Справа № 191/3510/13-к
1-кп/206/323/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2019 року Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря: ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро в режимі відеоконференції кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000082 від 28.11.2012 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Казацьке Бериславського району Херсонської області, громадянинаУкраїни, маючого загально-середню освіту, офіційно не працюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України, -
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3
захисника - адвоката ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

"14" серпня 2019 р. до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із Дніпровського апеляційного суду, в порядку ст. 34 КПК України, 14.08.2019 року надійшли матеріали кримінального провадження № 0000082 від 28.11.2012 року відносно ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 203-2 КК України.
16.10.2019 стороною обвинувачення змінено обвинувачення щодо ОСОБА_3 та викладно у наступній редакції.

ОСОБА_3 , маючи прямий умисел, на зайняття видом господарської діяльності (гральним бізнесом) щодо якого Законом України «Про заборону грального бізнесу в Україні», встановлена спеціальна заборона, з метою отримання прибутку, на початку 2011 року (більш точну дату та час розслідуванням встановити не надалося можливим) розмістив 14 гральних автоматів на другому поверсі приміщення розташованого по АДРЕСА_2 між житловими будинками АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 .

Після чого, ОСОБА_3 , реалізуючи свій прямий злочинний умисел, порушуючи вимоги Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» і достовірно знаючи, що гральний бізнес в Україні заборонений, з метою отримання прибутку, на початку 2011 року (більш точної дати та часу розслідуванням встановити не надалося можливим) став надавати послуги у сфері грального бізнесу, а саме оплачувану гру на ігрових автоматах, при якій гравцеві надавалась можливість отримати виграш у будь-якому вигляді, або не отримати його, залежно від випадковості.
В період часу з 23год. 00хв. до 00год. 00хв., 20.04.2012, працівниками міліції в ході огляду приміщення другого поверху розташованого між житловими будинками АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 , були виявлені і вилучені чотирнадцять ігрових автоматів, на яких жителі м. Синельникове грали в азартні ігри, тобто в такі ігри, умовою яких є внесення гравцем ставки, що дає можливість отримати виграш (приз), і результат яких повністю або частково залежить від випадковості.

Таким чином ОСОБА_3 в період з початку 2011 року (більш точної дати та час розслідуванням встановити не надалося можливим) по 20.04.2012 року організував у на другому поверсі нежитлового приміщенні, розташованого між житловими будинками АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 , гральний зал в якому проводилися азартні ігри, з метою отримання прибутку, тобто займався гральним бізнесом.

Крім цього, ОСОБА_3 , маючи умисел на повторне зайняття видом господарської діяльності (гральним бізнесом) щодо якого Законом України «Про заборону грального бізнесу в Україні», встановлена спеціальна заборона, на початку січня 2012 року (більш точної дати та час розслідуванням встановити не надалося можливим) розмістив 8 системних блоків та 7 моніторів до них, з встановленими на них програмним забезпеченням для їх використання як пристроїв ігрового призначення при підключенні до зовнішніх джерел (серверів) з метою здійснення грального бізнесу, в орендованому приміщенні розташованому по АДРЕСА_6 .

Після чого, ОСОБА_3 , реалізуючи свій прямий злочинний умисел, порушуючи вимоги Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» і достовірно знаючи, що гральний бізнес в Україні заборонений, з метою отримання прибутку, з початку січня 2012 року (більш точної дати та часу розслідуванням встановити не надалося можливим) став надавати послуги у сфері грального бізнесу.
В період часу з 21.20 години до 22.30 години, 04.07.2012 року, працівниками міліції в ході огляду приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_6 виявлено та вилучено вісім персональних комп`ютерів з встановленим на них програмним забезпеченням для їх використання як пристроїв ігрового призначення, на сімох з яких жителі м. Синельникове грали в азартні ігри, тобто в такі ігри, умовою яких є внесення гравцем ставки, що дає можливість отримати виграш (приз), і результат яких повністю або частково залежить від випадковості, а восьмий персональний комп`ютер використовувався адміністратором для контролю і забезпечення діяльності інших семи.

Таким чином, ОСОБА_3 в період з початку січня 2012 року до 04 липня 2012 року повторно організував у нежитловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_6 гральний зал в якому проводилися азартні ігри, з метою отримання прибутку, тобто займався гральним бізнесом.

