Справа № 484/1316/19
Провадження № 1-КП/484/268/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 червня 2019 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Первомайська кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Кумарі Первомайського району Миколаївської області, громадянки України, освіта середня, не працюючої, не одруженої, дітей не має, не інваліда, мешканки АДРЕСА_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 15.06.2000 року Первомайським РВ УМВС України в Миколаївській області, РНОКПП НОМЕР_2 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 286, ч.1 ст. 135 КК України, -

за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченої та цивільного відповідача ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

потерпілої та цивільного позивача - ОСОБА_9

ВСТАНОВИВ:

19.01.2019 року близько 19.00 години водій ОСОБА_6 керувала технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 21011» реєстраційний номер НОМЕР_3 , рухаючись у темний час доби по автодорозі Р-75 «Тимкове-Балта-Олександрівка» в Первомайському районі Миколаївської області в межах населеного пункту по вул. Центральній в с. Кумарі Первомайського району Миколаївської області при увімкненому світлі головного світла в режимі «ближній» по правій смузі руху сухої асфальтованої проїзної частини, яка має по одній смузі руху у кожному напрямку, зі сторони смт. Криве Озеро Миколаївської області у напрямку м. Первомайська Миколаївської області зі швидкістю, що не перевищувала встановленого обмеження.

В цей же час пішохід ОСОБА_10 , перебуваючи в межах проїзної частини вул. Центральної в с. Кумарі Первомайського району Миколаївської області, рухалася в попутному напрямку по правому краю проїзної частини по ходу руху автомобіля «ВАЗ 21011» реєстраційний номер НОМЕР_3 , грубо порушуючи п.п. 4.1, 4.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року зі змінами та доповненнями та введених в дію з 01.01.2002 року (далі Правила дорожнього руху), які передбачають: п.4.1. «Пішоходи повинні рухатися по тротуарах і пішохідних доріжках, тримаючись правого боку. Якщо нема тротуарів, пішохідних доріжок або пересуватися по них неможливо, пішоходи можуть рухатися велосипедними доріжками, тримаючись правого боку і не утруднюючи рух на велосипедах, або в один ряд узбіччям, тримаючись якомога правіше, а у разі його відсутності або неможливості рухатися по ньому по краю проїзної частини назустріч руху транспортних засобів»; п.4.4: «У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості пішоходи, які рухаються проїжджою частиною чи узбіччям, повинні виділити себе, а за можливості мати на зовнішньому одязі світлоповертальні елементи, для своєчасного їх виявлення іншими учасниками дорожнього руху».

При наближенні до пішохода, водій ОСОБА_6 у процесі руху не діяла таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян, проявляючи злочинну недбалість, не передбачила можливість настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинна була і могла їх передбачити, виявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, порушила вимоги п.п. 1.3, 1.5 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих правил та дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків, а також грубо порушила вимоги п.п.2.3 «б» Правил дорожнього руху України, а саме: керуючи транспортним засобом проявила неуважність, не стежила за дорожньою обстановкою та відповідно не реагувала на її зміни, які полягали у появі в межах смуги руху автомобіля пішохода, який рухався попутно в межах цієї смуги та створював для неї перешкоду, при виявленні пішохода не вжила заходів до зменшення швидкості автомобіля аж до повної його зупинки або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, хоча повинна була це зробити та мала таку можливість, внаслідок чого передньою правою частиною керованого нею автомобіля скоїла наїзд на пішохода ОСОБА_10 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_10 від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці пригоди.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи причиною смерті ОСОБА_10 став перелом шийного відділу хребта з розривом спинного мозку. Такі тілесні ушкодження могли утворитися від дії тупих предметів і мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень і знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті. Смерть потерпілої настала миттєво.

Допущені водієм ОСОБА_6 грубі порушення вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди і настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілої ОСОБА_10 .

