Єд. унік. № 243/7370/19
Провадження № 1-кп/243/709/2019
В И Р О К
Іменем України

18 листопада 2019 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Слов`янського міськрайонного суду Донецької області матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001012 від 22.05.2019 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженця м. Полтави, громадянина України, розлученого, з вищою освітою, до 23.09.2019 року військовослужбовця військової служби за контрактом, оператора навідника танка 3-го танкового взводу, 1-ої танкової роти, танкового батальйону військової частини НОМЕР_2 , старшого солдата, раніше не судимого, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Наказом начальника штабу першого заступника командира військової частини НОМЕР_2 від 01 жовтня 2015 року № 271 рядового ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду оператора навідника танка 3-го танкового взводу, 1-ої танкової роти, танкового батальйону цієї ж військової частини.

Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України старший солдат ОСОБА_4 був обізнаний з діючим законодавством щодо заборони носіння, зберігання, придбання, передачі чи збуту бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Старший солдат ОСОБА_4 діючи з прямим умислом та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, всупереч вимог ст. 178 ЦК України, п.п. 1-4, 9, 15 «Положення по дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року № 576, додатку № 1, затвердженого п. 1 постанови Верховної Ради України від 07.06.1992 року № 2471 ХІІ «Про право власності на окремі види майна», п.п. 2.3.2, 2.6, 8.1, 8.3, 8.8, 8.9, 12.1, 12.2, 12.17 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністра внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 року, зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаються громадськими об`єднаннями з дозволу внутрішніх справ), вибухові речовини й засоби вибуху не можуть перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, вчинив злочин проти громадської безпеки, а саме громадську безпеку в частині убезпечення від порушення правил обороту (користування населенням) бойових припасів, за наступних обставин.

Так, проходячи військову службу на зазначеній посаді, в денний час доби 2018 року старший солдат ОСОБА_4 , знаходячись на передовій за межами військової частини, а саме перебуваючи поблизу АДРЕСА_2 , більш точний час, дату та місце не встановлено, на землі у кущах знайшов магазин від автомата Калашникова зі спорядженими патронами калібром 5,45х39 мм у кількості 30 штук, які є боєприпасами та виготовлені промисловим способом. В цей час у нього виник протиправний умисел, спрямований на незаконне носіння, зберігання та придбання вказаних бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Реалізуючи свій злочинний умисел старший солдат ОСОБА_4 не маючи на те передбаченого законом дозволу за власним бажанням підняв знайдені ним патрони, що є боєприпасами та поклав їх в свій рюкзак, чим вчинив незаконне придбання бойових припасів шляхом привласнення знайденого.

Через деякий час того ж числа старший солдат ОСОБА_4 шляхом транспортування на автобусі перевіз раніше незаконно придбані ним патрони калібру 5,45х39 у кількості 30штук, які знаходились у нього в рюкзаку серед особистих речей до місця тимчасового розташування військової частини за адресою: АДРЕСА_2 , де в особистих речах зберігав зазначені патрони без відповідного дозволу, тим самим носив та зберігав їх при собі без передбаченого законом дозволу.

22.05.2019 року у вечірній час ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 поклав вказані патрони в рюкзак з власними речами та приїхав до блокпосту НОМЕР_3 АДРЕСА_3 , скоївши тим самим незаконне носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу, де 22.05.2019 року в період часу з 20 год. 00 хв. по 20 год. 40 хв. за участю запрошених співробітниками Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області понятих під час проведення огляду у старшого солдата ОСОБА_4 , у його рюкзаку в особистих речах виявлено та вилучено магазин від автомата Калашникова зі спорядженими патронами калібром 5,45х39 мм у кількості 30 штук, які є боєприпасами, виготовлені промисловим способом, до стрільби придатні.

Таким чином, дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України, а саме: незаконне носіння, зберігання та придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
18 листопада 2019 року між прокурором військової прокуратури Донецького гарнізону ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження процесуального керівника у кримінальному провадженні 0001012 від 22.05.2019 року та ОСОБА_4 , за участю захисника адвоката ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно наданої суду разом з обвинувальним актом угоди про визнання винуватості обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні, передбаченому ч. 1 ст. 263 КК України, і зобов`язується: а) беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України; б) активно сприяти розкриттю злочину.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України укладання угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення рішення.

Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі. Застосувати ст. 75 КК України і у відповідності з цією статтею кримінального закону звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості суд під час судового засідання з`ясував в обвинуваченого чи цілком він розуміє: 1) що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а також він має такі права:

- мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення;

- мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно;

- допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

Суд роз`яснив ОСОБА_4 наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, а також вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Сторони просять затвердити угоду про визнання винуватості.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Зі змісту статей 471, 472 КПК України вбачається, що сторони угоди зобов`язані, крім іншого, узгоджувати міру покарання, зокрема враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винного і обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд повинен з`ясувати у обвинуваченого, чи зможе він реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, вчинити дії або виконати обов`язки. Якщо під час судового провадження суд встановить, що обвинувачений не в змозі виконати взяті на себе зобов`язання, він відповідно до п. 5 ч. 7 ст. 474 КПК має відмовити в затвердженні угоди.

Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується протоколом огляду місця події від 22.05.2019 року, відповідно до якого під час огляду виявлено та вилучено у ОСОБА_4 на блокпосту ЗП001 с. Долина Слов`янського району Донецької області магазин від автомата Калашникова зі спорядженими патронами калібром 5,45х39 мм у кількості 30 штук; висновком експерта № 2/2-185 від 31.05.2019 року, відповідно до якого виявлений та вилучений у ОСОБА_4 магазин від автомата Калашникова зі спорядженими патронами калібром 5,45х39 мм у кількості 30 штук є боєприпасами, виготовлені промисловим способом, до стрільби придатні
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, оскільки узгоджений сторонами вид покарання відповідає обставинам справи та особі обвинуваченого.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. п. 1. 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, і що угода відповідає вимогам закону і вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором військової прокуратури Донецького гарнізону ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження процесуального керівника у кримінальному провадженні № 0001012 від 22.05.2019 року, та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника адвоката ОСОБА_5 , і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Відповідно до положень ст. 100 КПК України речові докази по справі: магазин від автомата Калашникова зі спорядженими патронами калібром 5,45х39 мм у кількості 30 штук конфіскувати у власність держави.
Процесуальні витрати за проведення судово балістичної експертизи відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України слід стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 369-370, 373, 374, 475 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 18 листопада 2019 року про визнання винуватості між прокурором військової прокуратури Донецького гарнізону ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження процесуального керівника у кримінальному провадженні № 0001012 від 22.05.2019 року, та ОСОБА_4 , за участю захисника адвоката ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

В силу ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням протягом одного року, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Заходи забезпечення кримінального провадження відповідно до видів, передбачених ст. ст. 131, 176 КПК України, стосовно ОСОБА_4 не обиралися та не застосовувалися.

Речові докази: магазин від автомата Калашникова зі спорядженими патронами калібром 5,45х39 мм у кількості 30 штук конфіскувати у власність держави.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судово - балістичної експертизи № 2/2-185 від 31.05.2019 року у сумі 942,06 грн.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Вирок ухвалено та підписано в нарадчій кімнаті в єдиному екземплярі.

Суддя
Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1