Номер провадження: 11-сс/813/922/19
Номер справи місцевого суду: 503/2469/18 1-кс/503/245/19
Головуючий у першій інстанції
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.06.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 ,на ухвалу слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 23.05.2019 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000149 від 20.05.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 355 КК України, -

встановив:
оскарженою ухвалою слідчого судді частково задоволено клопотання слідчого СВ Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_5 про накладення арешту на тимчасове вилучене майно у кримінальному провадженні № 0000149 від 20.05.2019 року та накладено арешт на тимчасове вилучене майно, а саме: мобільний телефон марки «Nokia» з imei 1: НОМЕР_1 ; imei2: НОМЕР_2 ; мобільний телефон «Samsung» моделі А-3 чорного кольору з силіконовим чохлом чорного кольору, з двома сім-картами операторів «Київстар» № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 ; ключі від автомобіля ВАЗ 2107 фіолетового кольору; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , згідно якого власником автомобіля ВАЗ 2107 фіолетового кольору є ОСОБА_9 ; автомобіль ВАЗ 2107 фіолетового кольору з державним реєстраційним номером НОМЕР_6 ; два ватні тампони зі змивами рук ОСОБА_7 ; шкіряну кобуру для пістолета чорного кольору та металевий предмет, зовні схожий на магазин пістолета; пластмасовий предмет чорного кольору, зовні схожий на пістолет револьвер.
Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, про що свідчать вилучені предмети, а саме пластмасовий предмет чорного кольору, зовні схожий на пістолет револьвер. Крім того, слідчий суддя зазначив, що слідчим доведено, що майно, на яке він просить накласти арешт, буде використано, як доказ у кримінальному провадженні, в тому числі і автомобіль, до багажнику якого ОСОБА_7 завагнтажив 10 голів ягнят та з місця події зник.
Також, слідчий суддя зазначив, що страхові поліси на вищезазначений автомобіль не можуть бути використані слідством як доказ у кримінальному провадженні, так як не є правовстановлюючими документами, а тільки документами, підтверджуючими страхування особи на предмет страхового випадку та дійшов висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим і підлягає частковому задоволенню, так як вищезазначене майно, окрім страхових полісів є знаряддям кримінального правопорушення.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді в частині накладання арешту на автомобіль ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_7 , ключі від вказаного автомобілю, свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_9 та відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт зазначеного майна, посилаючись на те, що ухвала суду є необґрунтованою. Так, захисник зазначає, що вказаний автомобіль, ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію ТЗ на ім`я ОСОБА_9 не належать підозрюваному у вказаному кримінальному провадженні, а належать на праві власності ОСОБА_9 , який не є підозрюваним. Крім того, захисник вказує, що вказаний автомобіль, який належить на праві власності ОСОБА_9 , свідоцтво про реєстрацію про реєстрацію цього автомобілю не є речовим доказом у розумінні ст. 98 КПК України, оскільки не є знаряддям кримінального правопорушення, ніяких слідів або інших відомостей, які можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні не зберіг та не є об`єктом кримінального правопорушення. Також, захисник стверджує, що зазначений автомобіль жодним чином не може бути майном, за рахунок якого буде відшкодуватись матеріальна шкода, заподіяна кримінальним правопорушенням, в разі визнання ОСОБА_7 винним у його скоєнні.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали судового провадження; перевіривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Розглядаючи доводи апеляційної скарги про незаконність оскаржуваної ухвали слідчого судді в частині накладення арешту на автомобіль ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_6 , ключі від вказаного автомобілю, свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_9 , апеляційний суд виходить з наступного.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, в провадженні Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000149 від 20.05.2019 року, за попередньою правовою кваліфікацією за ч.2 ст.186 КК України, яку в подальшому постановою слідчого від 21.05.2019 року перекваліфіковано на ч.1 ст. 355 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 20.05.2019 року, приблизно о 12:00 годин, знаходячись на північній околиці с. Виноградне Болградського району Одеської області, біля засіяного соняшником поля, побачив овець, які здійснили потраву соняшника, та з умислом на примушування до виконання цивільно-правових зобов`язань підійшов до пастуха ОСОБА_10 , який випасав овець і кіз та, демонструючи предмет зовні схожий на пістолет, показуючи намір його застосування викликав у потерпілого ОСОБА_10 підстави сприйняття реальної загрози для свого здоров`я та побоювання їх здійснення, примусивши тим самим до виконання цивільно-правових зобов`язань шляхом вимагання у ОСОБА_10 грошових коштів у сумі 10000 гривень, які заборгував за те, що ОСОБА_10 неналежним чином доглядав за випасом овець, у зв`язку з чим вівці поїли соняшник з поля ОСОБА_7 . Надалі, ОСОБА_7 з метою отримання боргу загрузив у багажний відсік автомобілю марки ВАЗ 2107 д/н НОМЕР_6 , 10 голів ягнят - вартістю за одну штуку 1200 гривень, які належать ОСОБА_11 , в рахунок відшкодування боргу, при цьому щоб потім віддати їх назад ОСОБА_10 , в обмін на гроші, що останній йому винен. Після чого ОСОБА_7 разом із вказаним майном з місця пригоди зник, заподіявши тим самим потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 12 000 гривень.
У кримінальному провадженні вилучено мобільний телефон марки Nokia imei1: НОМЕР_1 imei2: НОМЕР_2 ; мобільний телефон «Samsung» моделі А-3 чорного кольору з силіконовим чохлом чорного кольору, з двома сім-картами операторів «Київстар» № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 , пластмасовий предмет чорного кольору, зовні схожий на пістолет револьвер, шкіряну кобуру для пістолета чорного кольору, в середині якої знаходився металевий предмет, зовні схожий на магазин від пістолета, автомобіль ВАЗ 2107 фіолетового кольору з державним реєстраційним номером НОМЕР_6 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , згідно якого власником автомобіля ВАЗ 2107 фіолетового кольору є ОСОБА_9 ; страховий поліс за №АМ/5806463 від 14.03.2018 року на автомобіль марки ВАЗ -2107 д/н НОМЕР_6 , страховий поліс за №ОА/5326626 від 15.03.2019 року на автомобіль марки ВАЗ -2107 д/н НОМЕР_6 ; та ключі від автомобіля ВАЗ 2107 фіолетового кольору.
За результатами апеляційного розгляду судом встановлено, що розглянувши клопотання слідчого, слідчий суддя районного суду, не звернув уваги на необґрунтованість та невідповідність клопотання вимогам ст.171 КПК України, прийшов до помилкового висновку, що автомобіль ВАЗ 2107 д.р.н. НОМЕР_6 , ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , відповідають критеріям визначеним в ч.2 ст.167 КПК України, в результаті чого безпідставно задовольнив клопотання слідчого в цій частині та наклав арешт на автомобіль, ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.
Дане рішення слідчого судді апеляційний суд не може визнати законним та обґрунтованим, а тому ухвала підлягає скасуванню, з огляду на таке.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.
До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.
Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.
Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
За змістом ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
У відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Приймаючи рішення про часткове задоволення клопотання слідчого, слідчий суддя погодився з доводами слідчого та зазначив в оскаржуваній ухвалі, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, буде використано, як доказ у кримінальному провадженні, у тому числі і автомобіль.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком слідчого судді, з наступних підстав.

