ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 535/660/19 Номер провадження 11-сс/814/465/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем судового засідання ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Котелевського районного суду Полтавської області від 13.06.2019 року
за участі
прокурора ОСОБА_8
адвоката ОСОБА_6
в с т а н о в и л а :
Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини справи
Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора по кримінальному провадженню за №0000205 від 05.06.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.246 КК України про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.
Накладено арешт на автомобіль ВАЗ-21093, державний номерний знак НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 11.12.2008 року, зареєстрований за ОСОБА_9 , адреса: Полтавська область, Котелевський район, с. Деревки, яким на відповідній правовій підставі Довіреності від 09.06.2019 року користується ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 ; причіп автомобільний КРД 050122, державний номерний знак НОМЕР_3 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 від 02.05.2019 року, зареєстрований за ОСОБА_7 , адреса: АДРЕСА_1 ; бензопилу «CRAFT» CMS455, жовтогарячого кольору з розміром шини 455 мм із наявністю ідентифікаційного маркування № НОМЕР_5 , фактичним власником якої є ОСОБА_7 ; частини стовбурів дерева дубу порізані, довжиною близько 40 см., і різними діаметрами, які знаходяться в автомобільному причепі та в салоні і багажнику цього автомобіля.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що є всі підстави вважати, що по даному кримінальному провадженні тимчасово вилучене майно, як речові докази є матеріальними об`єктами, які можуть бути використані, як докази факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, а тому з метою їх збереження для здійснення завдання щодо запобіганню можливості втрати чи знищення даних речових доказів, а також проведення відповідних судових експертиз, необхідно накласти на вище зазначене тимчасово вилучене майно арешт.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи осіб, які її подали
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Котелевського районного суду Полтавської області від 13.06.2019 року, в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ухвала є незаконною, оскільки винесена з грубим порушенням норм процесуального права та викладені в ній відомості не відповідають обставинам справи.

Апелянт зазначає, що вилучене майно не має жодного відношення до матеріалів кримінального провадження. Автомобіль використовувався ОСОБА_7 на підставі довіреності, не порушуючи інтереси третіх осіб.

Крім того, на думку апелянта, клопотання подане прокурором, не відповідає вимогам ч.5 ст.171 КПК України.

Під час апеляційного перегляду адвокат ОСОБА_6 підтримала свою апеляційну скаргу.

Позиції інших учасників судового провадження
Володілець май на ОСОБА_7 будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи до апеляційного суду не з`явився.

Прокурор ОСОБА_8 заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви суду
Положення ч.2 ст.131 КПК України передбачає, що одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170, 173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. п.1 ч.2 ст.170 КПК України зазначає, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону, при вирішенні клопотання про накладення арешту, слідчим суддею дотримано, а доводи апелянта щодо відсутності об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч.1 ст.246 КК України колегія суддів є передчасними, оскільки на даному етапі досудового розслідування достатньо лише ознак складу цього злочину.

З досліджених колегією суддів матеріалів вбачається, що наведені в клопотанні слідчого доводи про накладення арешту на вилучені під час огляду місця події речі, які визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000205 від 05.06.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України, перевірялись слідчим суддею і знайшли своє підтвердження.

Колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді та доводами прокурора, що вище перелічені речі на які накладено арешт, у розумінні ст. 98 КПК України є об`єктами, які зберігають на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, а отже являються речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Досліджуючи доводи клопотання про арешт майна, слідчий суддя врахував обставини кримінального провадження, та з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст.170 КПК України дійшов обґрунтованого висновку про необхідність арешту вказаного вище майна.

З метою запобігання пошкодженню вилучених речей, їх перетворенню чи знищенню, що може перешкодити кримінальному провадженню, а також проведення відповідних судових експертиз, на необхідності проведення яких найближчим часом наголошував прокурор, слідчий суддя прийшов до правильного висновку, що на даному етапі досудового розслідування, необхідно накласти арешт на вищезазначене тимчасово вилучене майно.

Доводи апелянта щодо недотримання прокурором строку звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна є аналогічними тим, що перевірялись слідчим суддею та не знайшли свого підтвердження в суді першої інстанції.

Не знайшли вони свого підтвердження й під час апеляційного перегляду судового рішення.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що 05.06.2019 року слідчий СВ Котелевського ВП ГУПН в Полтавській області ОСОБА_10 , в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000205 від 05.06.2019 року звернувся до слідчого судді Котелевського районного суду Полтавської області з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

Ухвалою слідчого судді Котелевського районного суду Полтавської області від 07.06.2019 року вище зазначене клопотання повернуто прокурору для усунення недоліків. Цією ж ухвалою встановлено строк усунення недоліків клопотання про арешт майна 72 години. Зі змісту журналу судового засідання та ухвали слідчого судді вбачається, що судове засідання 07.06.2019 року відбувалося у відсутності прокурора.

Зі змісту копій супровідного листа до ухвали слідчого судді від 07.06.2019 року та книги обліку вхідної кореспонденції Котелевського відділу Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області, долучених до письмових заперечень прокурора ОСОБА_8 на апеляційну скаргу вбачається, що копія відповідної ухвали надійшла до прокуратури о 16.25 год. 07.06.2019 року.

Після усунення недоліків, клопотання прокурора про арешт майна зареєстроване судом о 15.55 год. 10.06.2019 року, тобто в межах визначеного слідчим суддею строку 72 год.

З огляду на вище наведене, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді та вважає безпідставними доводи апелянта, оскільки вони спростовуються дослідженими під час апеляційного перегляду матеріалами провадження.

За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді належним чином обґрунтована й відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а тому відсутні підстави для її скасування.

Під час апеляційного перегляду не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Керуючись ч.2 ст.376, статтями 404,407, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Котелевського районного суду Полтавської області від 13.06.2019 року про накладення арешту на майно без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_2
Cудді ОСОБА_3
ОСОБА_4