Дата документу 05.06.2019 Справа № 554/4972/19
Провадження 1-кс/554/8256/2019
УХВАЛА

іменем України

05 червень 2019 року м. Полтава Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

підозрюваного - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з військовою прокуратурою Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України в залі судових засідань в приміщенні Октябрського районного суду м. Полтави клопотання прокурора військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України майора юстиції ОСОБА_6 , в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000106 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 квітня 2019 року за фактом вчинення солдатом військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_5 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України про обрання запобіжного заходу у виді взяття під варту,

встановила:

05.06.2019 року в провадження слідчого судді надійшло клопотання прокурора військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України майора юстиції ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у виді взяття під варту стосовно підозрюваного ОСОБА_5 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 259 (по стройовій частині) від 18 грудня 2018 року солдата ОСОБА_5 призначено на посаду номера обслуги 3 розвідувального відділення розвідувального взводу 2 парашутно десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.

17 грудня 2018 року слідчим суддею Індустріального районного суду

м. Дніпропетровська солдату ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 60 днів до 14 лютого 2019 року.

В подальшому, 13 лютого 2019 року, вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області солдата ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначено покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України солдат ОСОБА_5 був звільнений від відбування покарання строком на 1(один) рік.

Вищезазначеним вироком запобіжний захід у вигляді тримання під вартою солдату ОСОБА_5 скасований, та останній звільнений з-під варти в залі суду, у зв`язку з чим солдат ОСОБА_5 повинен був прибути до військової частини НОМЕР_1 та приступити до виконання своїх службових обов`язків.

13 лютого 2019 року солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, не з`явився вчасно на службу з гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_1 , без поважних причин, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 , про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.

03 червня 2019 року солдата ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України, внаслідок чого кримінальне правопорушення було припинено.

Таким чином, 13 лютого 2019 року солдат ОСОБА_5 не з`явився вчасно на службу з гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_1 до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_1 , без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану та незаконно перебував за її межами до 03 червня 2019 року.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчиненому військовослужбовцем (крім строкової служби), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
03 травня 2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби) та в зв`язку із переховуванням підозрюваного від органів досудового слідства, ОСОБА_5 було оголошено у розшук.

03 червня 2019 року місцезнаходження ОСОБА_5 було встановлено та в подальшому 04 червня 2019 року ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

Викладені обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, підтверджуються: протоколами допиту свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , актом службового розслідування проведеного посадовими особами військової частини НОМЕР_1 за фактом нез`явлення вчасно на службу солдата ОСОБА_5 , та іншими матеріалами кримінального провадження, які самі по собі так і в сукупності із іншими доказами містять відомості, як доказ факту та обставин вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Підозрюваний в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та просив обрати відносно нього більш м`який запобіжний захід, вказав, що має на утримання цивільнц онко хвору дружину.

Захисник в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Судом встановлено, що 04 червня 2019 року ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1)переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду;
2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому же кримінальному провадженні;
4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
В обґрунтування клопотання, як на підставу застосування вказаного запобіжного заходу, слідчий посилається на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, тобто запобігання спробі підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Таким чином, проаналізувавши доводи слідчого та прокурора в обґрунтування обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 слідчий суддя вважає, що ризики, визначені ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, знайшли своє підтвердження.
Одночасно, відповідно до положень ст.178 КПК України при розгляді даного клопотання слід врахувати вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину, дані про її особу, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у злочині, у вчиненні якого він підозрюється, а саме позбавлення волі.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді «взяття під варту» відносно підозрюваного, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Також слід зазначити, що виключно тяжкість вчиненого особою кримінального правопорушення, не є безумовною підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
При цьому суд враховує рішення Європейського суду з прав людини (див. в т.ч. п.80 рішення по справі «Харченко проти України» (заява № 40107/02) та п.60 рішення «Єлоєв проти України» (заява №17283/02) якими встановлено, що застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою виключно на підставі наявності підозри є прямим порушенням пункту 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року.
Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє зробити висновок про те, що прокурор у судовому засіданні не довів об`єктивними доказами, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Тому, суд дійшов до висновку, що подане клопотання не підлягає задоволенню.
За попередньою кваліфікацією ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину передбачено ч.4 ст.407 КК України, за санкцією якої максимальним покаранням є караються позбавленням волі на строк від трьох до семи років. Злочин є тяжким, тоді як запобіжний захід у вигляді триманням під вартою є винятковим запобіжним заходом при обрання якого враховується і тяжкість злочину.
Беручи до уваги наявність у підозрюваного постійного місця проживання, наявність соціальних зв`язків, обставини справи, з урахуванням тяжкості вчиненого, наявності ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України, які є доведеними прокурором, враховуючи недоведеність недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно підозрюваного для запобігання ризиків, зазначених в клопотанні, слідчий суддя дійшов до висновку про можливість застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на два місяці, який буде достатнім для неухильного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а не тримання під вартою, на якому наполягають слідчий та прокурор.
Відповідно до положень ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Відповідно до приписів ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до ч. 5 ст. 196 КПК України, в ухвалі про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зазначаються конкретні обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, що покладаються на підозрюваного, обвинуваченого, та у випадках, встановлених цим Кодексом, строк, на який їх покладено.
Як вбачається з ч. 5 ст.194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.
З урахуванням наведених мотивів та вимог закону, суд вважає можливим застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який, на думку суду, забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного під час досудового слідства.
На підставі наведеного, керуючись 179, ч.2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя

ухвалила:

У задоволенні клопотання прокурора військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України майора юстиції ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у виді взяття під варту відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, українця, громадянина України, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, засудженого вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2019 року до покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі та звільненого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_3 , з середньою спеціальною освітою, військовослужбовця військової служби за контрактом, номера обслуги 3 розвідувального відділення розвідувального взводу 2 парашутно десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат» запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, строком на два місяці, починаючи з 04 червня 2019 року по 04 серпня 2019 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він на даний час, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання покладених на нього судом обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з часу проголошення в частині відмови в задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Повний текст ухвали складено 06 червня 2019 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1