Аналіз клопотання слідчого про накладення арешту на майно та долучених до нього матеріали кримінального провадження дають підстави для висновку, що клопотання в частині накладення арешту на автомобіль, ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу не відповідає вимогам закону. Зокрема, в ньому зазначені підстави, якими слідчий обґрунтовує необхідність арешту майна, які, в свою чергу, не відповідають матеріалам кримінального провадження.

Так, зазначаючи в клопотанні про накладення арешту на майно, слідчий послався на те, що вказаний автомобіль є речовим доказом та на нього слід накласти арешт з метою проведення повного та всебічного досудового розслідування вказаного кримінального правопорушення, з метою недопущення пошкодження та знищення вказаного майна та слідів злочину на ньому, з метою проведення всіх необхідних досліджень.Разом з цим, ці доводи слідчого спростовуються матеріалами кримінального провадження.

В матеріалах провадження відсутні докази того, що вилучений автомобіль належить підозрюваному ОСОБА_7 , а навпаки містяться докази того, що відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , власником автомобіля ВАЗ 2107 з державним реєстраційним номером НОМЕР_6 є ОСОБА_9 .
Більш того, у судовому засіданні апеляційного суду прокурор також підтвердив зазначені обставини, зокрема, що вилучений автомобіль належить відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить саме ОСОБА_9 , також прокурор не надав доказів про обізнаність власника даного майна про намір вчинити злочин із використанням цього майна.

За таких умов накладення арешту на автомобіль, а також ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, які належить на праві власності іншій особі, а не підозрюваним в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000149 від 20.05.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.355 КК України, є безпідставним та необґрунтованим.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, прокурор повідомив, що ОСОБА_9 не є підозрюваним, або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільне небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. На час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, в кримінальному провадженні про підозру повідомлено ОСОБА_7 .