Таким чином ОСОБА_6 вчинила злочин, передбачений ч.2 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Крім того, 19.01.2019 року після вчинення дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинула пішохід ОСОБА_10 , будучи причетною до скоєння даної дорожньо-транспортної пригоди, діючи з прямим умислом та з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, в порушення вимог підпунктів «а», «б», «в», «г», «ґ», «д», «е» пункту 2.10 , підпункту «е» пункту 9.9 та підпункту «а» пункту 9.10 Правил дорожнього руху України, ОСОБА_6 не зупинила транспортний засіб і не залишилася на місці пригоди, не увімкнула аварійну сигналізацію і не встановила знак аварійної зупинки, перемістила транспортний засіб з місця пригоди, не вжила можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілій, не викликала швидку допомогу, не доставила потерпілу до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після зупинки, не повідомила про дорожньо-транспортну пригоду орган чи підрозділ поліції та не дочекалась прибуття працівників поліції, не вжила заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та не організувала об`їзд місця пригоди.

Так, ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що в результаті наїзду автомобілем ВАЗ 21011 реєстраційний номер НОМЕР_3 пішохід ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження й залишилася лежати на правому узбіччі дороги у темну пору доби на неосвітленій ділянці та у зимню пору року при дії низьких температур, внаслідок чого перебувала у небезпечному для життя стані і була позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через свій безпорадний стан, розуміючи, що вона сама поставила потерпілу у небезпечний для життя стан, нехтуючи моральними та правовими нормами, які зобов`язують надати допомогу людині, яка перебуває у небезпечному для життя стані, проявляючи байдужість і неповагу до права людини на життя та безпеку, маючи змогу надати потерпілій першу медичну допомогу, навіть не намагалася цього зробити, свідомо залишивши ОСОБА_10 без допомоги у небезпечному для життя стані.

Попередньо і достовірно не переконавшись у настанні смерті потерпілої, хоча сама поставила її у небезпечний для життя стан, ОСОБА_6 не вжила жодних заходів для транспортування ОСОБА_10 до лікувального закладу, хоча мала об`єктивну можливість це зробити, враховуючи, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди її автомобіль отримав незначні механічні ушкодження, які не виключали його подальшого руху, маючи протиправні наміри щодо приховування цієї пригоди, самовільно залишила місце пригоди, доїхала до сусіднього села Коломиївка Первомайського району, де в гаражі домоволодіння свого брата ОСОБА_11 сховала вказаний автомобіль , а сама пішки прийшла додому та переховувалась від поліції до моменту затримання.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинила злочин, передбачений ч.1 ст. 135 КК України завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

Допитана під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_6 повністю визнала себе винною у пред`явленому обвинуваченні, ніякі фактичні обставини справи не заперечувала і пояснила, що 19.01.2019 року близько 19.30 години їхала на автомобілі ВАЗ синього кольору з с. Берізки додому, через с. Кумарі в напрямку м. Первомайська зі швидкістю близько 40 км/год з увімкненим ближнім світлом фар. На вулиці освітлення не було. Вона була неуважною, оскільки нещодавно поховала брата і перебувала у схвильованому стані. Несподівано побачила силует і відчула удар. Подумала, що гілка впала на машину, але потім зрозуміла, що збила людину. Злякалася, бо не кожного дня збиває людину, тому залишила місце аварії, поїхала в с. Коломиївка до брата там залишила машину, викинула ключи від машини і документи і пішки пішла додому в с. Кумарі. Йшла близько трьох кілометрів. О 22.00 годині до неї подзвонив дільничний інспектор, спитав, чи брат дома, вона запросила його приїхати. Коли він приїхав, вона йому розказала, що залишила машину у брата вдома. Інспектор їй розказав, що вона збила людину насмерть, евакуатор забрав її машину. На її машині були розбиті переднє лобове скло, фара, пом`ятий капот. У вчиненому розкаюється, добровільно відшкодувала потерпілим витрати на поховання в сумі 60 000 грн. Заявлений потерпілою ОСОБА_9 цивільний позов про відшкодування моральної шкоди в сумі 100 000 грн. не визнає, оскільки не має таких коштів, тяжко хворіє, витрачає всі доходи на лікування.

