КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/585/2019 Головуючий у І-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 187 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду кримінальне провадження по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сухумі, Грузія, громадянина Грузії, постійно проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до затримання проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Очамчіре, Грузія, громадянина Грузії, постійно проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , до затримання проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 липня 2017 року,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_9

перекладача ОСОБА_10

захисника ОСОБА_8

обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та призначено йому покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке належить йому на праві власності. Строк покарання ОСОБА_6 обраховано з 29.10.2016 та зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 29.10.2016 до набрання вироком законної сили з розрахунку, відповідно до ст. 72 КК України, один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі; ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та призначено йому покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке належить йому на праві власності. Строк покарання ОСОБА_7 обраховано з 29.10.2016 та зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 29.10.2016 до набрання вироком чинності з розрахунку відповідно до ст. 72 КК України один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вироком суду ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнані винуватими у тому, що вони 26.10.2016 близько 10 год. 30 хв., діючи за попередньою змовою між собою та з іншою невстановленою досудовим розслідуванням особою, маючи прямий умисел, направлений на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, перебуваючи на ділянці дороги напроти будинку №3 по вул. Військовій в с. Гореничі Києво-Святошинського району Київської області, діючи спільно, в той час, коли невстановлена досудовим розслідуванням особа, керуючись спільним умислом зі співучасниками злочину, перебувала за кермом автомобіля «Hyndai ХG», номерний знак НОМЕР_1 , та спостерігала за навколишньою обстановкою, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , удвох, погрожуючи застосувати до потерпілого ОСОБА_11 ніж, тобто насильство, небезпечне для життя та здоров`я потерпілого, заволоділи майном останнього, а саме: мобільним телефоном марки «Iphone 5» з сім-карткою «Київстар»., грошовими коштами в сумі 1700 грн., 100 доларів США та документами, а всього на загальну суму 7514,53 грн., після чого з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись майном потерпілого на власний розсуд.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , посилаючись на порушення судом 1-ї інстанції ряду кримінально-процесуальних норм діючого законодавства та вважаючи вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.08.2018 року суду таким, що за суворістю призначеного покарання не відповідає обставинам, встановлених судом, просить його скасувати на підставі ст. 409 ч. 1 п. 4 КПК України та ухвалити новий вирок, яким встановити відповідно до ст. 66 ч. 1 п.1, п.2 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 не лише щире каяття, а й добровільне відшкодування завданого збитку; визнати винними ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України та призначити покарання кожному із застосуванням ст. 69 ч. 1 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років з конфіскацією майна, яке належить їм на праві власності.

Вважає, що суд у вироку не зазначив докази на підтвердження встановлених ним обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів, зокрема повне відшкодування завданих збитків потерпілому.
Звертає увагу на характеризуючі дані обвинувачених, їх поведінку під час судових засідань, що в повній мірі підтверджує факт повного та щирого розкаяння у вчиненому.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін кримінального провадження, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.
Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України,за обставин викладених у вироку, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується наявними у ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ст. 349 КПК України і ніким з учасників судового провадження не оспорювалися раніше і не оспорюються тепер, а тому колегія суддів не переглядає його відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України.

За встановлених судом фактичних обставин, кваліфікація дій ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньому змовою групою осіб, є правильною, і в апеляційній скарзі не оспорюється.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про неправильне застосування судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання особам обвинувачених та тяжкості вчиненого ними злочину, то колегія суддів приходить до висновку, що вони підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Водночас положення ст. 50 КК України визначають, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Зі змісту вироку вбачається, що призначаючи ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, суд 1- інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, врахував обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття та відсутність обставин, які його обтяжують, а також дані, що характеризують особи обвинувачених.
Зокрема, суд врахував, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 раніше не судимі, на обліку у психіатра та нарколога не перебувають, за місцем проживання характеризуються посередньо, позицію потерпілого, який претензій до обвинувачених не має, і призначив обвинуваченим покарання у виді мінімального строку позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 187 КК України, у виді 7 років позбавлення волі та застосував додаткове покарання у виді конфіскації майна.
Разом з тим, суд 1-ї інстанції, визначаючи обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 розмір покарання, вимог ст. 66 КК України в повній мірі не дотримався, оскільки, окрім наявності щирого каяття в якості обставини, що пом`якшує покарання, не врахував наявність ще однієї обставини, а саме - добровільного відшкодування обвинуваченими завданого збитку, про що обґрунтовано вказав в апеляційній скарзі захисник.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 69-1 КК України, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених п.п. 1,2 ч.1 ст. 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні підсудним своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Враховуючи наявність обставин, що пом`якшують покарання у виді щирого каяття та добровільного відшкодування обвинуваченими завданого збитку, відсутність обтяжуючих покарання обставин та повне визнання обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 своєї вини, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за можливе призначити обвинуваченим покарання у розмірі двох третин максимального строку найбільш суворого виду покарання, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, що становить 6 років 8 місяців позбавлення волі кожному, оскільки у даному випадку саме такий захід буде пропорційним переслідуваній меті держави виправлення та попередження вчинення нових злочинів, тобто призведе до позитивних змін в особистості обвинувачених та створить у них готовність до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, і що відповідатиме вимогам кримінального процесуального закону.

Разом з тим, підстав для застосування до обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ч. 1 ст. 69 КК України та призначення їм покарання нижче від найнижчої межі покарання, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, колегія суддів не вбачає і переконливих для того доводів суду не надано, а тому апеляційна скарга в цій частині задоволенню не підлягає.
На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зміні в частині призначеного їм покарання в бік пом`якшення, із застосуванням ст. 69-1 КК України, до міри покарання у виді позбавлення волі строком 6 (шість) років 8 (вісім) місяців кожному, врахувавши при цьому окрім щирого каяття, ще одну пом`якшуючу покарання обставину, як повне відшкодування завданого збитку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 липня 2017 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 змінити: врахувати обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 добровільне відшкодування завданого збитку.

Застосувати до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ст. 69-1 КК України та призначити їм покарання у виді 6 (шести) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі кожному.
В іншій частині вирок суду залишити без зміни.
Ухвалу може бути оскаржено в касаційному порядку.

Судді _____________ ______________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4