Наведені обставини, на думку апеляційного суду вказують на те, що такий підхід органу досудового розслідування щодо ініціювання питання про накладення арешту на майно, не відповідає положенням Конституції України та вимогам кримінального процесуального закону, не відповідає критеріям ефективності досудового розслідування, які випливають із завдань кримінального судочинства, визначених положеннями ст.2 КПК України, головним з яких є захист особи, суспільства і держави від кримінальних злочинів, охорона прав, свобод і законних інтересів учасників кримінального провадження, а також осіб, які на законних підставах є власниками майна щодо якого ініціюється застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що під час розгляду клопотання слідчого про арешт автомобіля, який не належить підозрюваному та при постановленні ухвали про задоволення зазначеного клопотання, слідчим суддею була допущена невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, яка потягла за собою необґрунтоване рішення слідчого судді щодо обмеження права власника автомобіля на володіння та користування своїм майном, а тому рішення слідчого судді в частині накладення арешту на автомобіль, а також ключі від нього та свідоцтво про його реєстрацію, не відповідає вимогам ст.ст. 167, 170 КПК України.

Що стосується доводів клопотання слідчого про необхідність накладення арешту на: мобільний телефон марки «Nokia» з imei 1: НОМЕР_1 ; imei2: НОМЕР_2 ; мобільний телефон «Samsung» моделі А-3 чорного кольору з силіконовим чохлом чорного кольору, з двома сім-картами операторів «Київстар» № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 ; два ватні тампони зі змивами рук ОСОБА_7 ; шкіряну кобуру для пістолета чорного кольору та металевий предмет, зовні схожий на магазин пістолета; пластмасовий предмет чорного кольору, зовні схожий на пістолет револьвер, на думку апеляційного суду, в цій частині клопотання слідчого та оскаржувана ухвала слідчого судді відповідають вимогам ст.ст. 167, 170 КПК України, оскільки на даній стадії досудового розслідування відносно зазначеного майна, проводяться слідчі дії, що вказує на обґрунтованість клопотання слідчого в частині накладення арешту на зазначене майно.

Разом з тим, доводи клопотання слідчого про необхідність накладення арешту на страхові поліси на вищезазначений автомобіль, апеляційний суд вважає безпідставними, виходячи з конкретних обставин даного кримінального провадження.

За таких умов клопотання слідчого в частині накладення арешту на мобільний телефон марки «Nokia» з imei 1: НОМЕР_1 ; imei2: НОМЕР_2 ; мобільний телефон «Samsung» моделі А-3 чорного кольору з силіконовим чохлом чорного кольору, з двома сім-картами операторів «Київстар» № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 ; два ватні тампони зі змивами рук ОСОБА_7 ; шкіряну кобуру для пістолета чорного кольору та металевий предмет, зовні схожий на магазин пістолета; пластмасовий предмет чорного кольору, зовні схожий на пістолет револьвер, підлягає задоволенню.

З огляду на зазначене, приймаючи до уваги положення п.2 ч.3 ст.407 КПК України, згідно з якими апеляційний суд, має право скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого частково, шляхом постановлення нової ухвали про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Керуючись ст.ст. 167, 170-173, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 ,- задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 23.05.2019 року, якою частково задоволено клопотання слідчого СВ Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_5 про накладення арешту на тимчасове вилучене майно у кримінальному провадженні № 0000149 від 20.05.2019 року та накладено арешт накладено арешт на тимчасове вилучене майно скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_5 про накладення арешту на тимчасове вилучене майно у кримінальному провадженні № 0000149 від 20.05.2019 року задовольнити частково.
Накласти арештна тимчасове вилучене майно у кримінальному провадженні № 0000149 від 20.05.2019 року, а саме:
-мобільний телефон марки «Nokia» з imei 1: НОМЕР_1 ; imei2: НОМЕР_2 ;
-мобільний телефон «Samsung» моделі А-3 чорного кольору з силіконовим чохлом чорного кольору, з двома сім-картами операторів «Київстар» № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 ;
-два ватні тампони зі змивами рук ОСОБА_7 ;
-шкіряну кобуру для пістолета чорного кольору та металевий предмет, зовні схожий на магазин пістолета;
-пластмасовий предмет чорного кольору, зовні схожий на пістолет револьвер.
Відмовити у задоволенні в інший частині клопотання.
Майно, на яке накладено арешт, передати на зберігання до Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області, який розташований за адресою Одеська область м. Болград проспект Соборний, 97.
Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3