Провадження № 1-кс/592/7943/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 вересня 2019 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув клопотання старшого слідчого Сумського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 погоджене з прокурором Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000318 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.06.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України,

в с т а н о в и в:

Старший слідчий СВ Сумського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме: порошкоподібну речовину, червоного кольору, ззовні схожу на «амфетамін».

Статтею 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження визначено арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів, 2) спеціальної конфіскації, 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у Кримінально-процесуальному кодексі України.

Відповідно до ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати , або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Крім того, стаття 98 КПК України передбачає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У даному випадку, слідча у своєму клопотанні вказує, що вилучена порошкоподібна речовина є речовим доказом у кримінальному провадженні, однак до матеріалів клопотання не додано постанову про її визнання речовим доказом, до того ж будь-яких доказів щодо вилучення даної речовини матеріали клопотання також не містять.

Крім того, слідчим суддею встановлено, що слідчою не зазначено підстав для арешту та не вказано яким саме критеріям ст.98 КПК України відповідає зазначена в клопотанні речовина.

Натомість, предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження.
До числа вилучених законом з обігу і тих, які підлягають вилученню у випадку виявлення (незалежно від відношення до даного кримінального провадження), належать предмети, придбання і використання яких здіи?снюється за особливими дозволами і вичерпнии? перелік яких визначении? законодавством Украі?ни; предмети, виготовлення, придбання, зберігання, збут і розповсюдження яких забороняється законодавством. До і?х числа належать: наркотичні засоби, психотропні, сильнодіючі, ядовиті, отруи?ні, радіоактивні і вибухові речовини тощо.

У даному випадку, вказана у клопотанні порошкоподібна речовина не є тимчасово вилученим майном, оскільки відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, а тому накладати арешт на неї не потрібно та особі,у якої вони вилучені поверненню не підлягають.
Згідно ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Аналізуючи вищезазначені положення КПК України, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, у відповідності до ч. 3 ст. 172 КПК України, підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків, керуючись ст. ст. 171 - 172, 309 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Клопотання старшого слідчого Сумського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 погоджене з прокурором Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000318 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.06.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України повернути прокурору та встановити строк в сімдесят дві години з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1