Справа № 441/1389/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1329/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2019 року м. Львів
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду
під головуванням судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судового засідання ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 28 жовтня 2019 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави ОСОБА_7 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_8
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
перекладача ОСОБА_9
ВСТАНОВИЛА:
цією ухвалою задоволено клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою строком, що не перевищує шістдесят днів, тобто до 26 грудня 2019включно.
На вказану ухвалу адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу. Просить ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 28 жовтня 2019 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави обвинуваченому ОСОБА_7 скасувати та звільнити обвинуваченого з-під варти в залі суду.
Вважає, що оскаржувана ухвала постановлена без дотримання норм КПК, які регламентують продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою у ході судового розгляду, відтак підлягає скасуванню.
Ствержує, що візначаючи наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, суд не зазначає, які саме ризики знайшли своє відображення в ході розгляду клопотання та якими матеріалами справи, наданими стороною обвинувачення, такі ризики підтверджуються відповідно до вимог п.5 ч.1 ст.184 КПК України.
Посилається на положення Конституції України та практику Європейського суду з прав людини.
Дослідивши оскаржувану ухвалу суду, доводи апеляційних скарг, пояснення сторін обвинувачення та захисту, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Згідно із ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 ст.331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до пунктів 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду, продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується, тощо.

Згідно із ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України. Максимальна міра покарання, за інкримінований обвинуваченому у злочин становить п`ятнадцять років позбавлення волі.

Обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні скерований до суду, розпочався і триває судовий розгляд.

Обвинуваченому ОСОБА_7 у межах цього кримінального провадження під час досудового слідства ухвалою слідчого судді Городоцького районного суду Львівської області від 06 червня 2019 року (а.с.11-13) обирався, та ухвалою слідчого судді Городоцького районного суду Львівської області від 31 липня 2019 року (а.с.14-16) продовжувався запобіжний захід у виді тримання під вартою. Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 04 вересня 2019 року до обвинуваченого ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком, що не перевищує шістдесят днів, тобто до 02 листопада 2019 року включно, який оскаржуваною ухвалою продовжено до 26 грудня 2019 року (а.с.40-41).

Крім цього, суд апеляційної інстанції вважає правильними висновки місцевого суду, що у цьому кримінальному провадженні продовжують існувати ризики, які існували при обранні та продовженні строку тримання під вартою обвинуваченому, які не відпали і не зменшилися. Зокрема, обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на потерпілого, свідків.

Також судом першої інстанції при продовженні обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою правильно враховано тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення, який віднесений до особливо тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який не працює, а відтак не має законних засобів для існування, неодружений, тобто відсутні міцні соціальні зв`язки, відсутнє житло, також немає укладеного договору оренди на житло, яке він винаймав, по місцю проживання характеризується з негативної сторони.

Крім того, як в судовому засіданні судом першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Суд апеляційної інстанції, виходячи з наведених в апеляційних скаргах захисників мотивів, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченому за наслідками апеляційного розгляду.

З урахування рішення Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року №4-р/2019 та керуючись ст.ст.177, 376, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА :

ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 28 жовтня 2019 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави ОСОБА_7 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4