Потерпілий ОСОБА_8 пояснив суду, що є чоловіком загиблої ОСОБА_10 19.01.2019 року вона з онукою пішла до мами на край села, поверталися біля 19.00 години і вона подзвонила, що зморилися і просила, щоб він забрав онуку. Він під`їхав мопедом і з дороги забрав онуку додому, жінка далі пішла сама. Хвилин через 10-15 подзвонила донька і сказала, що дзвонила матері, а відповів якийсь чоловік і повідомив, що знайшов її нерухому по дорозі в кюветі. Тоді він пішов пішки до дороги. Там побачив, що жінка лежить на спині нежива, але ще тепла. Він подзвонив доньці, побіг до сусідів, попросив, щоб викликали швидку і поліцію. Швидка приїхала хвилин за тридцять, аде дружина вже померла. На місці ДТП він бачив побитий буфер і решітку, але ніхто не бачив самої ДТП. Чоловік йшов по дорозі і почув дзвінок телефону, так він знайшов дружину, але самої ДТП він не бачив. Дружина лежала посередині правого узбіччя до кювета головою, нога була вивернута. Погода того дня була морозна, після снігу, але ожеледиці не було. Обвинувачена відшкодувала йому і доньці всього 60 000 грн. на поховання, більше претензій до неї він не пред`являє, покарати просить на розсуд суду.

Потерпіла ОСОБА_9 пояснила суду, що загибла її мати. 19.01.2019 року увечері вона була дома, після 18.00 години їй подзвонила донька ОСОБА_12 і сказала, що з бабусею збираються йти додому. Вона сказала подзвонити дідові, щоб той вийшов за нею. Через деякий час донька подзвонила їй і сказала, що вони вдома, а бабусі нема. Вона стала дзвонити матері, але відповів якийсь чоловік і сказав, що мати лежить на узбіччі нерухома. Вона із співмешканцем одразу вирушили на місце ДТП, приїхали хвилин через 10-15. Вже було багато людей. Мати лежала на узбіччі, нога була вивернута в інший бік. Потім приїхала швидка і поліція. На дорозі були сліди шпаклівки з автомобіля темно-синього кольору і решітка. Обвинувачена заплатила їй та батькові на двох 60 000 грн. на поховання матері, але вона зазнала і моральних страждань, втратила найближчу людину, яка в усьому їй допомагала і з якою вони були дуже близькі. Моральну шкоду оцінює у 100 000 грн. і просить стягнути вказану суму з обвинуваченої на її користь на відшкодування завданої злочином шкоди.

Вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих злочинів повністю підтверджується наданими стороною обвинувачення доказами. Згідно посвідчення водія НОМЕР_4 ОСОБА_6 з 2003 року має право керувати транспортними засобами категорії В /а.с.162/. Як видно з протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 19.01.2019 року /а.с.58-71/, фототаблиці до нього /а.с.74-82/ та схеми огляду місця ДТП /а.с.72-73/, неподалік будинку № 158 по вул. Центральній в с. Кумарі Первомайського району Миколаївської області на автодорозі Р-75 Тимкове-Олександрівка, на горизонтальній ділянці дороги з однією смугою руху в кожному напрямку, без розділової смуги, з сухим чистим середньозернистим асфальтобетонним покриттям у суху погоду без опадів при температурі повітря близько -10*С, в напрямку від смт. Криве Озеро до м. Первомайська, де відсутнє освітлення в темну пору доби, на засніженому узбіччі виявлено труп ОСОБА_10 , 1958 року народження, який був оглянутий одразу ж експертом ОСОБА_13 . Транспортний засіб на місці ДТП відсутній, однак на дорозі виявлено сліди транспортного засобу: фрагменти лакофарбового покриття та пластику і скла, а також жіночу шапку, жіночу сумку, склоочисник, фрагмент декоративної решітки радіатора. Слідів шин та слідів гальмування не виявлено. Виявлені фрагменти транспортного засобу та речей потерпілої були вилучені, оглянуті /а.с.98-102/ та визнані речовими доказами у справі /а.с.103-105/. Також з дозволу власника домоволодіння ОСОБА_11 /а.с.83/ та користувача транспортного засобу ВАЗ 21011 д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_6 /а.с.84/ був оглянутий автомобіль ВАЗ 21011 реєстраційний номер НОМЕР_3 синього кольору /а.с.85-94/, яким увечері 19.01.2019 року керувала ОСОБА_6 і на ньому виявлено розбите лобове скло, розбиту праву фару головного освітлення, відсутність правого склоочисника переднього вітрового скла, тобто пошкодження саме тих деталей, фрагменти яких виявлені на місці ДТП. Зазначений транспортний засіб після огляду був визнаний речовим доказом /а.с.95-96/ і на нього ухвалою слідчого судді накладено арешт /а.с.97/. Довідкою Миколаївського обласного центру з гідрометеорології підтверджено, що 19.01.2019 року у період з 17.00 до 20.00 години в с. Кумарі Первомайського району було майже безхмарно, без опадів, видимість більше 10 км, температура повітря 7,9,* морозу. Висота снігового покриву на метеомайданчику 13 см, на дорогах ожеледиця /а.с.114/. Під час слідчого експерименту ОСОБА_6 показала і розказала, як вчинила дорожньо-транспортну пригоду /а.с.117-127/. В судовому засіданні обвинувачена підтвердила, що під час слідчого експерименту добровільно особисто розказала про обставини ДТП і показала все на місці події.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.128/. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 36 від 07.03.2019 року причиною смерті ОСОБА_10 став перелом шийного відділу хребта з розривом спинного мозку. При судово-медичній експертизі трупу виявлені наступні тілесні ушкодження: перелом шийного відділу хребта на рівні 5 і 6 шийних хребців з повним розривом спинного мозку, закритий перелом кісток правої гомілки, забій правої легені, поверхневий розрив правої долі печінки, переломи 1-7 ребер справа, а також 2,3 зліва, субарахноідальний крововилив (крововилив під м`яку мозкову оболонку), крововилив в шкіряно-м`язові клаптики голови, садно лобу справа, садна і синці кистей обох рук. Дані тілесні ушкодженні утворились від дії тупих предметів і мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень і знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті. Вище зазначені тілесні ушкодження могли утворитися внаслідок зіткнення пішохода і легкового автомобіля, при цьому пішохід знаходився у вертикальному положенні обличчям до транспортного засобу. В першу фазу ДТП мав місце контакт виступаючих частин кузова автомобіля з передньою зовнішньою поверхнею правої гомілки, внаслідок чого утворився перелом кісток правої гомілки. В подальшому мало місце закидання тіла на капот автомобіля, внаслідок чого утворився перелом шийного відділу хребта з розривом спинного мозку, забій правої легені, розрив правої долі печінки, переломи ребер, субарахноідальний крововилив, крововилив у шкіряно-м`язові клаптики голови, садно лобу, садна і синці обох рук. При судово-токсикологічному дослідженні крові з трупа ОСОБА_10 етиловий спирт виявлений в концентрації 1,32%, що відповідає стану легкого алкогольного сп`яніння. Враховуючи, що причиною смерті ОСОБА_10 став перелом шийного відділу хребта з розривом спинного мозку, можна дійти висновку, що смерть настала миттєво. Достовірно встановити, чи знаходилась ОСОБА_10 у русі або у нерухомому стані, неможливо /а.с.146-158/.

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду ОСОБА_6 та показника алкотестеру Драгер, у неї ознак алкогольного сп`яніння не виявлено /а.с.115-116/.

Згідно висновку інженерно-транспортної експертизи № 46 від 21.02.2019 року на момент ДТП ходова частина, робоча гальмівна система, рульове керування та фари головного освітлення автомобіля ВАЗ-21011 д.н. НОМЕР_3 знаходились в працездатному стані. Несправностей та невідповідностей технічного стану транспортного засобу вимогам ПДР України та ДСТУ 3649:2010 в даних досліджуваних системах та механізмах не виявлено /а.с.131-136/.

