Справа № 342/577/19
Провадження № 1-кс/342/234/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2019 року м. Городенка

Слідчий суддя Городенківського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городенка клопотання заступника начальника СВ Городенківського ВП Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором Городенківського відділу Тисменицької місцевої Івано-Франківської області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 000098 від 21.05.2019р. про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Городенка Івано-Франківської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.286, ч. 1 ст. 135 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До суду 24.05.2019 року поступило дане клопотання в кримінальному провадженні №0000098 від 21.05.2019 року.

Підтвердженням надання підозрюваному копії клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 23.05.2019 року та матеріалів, що обґрунтовують клопотання, є розписка з датою, часом та підписом підозрюваного та його захисника про отримання клопотання.

З клопотання вбачається, що досудовим розслідуванням встановлено, що 20 травня 2019 року приблизно о 22 год. 15 хв. водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «AUDI А6 АLLROAD» реєстраційний номер НОМЕР_1 рухався вулицею С.Височана в м. Городенка у напрямку центральної частини міста. В цей час, проїзною частиною, освітленою вуличними ліхтарями ділянкою дороги та у попутному із автомобілем напрямку, рухався пішохід ОСОБА_8 . Наблизившись до пішохода, за відсутності зустрічних транспортних засобів, водій ОСОБА_5 , проявив неуважність, не урахував дорожню обстановку, яка склалася, не обрав безпечної швидкості руху транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, маючи об`єктивну можливість завчасно виявити перешкоду для руху у вигляді пішохода ОСОБА_8 , своєчасно не вжив заходів до зменшення швидкості руху транспортного засобу, аж до його зупинки або безпечного об`їзду перешкоди, унаслідок чого допустив наїзд на останнього. При цьому ОСОБА_5 порушив вимоги п.п. 2.3, 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України. У результаті порушення Правил дорожнього руху України відбулась дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої ОСОБА_8 від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці події. Після наїзду на пішохода ОСОБА_8 , достовірно знаючи, що такими своїми діями він поставив потерпілого у небезпечний для життя стан, маючи можливість для надання допомоги, не виконав свого громадянського обов`язку, що покладений на нього законом і загальновизнаними нормами моралі: не переконався чи потребує потерпілий допомоги, не вжив можливих заходів для надання йому домедичної допомоги, не викликав бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги та не відвіз потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, а умисно залишив його у небезпечному для життя стані та з місця події втік.

Враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування або суду так як має закордонний паспорт, покидав межі України, а також може перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілу чи свідків у цьому ж кримінальному провадженні, слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду з вищенаведеним клопотанням.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала та просила задовольнити з викладених у ньому підстав.

Захисник та ОСОБА_5 заперечили проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили обрати інший більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Також захисник наголошував, що ризики зазначені в клопотанні є не підтвердженими. Ще зазначив, що підозра за ч.2 ст.286 КК України не є обґрунтованою як того вимагають норми КПК. З приводу наявності закордонного паспорта то вони не заперечили проти його вилучення, що буде підтвердженням не намагання ОСОБА_5 виїхати за межі України.

ОСОБА_5 просив обрати домашній арешт.

Слідчий суддя, заслухавши осіб, які беруть участь в розгляді клопотання, дослідивши клопотання та копії матеріалів, якими обґрунтовуються доводи клопотання, матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

23 травня 2019 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 2 КПК України - основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За змістом ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, характеризуючі дані про особу підозрюваного, та інші обставини в їх сукупності.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, відповідальність за вчинення яких передбачена ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України. Згідно санкції ч.2 ст.286 КК України ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років. Та відповідно до ч.1 ст.135 КК України підозрюваний ОСОБА_5 вчинив злочин невеликої тяжкості за який законом передбачено покарання у виді обмеженням волі на строк до двох років або позбавленням волі на той самий строк.

Також слідчим суддею враховується і суспільна небезпечність злочину в якому підозрюється ОСОБА_5 , і те що він є особою молодого віку, має на утриманні малолітню дитину, працює, те, що раніше він до кримінальної відповідальності не притягувався, що він самостійно з`явився до поліції і з`являвся за всіма викликами як до поліції так і до суду.

Надані прокурором докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження та досліджені судом, доводять наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.1, 4,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Однак, прокурором і слідчим не надано суду доказів того, що підозрюваний ОСОБА_10 , перебуваючи на волі буде переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджати кримінальному провадженню або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину. Разом з тим, слідчий суддя прийшов до висновку, що ступінь ризиків передбачених ст.177 КПК України не є такою істотною, що потребує обрання запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, та в судовому засіданні прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим ризикам.

При цьому, лише зазначення в клопотанні про застосування запобіжного заходу про те, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, без достатнього обґрунтування, є недостатнім.

Виняткового випадку щодо необхідності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням конкретних обставин справи та даних щодо його особи в їх сукупності, слідчий суддя не вбачає. Факту наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення є недостатньо для обрання особі запобіжного заходу у виді взяття під варту. Застосування до підозрюваного ОСОБА_5 тримання під вартою не виправдовує потреби досудового розслідування.

Відповідно до положень ч.4 ст.194 КПК України слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п.1, 2 ч.1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 цієї статті, та покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання. Такий запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131,132,176-179, 181, 183,184, 193, 194, 196, 203, 205, 209, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання про застосування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні залишати житло - будинок за адресою АДРЕСА_1 в період часу з 21-00 год. до 06-00 год. без дозволу слідчого, прокурора або суду (судді).

Зобов`язати ОСОБА_5 за кожною вимогою прибувати до слідчого, прокурора та суду (судді).

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

- повідомляти прокурора, слідчого або суд (суддю) про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватись від спілкування з потерпілими, свідками;

- здати на зберігання заступнику начальника СВ Городенківського відділення поліції Коломийського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області капітану поліції ОСОБА_6 свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали про тримання ОСОБА_5 під домашнім арештом - до 10 липня 2019 року.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до частини 5 статті 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Порушення умов домашнього арешту має наслідком застосування більш суворішого запобіжного заходу.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її оголошення.

Ухвала про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту передається для виконання до Городенківського відділення поліції Коломийського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області відповідно до ст.181 КПК України за місцем проживання підозрюваного.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Городенківського відділу Тисменицької місцевої прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1