ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1145/19 Справа № 202/5491/19 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання

прокурора

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро матеріали за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання старшого слідчого ОВС СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , яке погоджене з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку Азербайджану, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, має двох неповнолітніх дітей, 2005 та 2013 року народження, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИЛА :
Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого ОВС СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , яке погоджене з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.
Слідчий суддя, в обґрунтування свого рішення зазначив, що факт вилучення 24 червня 2019 року працівниками поліції психотропної речовини в квартирі ОСОБА_4 дає достатні підстави припускати, що ОСОБА_4 міг вчинити інкриміноване йому кримінальне правопорушення, тобто його підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, є обґрунтованою.

Також слідчий суддя вказує, що прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризику, передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, оскільки він підозрюється у вчинення особливо тяжкого злочину, офіційно не працює.

При цьому враховано практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування особи, однак тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, ризик втечі повинен оцінюватися в сукупності з іншими обставинами.

Вказує, що вирішуючи питання про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу, враховано вагомість наявних доказів, які дають підстави обґрунтовано підозрювати його у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, дані про особу підозрюваного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2005 та 2013 року народження.

Для запобігання ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, достатньою мірою для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків буде запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки прокурором у судовому засіданні не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти цьому ризику.

Запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту буде гарантувати виконання підозрюваним на час досудового розслідування процесуальних обов`язків та зможе повною мірою запобігти ризику його переховування, оскільки такий запобіжний захід також пов`язаний із обмеженням його вільного переміщення.

В той час як тримання підозрюваного під вартою не є виправданим, оскільки в даному конкретному кримінальному провадженні істинні вимоги публічного інтересу з урахуванням презумпції невинуватості не переважують правило поваги до особистої свободи.

В апеляційній скарзі прокурор відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати у зв`язку із неповнотою судового розгляду та постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого задовольнити, застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із можливістю застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 300 мінімальних розмірів заробітних плат.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що слідчим суддею під час постановлення ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не надано належної правової оцінки злочинної діяльності ОСОБА_4 , який придбав, зберігав, з метою збуту психотропних речовин, у особливо великих розмірах, не має офіційного джерела для існування тому, може надалі знаходячись на свободі мати можливість займатись реалізацією психотропних речовин.

Крім того, слідчим суддею першої інстанції в своїй ухвалі не надано належної правової оцінки щодо суворості можливого призначеного покарання, що є належним та невід`ємним елементом при оцінці ризику переховування від суду або органу досудового розслідування, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а також і скоєння іншого злочину.

Зазначене вище потягло за собою те, що суд не звернув увагу на серйозність висунутого та пред`явленого інкримінованого злочину, а також і на встановлені під час досудового розслідування ризики, які були перелічені у клопотанні слідчого, відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, тримання під вартою необхідне для забезпечення належного досудового розслідування зазначеного вище кримінального провадження.

В свою ж чергу, сторона захисту в обґрунтування своїх доводів не обґрунтованості пред`явленої ОСОБА_4 підозри посилались та надавали слідчому судді позитивні характеристики з місця мешкання, довідки, які підтверджують факт проживання за місцем реєстрації, які отримано під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний же лише заперечував свою причетність до інкримінованого йому злочину, передбаченому ч. 3 ст. 307 КК України.

Також, захисники разом з підозрюваним ОСОБА_4 вказували на те, що до розгляду в суді клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 з моменту проведення обшуку до слідчого не викликався, крім цього самостійно з`явився для розгляду клопотання в суд.

Вказане, на думку сторони захисту, свідчить про відсутність зазначених слідчим у клопотанні ризиків, які підтримав прокурор та жодним чином не підтверджено в ході розгляду зазначеного вище клопотання відносно ОСОБА_4 .

Однак, наведені вище стороною захисту доводи, спрямовані на утворення позитивного враження особи ОСОБА_4 перед слідчим суддею, тим самим вводять слідчого суддю в оману щодо дійсних намірів підозрюваного ОСОБА_4 , дії якого направлені на ухилення від кримінальної відповідальності, інкримінованого йому злочину.