Згідно висновку інженерно-транспортної експертизи № 47 від 28.02.2019 року контактування автомобіля ВАЗ-21011 д.н. НОМЕР_3 із перешкодою (тілом пішохода) відбувалось передньою правою частиною автомобіля, а саме: правою частиною переднього державного реєстраційного номера, правою частиною декоративної накладки решітки радіатора, правою частиною верхньої частини рамки радіатора, передньою правою частиною капоту та правою частиною переднього вітрового скла. В даному випадку однозначно та об`єктивно встановити, де саме відносно меж проїзної частини, в цифровому значенні, стався наїзд на пішохода, не є можливим, оскільки на схемі відсутня слідова інформація, що необхідна для вирішення поставленого перед експертом питання. Але з причин, викладених в дослідницькій частині, можна вказати лише те, що наїзд автомобіля на пішохода відбувся в місці, близькому до межі правого краю проїзної частини з лівим краєм правого узбіччя перед початком визначеної слідової інформації /а.с.138-145/.

Згідно висновку інженерно-транспортної експертизи № 80 від 14.03.2019 року у вказаній дорожній ситуації водій автомобіля ВАЗ-21011 н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_6 повинна була діяти у відповідності з вимогами п.12.2 та п. 12.3 Правил дорожнього руху України. В зазначеній дорожній ситуації в діях ОСОБА_6 вбачаються невідповідності технічним вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди. ОСОБА_6 мала технічну можливість запобігти виникненню ДТП. За умови руху автомобіля зі швидкістю 50 км/год водій мала технічну можливість запобігти виникненню ДТП з моменту настання видимості пішохода (при встановленій конкретній видимості пішохода 41 м). Величина швидкості руху автомобіля, допустимої за умовами видимості, складає близько 87 км/год (при встановленій видимості елементів проїзної частини дороги по напрямку руху транспортного засобу 52 м) /а.с.153-159/.

Оцінивши у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих злочинів знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду. Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_6 , керуючи транспортним засобом у певних об`єктивно встановлених умовах мала об`єктивну можливість бачити пішохода ОСОБА_10 , яка хоча і порушила правила дорожнього руху, рухаючись про проїзній частині, але створювала перешкоду в русі транспортного засобу, яку водій мав об`єктивну можливість виявити і вчасно відреагувати відповідним чином, аж до зупинки транспортного засобу. Натомість з протоколу огляду місця події та пояснень обвинуваченої вбачається, що водій взагалі не гальмував, проявив неуважність, не помітив перешкоду і не прийняв відповідних передбачених Правилами дорожнього руху України заходів. Наслідком такого ДТП, як встановлено експертними висновками, є смерть ОСОБА_10 . Тож ОСОБА_6 грубо порушила ПДР. Її дії правильно кваліфіковані за ст. 286 ч.2 КК України.

Крім того, дійсно підтверджено те, що ОСОБА_6 після вчиненого з її вини ДТП не зупинилася, залишила місце ДТП, сховала транспортний засіб, ключи від нього і документи, не цікавилася станом збитого пішохода, не надала їй допомоги, не викликала швидку, поліцію тощо. В цій частині обвинувачення також знайшло своє підтвердження. Дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 135 КК України.

Обираючи вид та міру покарання ОСОБА_6 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених нею злочинів, один з яких відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, інший невеликої тяжкості, а також данні про особу винної, яка повністю визнала себе винною, щиро розкаялася у скоєному; сприяла розкриттю злочину, повністю відшкодувала завдану злочином матеріальну шкоду; має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно; раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, не допускала порушень правил дорожнього руху, має негативний стан здоров`я, страждає на тяжку хворобу /а.с.160,166-1174/. Всі зазначені вище обставини про особу обвинуваченої, на думку суду є такими, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують її покарання.

Обставини, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання ОСОБА_6 , судом не встановлені.

Враховуючи наведене, а саме данні про особу обвинуваченої, її вік; майновий, сімейний стан; здоров`я; наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання; репутацію обвинуваченої, суд вважає, що виправлення ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства. Покарання їй слід призначити в межах санкцій частин статей, за якими вона обвинувачується, у вигляді позбавлення волі. Також, враховуючи наслідки злочину, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_6 додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Остаточне покарання ОСОБА_6 слід визначити на підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 слід звільнити від призначеного покарання з випробуванням, поклавши на неї певні обов`язки, визначені ст. 76 КК України.

Судові витрати в наданій справі в загальній сумі 5 148 грн. за проведення інженерно-транспортних експертиз по дослідженню технічного стану транспортного засобу та механізму ДТП відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України слід покласти на ОСОБА_6 , оскільки такі витрати документально підтверджені актами прийому-передачі експертних висновків /а.с.54 69,152/.

Речові докази в наданій справі відповідно до ст. 100 КПК України: автомобіль - повернути за належністю; фрагменти транспортного засобу та речі ОСОБА_10 , що знайдені на місці ДТП знищити.

Накладений на транспортний засіб арешт слід скасувати, оскільки автомобіль має значення речового доказу, досліджений і подальше тримання його на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Первомайського ВП ГУНП є недоцільним. Транспортний засіб не належить ОСОБА_6 , тому не може бути використаний для забезпечення грошових стягнень.

Заявлений потерпілою ОСОБА_9 цивільний позов про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, слід задовольнити повністю. Оскільки встановлено, що внаслідок винних злочинних дій ОСОБА_6 загинула мати позивачки ОСОБА_14 , суд погоджується з тим, що передчасною втратою матері позивачці завдано непоправної моральної шкоди, так як вона втратила рідну людину, внаслідок чого зазнала душевних страждань, моральних переживань, негативних змін у своєму житті, психологічного дискомфорту, порушення сну, емоційної напруги; також вона передчасно втратила підтримку рідної людини і помічника. Такі втрати є непоправними. За таких обставин на підставі ст. ст. 23, 1167, 1187 ЦК України з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 на відшкодування завданої злочином моральної шкоди слід стягнути 100 000 грн. Враховуючи, що шкоди завдано смертю найріднішої людини, суд вважає, що такий розмір відшкодування є адекватним, справедливим і співмірним трагедії, що сталася в сім`ї позивачки.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 286 ч.2, 135 ч.1 КК України та призначити їй покарання:

- за ст. 286 ч.2 КК України - 5 (п`ять) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки;

- за ст. 135 ч.1 КК України 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_6 призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

На підставі п.1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк відбуття додаткового покарання обчислювати з моменту відбуття основного покарання.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Держави судові витрати за проведення інженерно-транспортних судових експертиз № 46 від 21.02.2019 року /а.с.54/, № 47 від 28.02.2019 року /а.с.69/, № 80 від 14.03.2019 року /а.с.152/ в загальній сумі 5 148 (п`ять тисяч сто сорок вісім) грн.

Скасувати арешт, накладений на автомобіль ВАЗ-21011, 1978 року випуску, синього кольору, об`ємом двигуна 1300 см3, реєстраційний номер НОМЕР_3 , належний ОСОБА_15 , накладений ухвалою слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_16 23.01.2019 року (справа № 1-кс/484/150/19) та повернути вказаний транспортний засіб ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 /а.с.165/, або уповноваженій нею особі.

Речові докази у справі: жіночу шкіряну сумку, жіночу зимову шапку, фрагменти декоративної решітки радіатора та передній правий пластмасовий склоочисник темного кольору від автомобіля ВАЗ-21011 р.н. НОМЕР_3 , лакофарбове покриття синього кольору, які знаходяться в пакетах №№ 0420930, 3022992, 0168699, що зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області згідно квитанції № 1 від 06.02.2019 року /а.с.105/ - знищити.

Цивільний позов ОСОБА_9 задовольнити повністю. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок смерті її матері в результаті вчиненого ОСОБА_6 злочину, 100 000 (сто тисяч) грн.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційну скаргу може бути подано до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

СУДДЯ: