КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 ,
обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0001662 за апеляційною скаргою прокурора у провадженні на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 вересня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 вересня 2019 року, з підготовчого судового засідання, повернуто прокурору Київської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001662 по обвинуваченню ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Також цією ухвалою застави у розмірі - 140 960 грн., що внесені за ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , повернуто застоводавцю ОСОБА_11 .

Повертаючи кримінальне провадження прокурору, своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 3 ст. 291 КПК України, оскільки не встановлено місце вчинення злочинів, що позбавляє суд та сторони кримінального провадження вирішити питання, передбачене п. 1 ч. 2 ст. 315 КПК України, а саме місце проведення судового розгляду по вказаному кримінальному провадженню, та тягне неможливість виконати судом вимоги ст. 32 КПК України, відповідно до якої, якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, _______________________________________________________
Справа №11-кп/824/2973/2019 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_12
Категорія: ч. 2 ст. 190 КК України Доповідач ОСОБА_1
кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Не погодившись із прийнятим рішенням суду, прокурор у провадженні подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу суду незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, просить її скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні складено з дотриманням вимог КПК України та повністю відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а висновки суду, зазначені в оскаржуваній ухвалі, є хибними та об`єктивно не відповідають змісту обвинувального акту у кримінальному провадженні.
При цьому посилання суду на те, що в обвинувальному акті не вказано місце вчинення кримінального правопорушення інкримінованого ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , не можуть бути взяті до уваги, оскільки злочин, передбачений ст. 190 КК України, є закінченим з моменту переходу чужого майна у володіння винного або з моменту отримання ним права розпорядження таким майном, а з обвинувального акта можна зробити висновки про те, що право розпоряджатися чужим майном обвинувачені отримали за місцем постійного мешкання у м. Біла Церква Київської області.

Також, відповідно до змісту обвинувального акта, органом досудового розслідування не встановлено місце вчинення кримінальних правопорушень, а у разі встановлення порушень вимог територіальної підсудності суд повинен був звернутись із відповідним поданням до Київського апеляційного суду, проте, місцевий суд вийшов за межі своїх повноважень та прийняв рішення, в якому встановив порушення правил підсудності.

Крім того, ч. 3 ст. 291 КПК України, на яку у своєму рішенні, як підставу для повернення обвинувального акта послався суд, передбачено, що обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно, а тому суд дійшов хибних висновків і в цій частині.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції є хибними та такими, що не відповідають вимогам КПК України, оскільки прийнятті з істотним порушенням процесуального закону і неправильним застосуванням КПК, що, відповідно, перешкодило суду повно та всебічно з`ясувати обставини кримінального провадження, встановити істину, забезпечити права і законні інтереси учасників кримінального провадження і ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Крім того, під час прийняття рішення про повернення обвинувального акта прокурору, судом задоволено клопотання захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_8 про повернення застави заставодавцю - ОСОБА_11 , проте, судом не взято до уваги, що стаття 203 КПК України визначає, що ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження, а, відповідно до п. 6 ст. 195 КПК України, обов`язки, передбачені цією статтею, можуть бути покладені на строк не більше двох місяців та після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються, тобто безстроковість запобіжного заходу у виді застави, у разі його застосування судом, випливає зі змісту КПК України, що не передбачає строку дії відповідної ухвали.
Під час апеляційного розгляду суддя даної колегії суддів ОСОБА_2 заявила собі самовідвід на підставі ч. 1 ст. 76 КПК України, відповідно до якої - суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, а вона брала участь у даному кримінальному провадженні під час досудового розслідування як слідчий суддя.

Заслухавши думку прокурора, захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , обвинуваченої ОСОБА_8 , вивчивши матеріали провадження, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити самовідвід судді ОСОБА_2 , виходячи з наступного.

Так, згідно ч. 1 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 КПК України, суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій.
Як слідує з Реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001662, в ньому у Розділі ІІ містяться відомості про поставлення під час досудового розслідування слідчим суддею Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_2 ухвал 25.09.2017 року та 17.11.2017 року відповідно.
За таких обставин, виходячи з положень ч. 1 ст. 76 КПК України, колегія суддів, приходить до висновку, що заява судді ОСОБА_2 про самовідвід підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 76, 80, 81 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Заявлений самовідвід судді ОСОБА_2 у кримінальному провадженні №0001662 за апеляційною скаргою прокурора у провадженні на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 вересня 2019 року задовольнити.
Здійснити заміну судді ОСОБА_2 в порядку автоматизованого розподілу справ відповідно до положеньст.ст. 35, 82 КПК України.

Судді:

___________________ __________________ ___________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3