Окрім того, ОСОБА_3 , маючи прямий умисел на повторне зайняття видом господарської діяльності (гральним бізнесом) щодо якого Законом України «Про заборону грального бізнесу в Україні» встановлена спеціальна заборона, на початку січня 2012 року (більш точної дати та часу розслідуванням встановити не надалося можливим) розмістив в приміщенні розташованому, за адресою: АДРЕСА_7 , 10 системних блоків та 10 моніторів до них, з встановленим програмним забезпеченням для їх використання, як пристроїв ігрового призначення при підключенні до зовнішніх джерел (серверів) з метою здійснення грального бізнесу.

Після чого, ОСОБА_3 , реалізуючи свій прямий злочинний умисел, порушуючи вимоги Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» і достовірно знаючи, що гральний бізнес в Україні заборонений, з метою отримання прибутку, повторно з початку січня 2012 року (більш точної дати та часу розслідуванням встановити не надалося можливим) став надавати послуги у сфері грального бізнесу, тобто займався діяльністю, спрямованою на організацію та проведення азартних ігор на персональних комп`ютерах з метою отримання ним прибутку.

В період часу з 21.40 год. 04 липня 2012 року до 00.35год. 05 липня 2012 року, працівниками міліції в ході огляду приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_7 , було виявлено та вилучено десять персональних комп`ютерів з встановленим на них програмним забезпеченням для їх використання як пристроїв ігрового призначення, на дев`ятьох з яких жителі м. Синельникове, грали в азартні ігри, тобто в такі ігри, умовою яких є внесення гравцем ставки, що дає можливість отримати виграш (приз), і результат яких повністю або частково залежить від випадковості, а десятий персональний комп`ютер використовувався адміністратором для контролю і забезпечення діяльності інших дев`яти.

Таким чином, ОСОБА_3 в період з початку січня 2012 року до 04 липня 2012 року повторно організував у нежитловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_7 , гральний зал в якому проводилися азартні ігри, з метою отримання прибутку, тобто займався гральним бізнесом.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні щодо зміненого відносно нього обвинувачення за ч. 1 ст. 203-2 КК України відмовився надавати покази та скористався ст. 63 Конституції України, разом з тим заявив клопотання у клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності.
Захисник-адвокат ОСОБА_5 підтримав клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 в повному обсязі та просив задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти заявленого клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 , щодо закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України.
Заслухавши клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, думку захисника-адвоката ОСОБА_5 та прокурора, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Згідно з ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Статтею 285 ч. 1 КПК України визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України, санкцією якого встановлено покарання у виді штрафу в розмірі від десяти тисяч до сорока тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
На теперішній час відповідно до ст.12 КК України даний злочин (ч.1 ст.203-2 КК України) віднесено до категорії особливо тяжких. З 17 січня 2012 року, набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо гуманізації відповідальності за правопорушення у сфері господарської діяльності». Вказаним законом статтю 12 КК України було викладено в новій редакції, згідно якої покарання у виді штрафу віднесено до особливо тяжких злочинів.
В свою чергу, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України: один епізод скоєно останнім на початку 2011 року, два епізоди скоєно на початку січня 2012 року.
Стороною обвинувачення встановлено, що ОСОБА_3 скоїв злочин до 17.01.2012, коли стаття 12 КК України діяла в редакції, згідно до частини 2 якої злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років або інше, більш м`яке покарання. Тобто, згідно ст.12 КК України, в редакції чинній на час інкримінованих ОСОБА_3 діянь, покарання у виді штрафу, незалежно від його розміру, відносилося до злочинів невеликої тяжкості.
Частинами 2 та 3 статті 4 КК України встановлено, що злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.
Відповідно до ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Таким чином, згідно до положень КК України в даній ситуації, відносно ОСОБА_3 , має застосовуватися ст.12 КК України в редакції чинній до 17.01.2012.
Приймаючи до уваги вище зазначене, та те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України, у період початку 2011 року та початку січня 2012 року, суд вважає за можливе задовольнити клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та звільнити останнього від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.
Разом з тим за час розгляду клопотання судом не встановлено та сторонами провадження не надано доказів про ухилення обвинуваченого від слідства, вчинення ним інших злочинів середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого злочину, а так само відомостей про переривання чи зупинення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, згідно з вимогами ч. 2 ст. 49 КК України.
Після роз`яснення судом обвинуваченому ОСОБА_3 підстав та наслідків звільнення від кримінальної відповідальності, передбачених ст. 49 КК України, а також права заперечувати проти цього і вимагати продовження судового розгляду на підставі обвинувального акту, останній не заперечував проти звільнення його від кримінальної відповідальності із зазначених вище підстав та закриття кримінального провадження.
Таким чином, є всі законні підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та для закриття кримінального провадження з цих підстав.
Крім того, відповідно до матеріалів кримінального провадження, ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.05.2013 накладено арешт на майно, яке належить на праві власності ОСОБА_3 .
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України, суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження, якщо майно не підлягає спец конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спецконфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові. Водночас, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про відсутність на даний час правових підстав для залишення арешту на майно ОСОБА_3 , в межах досудового розслідування якого вказаний арешт накладався.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 49 КК України, ст.ст. 100,129, 174, 284, 286, 288,336,372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України.
Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000082 від 28.11.2012, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України закрити.
Скасувати арешт на майно накладений ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.05.2013, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме:

- житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- автомобіль ТОЙОТА КАМРІ, державний номерний знак НОМЕР_1 ;

- грошові кошти в сумі 400 (чотириста) доларів США та 3450 (три тисячі чотириста п`ятдесят) гривень ,00 копійок;

- ноутбук марки «Lenovo», системний блок від комп`ютеру чорного кольору «DELL», які були вилучені 10.04.2013 під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 .

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у кримінальному провадженні не обирався.
Речові докази: диск DVD-R інв. № 1447-т маючий на ньому інформацію, який визнано речовим доказом відповідно до постанови про визнання речових доказів від 21.03.2013 (т.5 а.п. 36) залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження під № 0000082;
- копія паспорту на ім`я ОСОБА_6 25.06.1981 та ідентифікаційний код на його ім`я, яку визнано речовим доказом відповідно до постанови про визнання речових доказів від 11.04.2013 (т.5 а.п. 83-85) знищити;
- виписку з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців видану на ім`я ОСОБА_6 , яку визнано речовим доказом відповідно до постанови про визнання речових доказів від 21.03.2013 (т.5 а.п. 83-85) повернути власнику ОСОБА_6 за належністю;
- бланки документів: 2 договори відповідального зберігання з ПП ОСОБА_6 , 2 шт. акта приймання-передачі системних блоків та моніторів ПП Качула, 2 аркуші формату А-4 з червовими записами, 1 уривок аркушу з надписом « ОСОБА_6 », які визнано речовим доказом відповідно до постанови про визнання речових доказів від 11.04.2013 (т.5 а.п.83-85) - знищити;
- грошові кошти - долари США у сумі 400 доларів, грошові кошти розміром 3450 гривень, блокнот коричневого кольору, які визнано речовим доказом відповідно до постанови про визнання речових доказів від 11.04.2013 (т.5 а.п. 83-85), передані до бухгалтерії Синельниківського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області відповідно до квитанції № 001164 (а.п.87) повернути власнику ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за належністю;

- копія паспорта на ім`я ОСОБА_7 та копія паспорта на ім`я ОСОБА_8 , які визнано речовим доказом відповідно до постанови про визнання речових доказів від 11.04.2013 (т.5 а.п. 83-85) знищити;
- бланки на аркушах формату А-4 з надписом «Зал Экстрема-2» в кількості 12 штук, які визнано речовим доказом відповідно до постанови про визнання речових доказів від 11.04.2013 (т.5 а.п. 83-85) - знищити;
- системний блок від комп`ютера чорного кольору «DELL» з наклейкою № CZ0125230, який визнано речовим доказом відповідно до постанови про визнання речових доказів від 11.04.2013 (т.5 а.п. 83-85) - повернути власнику ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за належністю;

- ноутбук «Lenovo» чорного кольору, який визнано речовим доказом відповідно до постанови про визнання речових доказів від 11.04.2013 (т.5 а.п. 83-85) - повернути власнику ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за належністю.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1