В И Р О К
іменем України
28 листопада 2019 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області
головуючого - ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання- ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

з боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві кримінальне провадження №0001097 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Змієва Харківської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, який має на утриманні неповнолітню дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України, не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В ніч з 02.12.2018 на 03.12.2018 у ОСОБА_4 , який перебував поблизу домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

З метою реалізації свого умислу, ОСОБА_4 , переконавшись, що його дії ніким помічені не будуть, переліз через паркан, проник на огороджену територію зазначеного домоволодіння, звідки таємно, протиправно, з корисливих мотивів, з метою наживи, здійснив крадіжку чавунної ванни радянського виробництва, довжиною 180 см, шириною 75 см, з написом "ГОСТ 1154-80", бувшу у використанні, що належить ОСОБА_7 .

Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 , згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 4593 від 11.12.2018 року, матеральну шкоду на загальну суму 1000 грн.

Сторони кримінального провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставинам справи, які ними не оспорюються. З урахуванням принципів диспозитивності та змагальності сторін кримінального провадження, з огляду на визнання обвинуваченим фактичних обставин, якими обґрунтовано обвинувачення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу.

Допитаний в судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_4 вину в інкримінованому йому злочині визнав у повному обсязі, пояснив, що кримінальне правопорушення вчинене ним при вищевикладених обставинах. Цивільний позов потерпілого визнав частково на суму 4000 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні вище зазначеного кримінального правопорушення і його дії правильно кваліфіковані ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням до сховища.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Щире каяття це обставина, яка відображає психічний стан особи, яка вчинила злочин і передбачає глибокі внутрішні переживання особою того, що сталося, моральне засудження своєї злочинної поведінки, почуття сорому, докорів сумління і готовність нести кримінальну відповідальність. Щире каяття проявляється у самозасудженні особою вчиненого злочину, його наслідків, прагненні усунути нанесену шкоду та рішенні не вчиняти більше злочинів.

Поряд з цим, у матеріалах справи відсутні дані на підтвердження того, що засуджений відшкодував чи намагався відшкодувати збитки потерпілому та, враховуючи відсутність докорів сумління і готовності нести кримінальну відповідальність, що виразилося у зверненні до суду із проханням звільнити від призначеного покарання з іспитовим строком свідчить про нещирість каяття обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд, досліджуючи дані про особу ОСОБА_4 , враховує, що він в силу ст. 89 КК України не судимий, не працює, одружений, має на утриманні неповнолітню дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проживання характеризується задовільно, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути співмірним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує наступне.

12.05.2016 ОСОБА_4 був звільнений від відбування покарання за обвинуваченням за ч. 1 ст. 309 КК України, а 12.08.2016 йому вже пред`явлено обвинувачення за ч. 2 ст. 309 КК України. За вироком Зміївського районного суду Харківської області від 22.11.2016 ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням на строк 2 роки. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 05.12.2018 ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання у зв`язку із закінченням терміну випробування.

Однак, 02.12.2018 ОСОБА_4 знову вчинив умисний тяжкий злочин.

Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому підлягають урахуванню ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.

Покарання повинно відповідати меті виправлення засудженого та бути ефективним.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 КК України, суд, з врахуванням загальних засад призначення покарання може визначити винному основне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 5 років позбавлення волі.

Згідно висновку досудової доповіді органу пробації виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства становитиме високу небезпеку вчинення повторних злочинів, а застосування соціально-виховних заходів для впливу на нього з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних злочинів неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, з метою забезпечення виконання судового рішення та унеможливити ухилення обвинуваченого від відбування покарання, суд вважає за необхідне обрати стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до частини 1 статті 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

З урахуванням принципу розумності та справедливості, цивільний позов ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати стягнути з обвинуваченого.

Питання щодо речових доказів належить вирішити згідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Обрати запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, але не більше ніж на 60 (шістдесят) днів, у виді тримання під вартою в Державній установі "Харківський слідчий ізолятор", взявши його під варту негайно в залі суду. Направити ОСОБА_4 до Державної установи "Харківський слідчий ізолятор".

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з дня фактичного затримання - 28.11.2019.

Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 5000 (п`ять тисяч) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Речові докази: фрагменти чавунної ванни радянського виробництва з написом "ГОСТ 1154-80", передані на зберігання ОСОБА_7 , вважати йому повернутими.

Речові докази: санчата темно-червоного кольору та плоскогубці чорно-жовтого кольору, передані на зберігання до камери схову Зміївського ВП ГУНП в Харківській області, конфіскувати на користь держави.

Речові докази: шматочки фарби та емалі білого та сірого кольору, передані на зберігання до камери схову Зміївського ВП ГУНП в Харківській області, знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь судового експерта ОСОБА_8 витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи №4593 від 11.12.2018 у сумі 170 (сто сімдесят) грн.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: