Дата документу 01.10.2019 Справа № 554/8522/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2019 року слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Полтава скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора прокуратури Полтавської області, яка полягає у не розгляді його клопотання в порядку ст. 220 КПК України у кримінальному провадженні № 000179 від 22.10.2018 року ,-
В С Т А Н О В И В :
19 вересня 2019 року заявник ОСОБА_3 звернувся до суду із вищевказаною скаргою. В обґрунтування скарги посилається на те, що ухвалою слідчого судді Хорольського районного суду Полтавської області від 16.10.2018 року було зобов`язано внести відомості до ЄРДР за його заявою від 25.05.2018 року щодо можливого вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.365, 366 КК України, та 22.10.2018 року прокурором Лубенської місцевої прокуратури відповідні відомості внесено до ЄРДР. Як зазначає у скарзі, 28.11.2018 року прокурор ОСОБА_4 вручив йому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого, а тому з цього часу він має право подавати клопотання слідчому, прокурору про проведення слідчих (розшукових) дій. В подальшому листом його повідомлено про визначення підслідності вказаного кримінального провадження за ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві. 14.06.2019 року він звернувся до слідчого з клопотанням в порядку ст.220 КПК України про проведення слідчих (розшукових) дій. Листом від 27.06.2019 року слідчий відмовив у задоволенні клопотання, мотивуючи тим, що ОСОБА_3 не є потерпілим у кримінальному провадженні №0000179 від 22.10.2018 року. Вказує, що постанови про повну відмову в задоволенні клопотання від 14.06.2019 року слідчий не приймав. Вважає, що відмова слідчого в задоволенні клопотанні є помилковою, оскільки слідчий не взяв до уваги приписи ч.1 ст.303 та ч.1 ст.220 КПК України. Не погоджуючись із даною відповіддю, заявник звернувся до прокурора у кримінальному провадженні, проте листом від 11.09.2019 року прокурор також відмовив у клопотанні, з посиланням на лист слідчого від 27.06.2019 року, де вказано, що заявник не має права подачі клопотань у вказаному кримінальному провадженні. На думку заявника, невизнання пам`ятки від 28.11.2018 року про процесуальні права та обов`язки потерпілого, є безпідставним, а тому вважає такі дії порушенням його прав. На підставі викладеного, просить рішення прокурора від 11 вересня 2019 року у кримінальному провадженні №0000179 від 22.10.2018 року скасувати; зобов`язати прокурора дати письмову вказівку слідчому задовольнити клопотання від 14.06.2019 року.

Під час розгляду скарги ОСОБА_3 надав письмові уточнення до скарги, у яких просив визнати бездіяльність прокурора у кримінальному провадженні №0000179 від 22.10.2018 року, який направив йому лист-відмову за №15-4911-18 від 11.09.2019 року щодо відсутності права заявляти клопотання у кримінальному провадженні неправомірною; зобов`язати прокурора дати вказівку слідчому задовольнити клопотання від 14.06.2019 року; зобов`язати слідчого територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, задовольнити клопотання від 14.06.2019 року в повному обсязі.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 уточнені вимоги скарги підтримав, надавши відповідні пояснення, просив скаргу задовольнити в повному обсязі.

Прокурор прокуратури Полтавської області ОСОБА_5 у судовому засіданні зі скаргою не погодилась, заперечувала проти вимог скарги в повному обсязі. Пояснила, що походження пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого, на яку посилається заявник, невідоме, не підтверджується документально, позаяк, у даному кримінальному провадженні слідчим було винесено постанову від 06.02.2019 року про відмову у залученні ОСОБА_3 як потерпілого за його клопотанням від 21.01.2019 року, а тому останній у кримінальному провадженні має процесуальний статус заявника, що позбавляє його права подавати відповідні клопотання про проведення слідчих дій. Просила відмовити у задоволенні скарги.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали скарги та надані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Положеннями ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частиною першою статті 303 КПК України визначено перелік рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Відповідно до ч.1 ст.303 КПК України під час досудового розслідування може бути оскаржена бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк.

Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 1640/0/4-12 від 09.12.2012 року «Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування» оскаржити до слідчого судді бездіяльність слідчого, що полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк можливо лише за наявності зв`язку між обов`язком слідчого вчинити визначені КПК України дії та строком, у межах якого зазначена особа зобов`язана їх вчинити.

Як вбачається з матеріалів скарги, у провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, знаходиться кримінальне провадження №0000179 від 22.10.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України, та згідно фабули витягу ЄРДР зазначені відомості про те, що 22.10.2018 року до Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області надійшла ухвала слідчого судді Хорольського районного суду Полтавської області від 16.10.2018 року по справі №548/1045/18 про зобов`язання Хорольський відділ Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань по заяві ОСОБА_3 від 25.05.2018 року про можливе вчинення слідчим СВ Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області кримінального правопорушення під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000387 від 09.07.2016 року за ч.1 ст.382 КК України (а.с.4, 26).

Судом установлено, що 14.06.2019 року ОСОБА_3 направив слідчому у вказаному кримінальному провадженні клопотання в порядку ст.220 КПК України, у якому просив провести слідчі дії, а саме допитати певних осіб як свідків, а також залучити його до участі в таких слідчих діях як потерпілого та повідомити про прийняте рішення (а.с.9, 30).

На вказане клопотання ОСОБА_3 , яке надійшло 19.06.2019 року, листом слідчого №Х-3444/02-2 від 27.06.2019 року надано відповідь про те, що останній не є потерпілим у кримінальному провадженні №0000179, а тому подане клопотання від 14.06.2019 року не підлягає розгляду по суті (а.с.11, 31).

Крім цього, 29.08. 2019 року ОСОБА_3 звернувся з відповідним клопотанням про проведення слідчих (розшукових) дій до прокурора у кримінальному провадженні, зазначивши, що він є іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, та відповідно до ст.220 КПК України слідчий зобов`язаний розглянути його клопотання в установлений строк та задовольнити або винести вмотивовану постанову про повну або часткову відмову у задоволенні клопотання. Однак, постанови від слідчого він не отримував, при цьому слідчий обмежився листом-відповіддю від 22.07.2019 року. На підставі викладеного, просив дати слідчому письмову вказівку на проведення слідчих (розшукових) дій, вказаних у клопотанні від 14.06.2019 року (а.с.13, 27).

На дане звернення ОСОБА_3 листом прокурора №15-4011-18/ від 11.09.2019 року йому повідомлено про те, що 06.02.2019 року слідчим виносилась постанова про відмову у залученні як потерпілого, та 18.02.2019 року його було допитано як свідка. Крім того, роз`яснено, що на даний час заявник не має прав, передбачених КПК, щодо подачі клопотань у вказаному кримінальному провадженні, а надана копія пам`ятки від 28.11.2018 року про права та обов`язки потерпілого не ідентифікується саме з цим провадженням, оскільки відсутні будь-які документи на підтвердження проведення процесуальних дій у цю дату із заявником (а.с.14, 37).

Відповідно до ст.220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Аналіз вказаних матеріалів у сукупності та взаємному зв`язку свідчить про те, що ані слідчим, ані прокурором не були з`ясовані наведені ОСОБА_3 обставини щодо порушення його прав та законних інтересів під час досудового розслідування, обмежившись при цьому формальними відповідями про відсутність в останнього права заявляти клопотання у кримінальному провадженні.

Натомість, саме клопотання заявника від 14.06.2019 року не розглянуто відповідно до вимог кримінального процесуального закону та суду суду не надано доказів того, що воно розглянуто слідчим, прокурором в порядку та строки відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.220 КПК України.

Посилання прокурора на наявність не скасованої постанови слідчого від 06.02.2019 року про відмову у залученні ОСОБА_3 як потерпілого у кримінальному провадженні №0000179, а також проведення допиту ОСОБА_3 як свідка 18.02.2019 року, не можна вважати безумовними підставами щодо відсутності у останнього права на звернення із клопотанням в порядку ст.220 КПК України.

Разом із тим, слідчий суддя позбавлений можливості вважати переконливими аргументи заявника щодо наданої копії пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого від 28.11.2018 року, оскільки відсутні будь-які достовірні дані, які б свідчили про її вручення у встановленому порядку саме в даному кримінальному провадженні, та з цього приводу доводи прокурора заявником не спростовані (а.с.5-6, 28-29).

Враховуючи, що на даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000179 триває, в свою чергу, ОСОБА_3 вважає, що під час досудового розслідування порушуються його права та законні інтереси, а тому слідчий суддя вважає, що останній не може бути позбавлений права на судовий захист, а також належний розгляд його звернень органом досудового розслідування у порядку, встановленому КПК України, із наданням вмотивованого процесуального рішення з порушених питань за результатами такого розгляду.

З огляду на викладене вище, слідчий суддя вважає обґрунтованими вимоги поданої скарги про те, що органом досудового розслідування клопотання ОСОБА_3 від 14.06.2019 року було розглянуто без дотримання вимог ст.. 220 КПК України.

Таким чином, посилання заявника на відсутність вмотивованого процесуального рішення уповноваженої особи з постановлених у клопотанні від 14.06.2019 року питань є обґрунтованими та заслуговують на увагу.

Разом з тим, не підлягають задоволенню вимоги скарги щодо зобов`язання прокурора та слідчого здійснити слідчі та процесуальні дії відповідно до змісту клопотання, а саме надати конкретні вказівки слідчому, задовольнити клопотання від 14.06.2019 року в повному обсязі, так як відповідно до ст.ст. 36, 40 КПК України слідчий, прокурор здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Так, з огляду на співвідношення вимог ст.220 КПК України з іншими процесуальними вимогами щодо здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, зокрема, встановленими ст.ст.36, 40 КПК України, процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, а інколи - передчасними або взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження, у тому числі затягування строків досудового розслідування тощо. У свою чергу, слідчий суддя не може підміняти і приймати рішення, котрі віднесені до компетенції слідчого, прокурора, які є самостійними у прийнятті таких рішень.

За змістом ст.9 КПК України слідчий, прокурор на власний розсуд визначають об`єм дій, спрямованих на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження для прийняття законного і неупередженого процесуального рішення.

Крім того, вимоги п.3 ч.2 ст.307 КПК України застосовуються слідчим суддею лише у випадку зобов`язання слідчого чи прокурора вчинити дію, яку він зобов`язаний вчинити.

Відповідно до положень п.18 ч.1 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення в порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Крім того, згідно з ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Отже, інші порушені у даній скарзі питання виходять за межі переліку рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування, визначеного ч.1 ст.303 КПК України, та не можуть бути предметом розгляду слідчого судді в зазначеній частині.

Відповідно до положень ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого слідчим суддею постановляється ухвала про скасування рішення слідчого, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

За таких обставин, оскільки під час судового розгляду встановлено, що прокурором клопотання ОСОБА_3 від 14.06.2019 року, розглянуто не в порядку ст.. 220 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне скаргу задовольнити частково та зобов`язати прокурора розглянути зазначене клопотання в порядку та строки, визначені ст.220 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303-307, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В :
Скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.
Зобов`язати прокурора у кримінальному провадженні № 000179 від 22.10.2018 року розглянути клопотання ОСОБА_3 від 14 червня 2019 року в строк та порядку, передбачених ст. 220 КПК України.
В задоволенні іншої частини скарги - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1