Справа № 754/3083/19 Суддя в І-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1914/2019 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2019 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 , ОСОБА_6

за участю прокурора ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0000598 від 26.01.2019 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 29 березня 2019 року,

в с т а н о в и л а :
Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 29 березня 2019 року,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Горлівка Донецької області, громадянку України, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судиму:

- 19 жовтня 2011 року вироком Калінінського районного суду м. Горлівка Донецької області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців;
- 26 вересня 2012 року вироком Центрально-Міського районного суду м. Горлівка Донецької області за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 311, ч. 2 ст. 317, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців;
- 27 липня 2017 рок вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на4 роки, звільнену 28 вересня 2018 року по відбуттю строку покарання;

засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.
вирішене питання про речові докази.

Відповідно до вироку, ОСОБА_8 , 26 січня 2019 року, приблизно о 14 годині 30 хвилин, з метою незаконного заволодіння чужим майном, перебуваючи в магазині «АТБ -Маркет», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Маяковського, 26, помістила до сумки, яку мала при собі 3 пляшки віскі, загальною вартістю 984 грн. 75 коп., та вийшла з торгового залу через вхідний турнікет, не розрахувавшись за товар, намагалась повторно, таємно викрасти чуже майно, однак була зупинена працівниками охорони вищевказаного магазину. Таким чином, ОСОБА_8 виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, який не було закінчено з причин, що не залежали від її волі.

В апеляційній скарзі обвинувачена, не оспорюючи доведеність вини у вчиненні інкримінованого їй злочину та правильності кваліфікації її дій, вважала вирок незаконним у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченої, через його суворість. В обґрунтування вимог апеляційної скарги указала, що при призначенні покарання судом першої інстанції не були враховані дані, які її характеризують, зокрема наявність на її утриманні неповнолітньої дитини 2006 року народження, а також дані щодо стану її здоров`я, а саме наявність захворювання- гепатиту С. Просила змінити вирок в частині призначеного покарання та призначити їй покарання у виді 5 місяців позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, обвинувачену, яка підтримала вимоги апеляційної скарги, думку захисника, яка вимоги апеляційної скарги підтримала частково, а сааме в частині необхідності зміни покарання на більш м`яке, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченої, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Рішення суду в частині доведеності вини ОСОБА_8 та правильності кваліфікації її дій за ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України учасниками судового провадження не оспорюється.

Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченої про суворість призначеного їй покарання, то вони, на думку колегії суддів, є не обгрунтованими.

Згідно статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_8 за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України вимог вищезазначених норм кримінального закону повною мірою дотримався.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_8 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який відповідно до статті 12 КК України є умисним злочином середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченої, яка раніше неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, у тому числі і злочинів проти власності та звільнившись з місць позбавлення волі через нетривалий проміжок часу знову скоїла умисний злочин, ніде не працює і не має постійного джерела доходів, не має міцних соціальних зв`язків. Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до статті 66 КК України судом першої інстанції визнано та враховано щире каяття, також судом врахована наявність обтяжуючої покарання обставини- рецидив злочинів.

За таких обставин призначене судом першої інстанції обвинуваченій ОСОБА_8 покарання за вчинений нею злочин за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої, а також запобігання вчиненню нею нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.
Доводи обвинуваченої про наявність на її утриманні неповнолітньої дитини суд до уваги не приймає, оскільки будь яких даних на підтвердження даного факту матеріали кримінального проваджння не містять та не наведено доказів на підтвердження вказаної обставини і в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Аналіз даних про особу обвинуваченої, наявність лише однієї обставини, що пом`якшує покарання та наявність обтяжуючої покарання обставини не дає суду підстав для застосування щодо ОСОБА_8 більш м`якого покарання.
Враховуючи викладене, вирок Деснянського районного суду м. Києва від 29 березня 2019 року щодо ОСОБА_8 є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування не вбачається, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за необхідне залишити вирок без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченої без задоволення.
Деснянського районного суду м. Києва від 29 березня 2019 року щодо ОСОБА_8 На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 29 березня 2019 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4