КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого - ОСОБА_2.,

суддів - ОСОБА_3., ОСОБА_4.,

секретаря - ОСОБА_5.,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6.,

адвокатів, які діють в інтересах

заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_7., ОСОБА_8.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали клопотання за апеляційною скаргою адвоката, який діє в інтересах заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_7., на ухвалу слідчого судді Фастівського мійськрайонного суду Київської області від 16 липня 2019 року, якою накладено арешт на майно в рамках кримінального провадження №0000099 від 13.06.2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.364 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

15 липня 2019 року до Фастівського мійськрайонного суду Київської області надійшло клопотання начальника слідчого відділення Фастівського відділення поліції Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_10., погоджене прокурором Фастівської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_9. про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000099 від 13.06.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, а саме: на земельну ділянку, з кадастровим номером: НОМЕР_1 із забороною відчуження, користування, розпорядження нею.

Ухвалою слідчого судді Фастівського мійськрайонного суду Київської області від 16 липня 2019 року клопотання задоволено та накладено арешт на вищевказане майно. Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив, що незастосування заборони на зазначену земельну ділянку, яка визнана речовим доказом у кримінальному провадженні, може призвести до її відчуження, передачі або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати проведенню досудового розслідування.

На вказану ухвалу слідчого судді адвокат, який діє в інтересах заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_7., подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з ухвалою, вважає дану ухвалу незаконною та необґрунтованою, оскільки при розгляді клопотання слідчий суддя обмежився лише формальними висновками про відповідність майна, щодо якого вирішується питання про арешт, критеріям ст.98 КПК України, і те, що таке майно є об'єктом протиправних дій, та не дослідив і не надав будь-якої оцінки решті обставин, що відповідно до ч.ч.1, 2 ст.173 КПК України підлягали обов'язковому з'ясуванню та врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, зокрема наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України, обґрунтованості підозри у вчиненні кримінального правопорушення, розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідків арешту майна для інших осіб. Тому, просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна.

Заслухавши:

- доповідача - суддю апеляційного суду;

- прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, ухвалу слідчого судді просив залишити без змін, як законну та обґрунтовану;

- адвокатів ОСОБА_7. та ОСОБА_8., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили задовольнити її в повному обсязі;

- ознайомившись з матеріалами клопотаннята обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Положенням ч.1 ст.131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього кодексу.

Як вбачається з матеріалів провадження, під час досудового розслідування встановлено, що ліцитатор та представник Фастівської міської ради не повідомивши всіх учасників аукціону про те, що перший переможець не підписав протокол та договір оренди земельної ділянки, продовжили проведення торгів в ході проведення яких переможцем став ОСОБА_1, який уклав договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 за 23 073,97 гривень на рік, що є значно меншою сумою аніж заявляли більшість учасників.

Тобто, земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1, є матеріальним об'єктом, що містить відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та в подальшому, відповідно до постанови слідчого від 15.07.2019 року, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Тому, розглядаючи клопотання слідчого про накладення арешту на майно, у відповідності до ст.173 КПК України слідчий суддя правильно встановив обґрунтованість вказаної земельної матеріальним об'єктом, що містить відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та прийшов до правильного висновку про те, що незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів, які б свідчили про будь-які логічні та об'єктивні підстави вважати земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 матеріальним об'єктом, що містить відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки слідчим доведено, що вказана земельна, відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, є матеріальним об'єктом, що містить відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, її визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, а метою її арешту є забезпечення зберігання речових доказів.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об'єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на земельну ділянку, діяв у спосіб і у межах законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апелянта стосовно незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу адвоката, який діє в інтересах заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_7., слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Фастівського мійськрайонного суду Київської області від 16 липня 2019 року, необхідно залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката, який діє в інтересах заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_7., залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Фастівського мійськрайонного суду Київської області від 16 липня 2019 року, якою накладено арешт на майно в рамках кримінального провадження №0000099 від 13.06.2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, а саме: на земельну ділянку, з кадастровим номером: НОМЕР_1 із забороною відчуження, користування, розпорядження нею, залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4