспортний засіб отримав механічні пошкодження, чим порушив вимоги ст..ст. 2.9 а, 12.1 та 13.1 Правил дорожнього руху.
Окрім того, з матеріалів кримінального провадження слідує, що 13 вересня 2018 року потерпілий ОСОБА_5 звернувся до Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області з заявою про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 , який 11.09.2018 р. самовільно без його дозволу, як власника, заволодів транспортним засобом КАМАЗ 5511, номерний знак НОМЕР_1 , у власних цілях для придбання горілчаних виробів, внаслідок чого вчинив наїзд на житловий будинок, що призвело до пошкодження транспортного засобу та будинку. Внаслідок причин даної неправомірної діяльності ОСОБА_8 , який створив дорожньотранспортну пригоду 11.09.2018 р. йому завдано значної матеріальної шкоди та третім особам.
14 вересня 2018 р. було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, кримінальне провадження за яким здійснюється у формі державного обвинувачення.
За ознаками зазначеного злочину були внесені відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000416 та 26 вересня 2018 р. ОСОБА_3 повідомлено про підозру.
У подальшому прокурором Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_4 було винесено постанову про зміну правової кваліфікації діяння у кримінальному провадженні від 26 листопада 2018 року, згідно якої було змінено кваліфікацію вчиненого кримінального діяння з ч. 1 ст. 289 КК України на ст. 356 КК України, та обвинуваченому було пред`явлено підозру по цій же статті, кримінальне провадження за яким відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 477 КПК України здійснюється у формі приватного обвинувачення, оскільки в ході слідства встановлений факт укладення усної домовленості про найм на роботу водія між власником автомобіля КАМАЗ із номерним знаком НОМЕР_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 при цьому, на час отримання доступу до автомобіля та керування ним 10 і 11 вересня 2018 року ОСОБА_3 вважав, що угода між ним і ОСОБА_5 про надання послуг водія не була розірвана, розрахунків між сторонами не проведено, а також те, що ОСОБА_3 мав і далі здійснювати роботу по перевезенню вантажів на фактично закріпленим за ним транспортним засобом відсутні підстави вважати, що в його діях наявні ознаки незаконного заволодіння транспортним засобом. Натомість внаслідок того, що ОСОБА_3 самовільно взяв закріплений за ним транспортний засіб та керував ним у стані алкогольного сп`яніння, допустивши дорожньо-транспортну пригоду під час якої пошкодив автомобіль і фактично завдав власнику транспортного засобу шкоду на 136,14 тис. грн. в його діях вбачаються ознаки злочину, передбаченого ст. 356 КК України. Згідно ст. 356 КК України встановлено кримінальну відповідальність за самоправство, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином, підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника.
Про зміну раніше повідомленої підозри було повідомлено ОСОБА_3 та 14 грудня 2018 року складено обвинувальний акт, який 17 грудня 2018 року передано до суду для розгляду.
Фактично про зміну кваліфікації діяння ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_5 стало відомо під час надання доступу до матеріалів кримінального правопорушення, оскільки потерпілим будь яких інших заяв щодо вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення не писав, про що ним було підтверджено дане у судовому засіданні.
Під час розгляду у суді потерпілий ОСОБА_5 мав не зрозумілу позицію щодо діянь ОСОБА_3 про те, що він не є особою, яка правильно розуміє, під дію якої статті підпадають дії ОСОБА_3 та вважає, що Наконечним вчинено злочин, який йому пред`явлено, так як діями обвинуваченого заподіяно йому матеріальної шкоду та також шкоду третім особам, та вважає, що підстав для написання ще однієї заяви підстав не було.
Проте, з урахуванням відсутності заяви потерпілого ОСОБА_5 щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, що у цьому конкретному випадку уподібнюється відмові потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, всі процесуальні дії в ході досудового розслідування кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні цього злочину проведені з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому отримані органом досудового розслідування докази не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку.
Аналогічна позиція наведена у постанові Верховного Суду від 20 грудня 2018 року у справі № 761/6142/15-к (провадження № 51-1348 км 18).
За таких обставин, кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України, а саме: у зв`язку з відсутністю заяви потерпілого про вчинене кримінальне правопорушення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , Публічного акціонерного товариства «Оранта» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 356 КК України, підлягає залишенню без розгляду, виходячи з наступних підстав.
ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , Публічного акціонерного товариства «Оранта» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 356 КК України.
Цивільний позивач ОСОБА_5 подану його представником заяви до суду, в якій просить його позовну заяву залишити без розгляду підтримав.
Цивільний відповідач ОСОБА_3 та його представник адвокат ОСОБА_7 не заперечували проти клопотання цивільного позивача ОСОБА_5 .
Суд, вислухавши заяву цивільного позивача ОСОБА_5 про залишення його позову без розгляду, вислухавши думку прокурора, цивільного відповідача ОСОБА_3 та його представника адвоката ОСОБА_7 , приходить до наступного висновку.
ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , Публічного акціонерного товариства «Оранта» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 356 КК України.
18 квітня 2019 року представником цивільного позивача адвокатом ОСОБА_6 було подано до суду заяву про залишення позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , Публічного акціонерного товариства «Оранта» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 356 КК України без розгляду.
Згідно ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно ст. 256 ч. 1 п. 5 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача ОСОБА_5 залишити без розгляду, роз`яснивши йому право на звернення з вказаним позовом в порядку цивільного судочинства.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 284-288, 369, 371, 372 КПК України, суд, -
ухвалив:
Кримінальне провадження № 0000416 від 14.09.2018 року щодо ОСОБА_3 за ст. 356 КК України закрити у зв`язку із відсутністю заяви потерпілого.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.
Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , Публічного акціонерного товариства «Оранта» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 356 КК України залишити без розгляду.
Роз`яснити цивільному позивачу в особі ОСОБА_5 право звернення з вказаним позовом в порядку цивільного судочинства.
Речові докази по справі відсутні.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_1