Справа № 629/4551/18
Провадження № 1-кп/629/160/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2019 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лозова, Харківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001140 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Орілька, Лозівського району, Харківської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, який має на утриманні двох малолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

- обвинувачення прокурора Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 ,

- захисту обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в:

18 серпня 2018 року, близько 01:50 год. ОСОБА_3 знаходився поблизу кафе «Підвал», розташованого поруч з центральним ринком в смт. Орілька, Лозівського району, Харківської області, де у нього на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник словесний конфлікт з ОСОБА_5 , який переріс у бійку, яка через декілька хвилин скінчилась, після чого ОСОБА_3 пішов до себе до дому. По дорозі додому у ОСОБА_3 виник умисел на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 за допомогою ножа, який знаходився у нього вдома. Прийшовши додому за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 дістав ніж, який знаходився в кухонній шухляді, та поклав його в кишеню спортивної кофти, яка була вдягнена на ньому. Цього ж дня, близько 02:50 год. ОСОБА_3 вийшов з будинку та направився в ГБК, розташований між мікрорайонами 1,2 та поштовим відділенням в смт. Орілька, Лозівського району, Харківської області, для того, щоб відшукати ОСОБА_5 і нанести йому тілесні ушкодження. Прийшовши на територію вказаного ГБК, ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, покликав до себе на розмову ОСОБА_5 . Під час розмови між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 знову виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, спрямованим на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, дістав з кишені кофти ніж, яким умисно наніс один удар в область живота та один удар в передпліччя правої руки ОСОБА_5 , внаслідок чого заподіяв йому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого в правій паховій області колото-різаного поранення живота з ушкодженням по ходу ранового каналу клубової кишки та внутрішньочеревного поранення дна сечового міхура, яке ускладнилося в своєму перебігу розвитком внутрішньочеревної кровотечі та розлитим фібринозним перитонітом; наскрізного колото-різаного поранення правого передпліччя на межі верхньої та середньої третин. Згідно висновку СМЕ № 12-14/191/ЛЗ/18 від 27.07.2018 року проникаюче колото-різане поранення живота є тяжким тілесним ушкодженням, що небезпечне для життя; наскрізне колото-різане поранення правого передпліччя це легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе в скоєнні злочину визнав та пояснив у судовому засіданні, що щиро кається у скоєному ним злочині. Також пояснив, що дійсно скоїв злочин при зазначених обставинах, а саме що 18.08.2018 року приблизно о 13.00 год. він разом з братом був в барі в Орільці, там виник конфлікт, в результаті якого він порізав ОСОБА_8 . Спочатку була бійка біля бару, але там він ОСОБА_8 удари не наносив, тому що його самого били. Потім він пішов додому, взяв ніж для самозахисту та пішов побалакати з ОСОБА_8 до гаражів. Це вже було приблизно десь 14-15 год., ніж був у нього в кишені. Зустрів ОСОБА_8 , відійшли побалакати, в ході розмови він наніс потерпілому 2 удари ножем в область живота. Гайдар закричав і побіг. З гаражів підійшли хлопці та забрали у нього ніж, після цього він пішов до дому, потім був затриманий. Цивільний позов в частині матеріальних збитків визнає повністю, моральну шкоду визнає в розмірі 30000 грн.

Визнавальні свідчення обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає правильними та достовірними, а також такими, що відповідають матеріалам справи, оскільки вони надані послідовно, несуперечливо та кладе в основу обвинувального вироку.

Зважаючи на те, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, погодився з правовою кваліфікацією своїх дій, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності позицій обвинуваченого, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про позбавлення в подальшому права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, за відсутності сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежився допитом обвинуваченого.

Таким чином, суд знаходить вину обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведеною, а скоєне ним підлягаючим кваліфікації за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Обвинувачений ОСОБА_3 винний у скоєнні даного кримінального правопорушення і підлягає покаранню.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст.65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 (із наступними змінами та доповненнями), суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Окрім того, метою призначення покарання, виходячи із положень ч.2 ст.50 КК України є не лише кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєних злочинів, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_3 скоїв тяжкий злочин.

Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має неповну середню освіту, військовозобов`язаний, неодружений, перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні двох малолітніх дітей, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується задовільно.

Обвинувачений ОСОБА_3 з`явився для участі у підготовці досудової доповіді.

Оцінка виявила середні ризики вчинення повторного кримінального правопорушення. Небезпека характеризується середньою ймовірністю спричинити певні негативні наслідки або збитки для суспільства або окремих осіб.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття, повне відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди.

Відповідно до вимог ст.67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає вчинення злочину особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєних злочинів, не зменшують суспільну небезпеку злочину до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст.69 КК України призначення більш м`якого покарання, яке передбачено законом.

Крім того, судом враховується досудова доповідь, складена Лозівським міськрайонним відділом з питань пробації, згідно висновку якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній, виправлення ОСОБА_3 без позбавлення/обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. Оцінка виявляє окремі показники ризику небезпеки, тобто правопорушник є потенційно небезпечним, але навряд чи стане скоювати правопорушення. У разі призначення обвинуваченому покарання не пов`язаного з позбавлення чи обмеженням волі, то з метою виправлення та запобігання вчинення повторного правопорушення в майбутньому до обвинуваченого ймовірно застосувати наступні заходи: повідомляти орган пробації про зміну місця проживання, навчання або роботи; з`являтися на реєстрацію до Лозівського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області; не виїжджати за межі України.

Із врахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, особи обвинуваченого ОСОБА_3 , обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання, обставин скоєння злочину та відношення до скоєного, суд дійшов висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства і призначає покарання ОСОБА_3 в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України із застосуванням ст.75 КК України, а саме звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням та покладення на нього обов`язків передбачених ст.76 КК України, яке сприятиме його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 судом не обирався.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Цивільний позов суд залишає без розгляду на підставі заяви потерпілого ОСОБА_5 про відмову від задоволення позовних вимог в зв`язку з повним відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.371, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_9 винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та піддати його покаранню у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

На підставі ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов залишити без розгляду в зв`язку з відмовою від позову потерпілим ОСОБА_5 .

Речові докази по справі:

- спортивну кофту, футболку,спортивні штани, кросівки, які належать обвинуваченому ОСОБА_3 та передані до камери зберігання речових доказів Лозівського ВП ГУНП в Харківській області (книга обліку 733, порядковий номер 19/174) повернути обвинуваченому, у разі відмови отримання знищити як такі, що не мають цінності;

- майку та шорти з пошкодженнями тканини і плямами бурого кольору, які належать потерпілому ОСОБА_5 та передані до камери зберігання речових доказів речових доказів Лозівського ВП ГУНП в Харківській області (книга обліку 733, порядковий номер 19/174) повернути потерпілому, у разі відмови отримання знищити як такі, що не мають цінності.

Долю речових доказів вирішити після набрання вироком законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1