Також звертає увагу на те, що вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожують підозрюваному у разі визнання винним, вік та стан здоров`я підозрюваного, відсутність міцних соціальних зв`язків, відсутність у підозрюваного постійного місця роботи на час вчинення ним злочинів, майновий стан, наведене вище, слідчим суддею не враховано під час прийняття рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Наявність у підозрюваного позитивної характеристики з місця мешкання, довідок, а також і те, що за його участі відбулось судове засідання, не спростовує його причетності до інкримінованого йому злочину, передбаченому ч. З ст. 307 КК України.

За викладених вище обставин у сукупності, саме запобіжний захід у виді тримання підозрюваного під вартою на даному етапі досудового розслідування в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_4 наразі є недостатнім.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку підозрюваного та його захисника, які вважали за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, а скаргу без задоволення, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в ході апеляційного перегляду, оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції було відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого ОВС СУ ГУНП в Дніпропетровській області, погоджене з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному проваджені № 0000589 від 30.07.2019 року.

Таке рішення суду першої інстанції колегія суддів вважає необґрунтованим, а доводи апеляційної скарги прокурора про незаконність ухвали слідчого судді цілком слушними, виходячи з наступного.

Як убачається з наданих матеріалів, досліджених в суді першої інстанції та перевірених в суді апеляційної інстанції, відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 307 КК України, були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.07.2019 року за № 0000589.

Наявними матеріалами встановлено, що слідчий звернувся з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 у невстановлений слідством час та місці незаконно придбав з метою збуту психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфітамін, яку незаконно зберігав з метою збуту за адресою: АДРЕСА_2 . 24 червня 2019 року під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено речовину масою 49,0130 г, яка містить психотропну речовину метамфетамін масою 25,0849 г, що є особливо великим розміром.

08.08.2019 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст.177 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів, при обранні запобіжного заходу ОСОБА_4 ці вимоги закону були дотримані не в повному обсязі, внаслідок чого слідчий суддя прийшов до помилкового висновку про відмову в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке підлягає скасуванню з постановленням судом апеляційної інстанції свого рішення та частковим задоволенням клопотання слідчого.

Колегія суддів приходить до висновку про необхідність в даному випадку обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, та обґрунтованість цієї підозри підтверджується вагомими наявними доказами, які додані до клопотання слідчого, а саме протоколом обшуку від 24.06.2019 року за адресою: АДРЕСА_2 , висновком експерта № 1/8.6/2812 від 26.07.2019 року, відповідно до якого надана на дослідження речовина містить психотропну речовину метамфетамін, показаннями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які були понятими під час обшуку, показаннями свідка ОСОБА_10 , яка показала, що ОСОБА_4 періодично мешкає за вказаної адресою. Встановлена наявність ризиків, що знаходячись на волі, підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, експертів, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

У справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) ЄСПЛ зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).

ЄСПЛ визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.

Аналізуючи вищенаведені обставини у сукупності, колегія суддів доходить висновку про те, що вони свідчать про неможливість усунення ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, встановлених щодо ОСОБА_4 , у менш обтяжливий спосіб, та вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

В силу ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах : щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

В даному конкретному випадку, враховуючи дані, що містяться в наданих матеріалах, які були долучені та досліджені під час апеляційного розгляду, колегія суддів не вбачає це виключним випадком для призначення застави у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і вважає, що застава у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 153 680 (сто п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді - скасуванню з постановленням нової ухвали апеляційного суду, якою слід частково задовольнити клопотання слідчого та застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 06 жовтня 2019 року з визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 153 680 (сто п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок, взявши його під варту в залі суду.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання старшого слідчого ОВС СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , яке погоджене з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого ОВС СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , яке погоджене з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 06 жовтня 2019 року.

Підозрюваного ОСОБА_4 взяти під варту в залі суду.

Визначити ОСОБА_4 заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 153 680 (сто п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок, у разі внесення якої ОСОБА_4 підлягає звільненню з-під варти.

У випадку внесення застави та звільнення підозрюваного ОСОБА_4 з-під варти, покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою на визначений час до слідчого, прокурора чи суду;

- не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими у кримінальному провадженні;

- повідомляти слідчого та прокурора про зміну місця проживання та/або роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що у разі не з`явлення його за викликом до слідчого, прокурора чи суду без поважних причин або не повідомлення ним про причини своєї неявки, або порушення ним обов`язків, покладених на нього цією ухвалою, застава звертається у дохід держави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: