Провадження № 11-кп/4808/216/19
Категорія ч.2 ст. 187 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2019 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду у складі :

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря с/з ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу за апеляційною скаргою (далі АС) захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 , на вирок Івано-Франківського міського суду від 17 квітня 2019 року по кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст. 187, ч.2 ст. 186 Кримінального кодексу України (далі КК) та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 187 КК, -

в с т а н о в и л а:

Вказаним вироком ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Коломия, зареєстрований та мешканець АДРЕСА_1 , українець, із середньою освітою, неодружений, не працює, раніше не судимий, громадянин України,-

визнаний винуватим та засуджений :

- за ч.2 ст.187 КК у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років із конфіскацією майна;

- за ч.2 ст.186 КК у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;

На підставі ч.1 ст.70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_9 остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на 7 років із конфіскацією майна.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_9 постановлено рахувати з часу фактичного затримання, тобто з 11 червня 2017 року.

Відповідно до положень ст. 72 КК в строк відбуття покарання ОСОБА_9 зараховано термін його попереднього ув`язнення з 11.06.2017 року до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін. Окрім цього, вказаним вироком ОСОБА_10 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК, та із застосуванням ч. 1 ст. 69 цього ж Кодексу призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 79 КК звільнено ОСОБА_10 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та встановлено іспитовий строк до досягнення її сином ОСОБА_11 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) семирічного віку, - тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 цього Кодексу.

Обраний щодо обвинуваченої ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладеними обов`язками до набрання вироком законної сили залишено без змін. Долю речових доказів вирішено у відповідності до положень ст.100 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК). Вирок щодо обвинуваченої ОСОБА_10 не оскаржувався.

За вироком суду ОСОБА_9 та ОСОБА_10 засуджені за те, що вони вчинили напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, (розбій), за попередньою змовою групою осіб. Крім цього, ОСОБА_9 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, - за таких обставин.

11.06.2017 року ОСОБА_9 , вступив у попередню змову із ОСОБА_10 з метою розбійного нападу та заволодіння чужим майном відкрито.

Так, 11.06.2017 року близько 00 год. 30хв. ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_10 знаходились по вул. Б. Лепкого в м. Івано-Франківськ, навпроти Братського кладовища (Івано-Франківського меморіалу «Вічний Вогонь»), де побачили потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які йшли вулицею, повертаючись додому на АДРЕСА_2 . В цей час в ОСОБА_9 та ОСОБА_10 виник раптовий умисел на розбійний напад з метою незаконного заволодіння майном останніх.

Приводячи у виконання свій протиправний умисел, спрямований на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного насильства, скориставшись тим, що поруч не було сторонніх осіб, ОСОБА_9 застосував до потерпілої ОСОБА_12 фізичну силу, а саме став умисно наносити декілька ударів руками в обличчя з метою подолання її опору. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_9 потерпіла ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження у вигляді саден та синців в ділянці обличчя, перелому носа з однобічним порушенням функції носового дихання, крововиливу склеру правого очного яблука, саден в ділянці правого ліктьового суглобу, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 378 від 04.08.2017 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я.

В цей час, коли ОСОБА_9 застосовував до потерпілої ОСОБА_12 фізичне насильство, ОСОБА_10 , скориставшись тим, що потерпіла не може чинити опору, заволоділа особистим майном останньої, а саме жіночою сумочкою, в якій знаходились грошові кошти в сумі 800грн., мобільним телефоном марки «Nokia», гаманцем та жіночою косметичкою.

Своїми діями ОСОБА_9 та ОСОБА_10 спричинили потерпілим ОСОБА_13 та ОСОБА_12 матеріальні збитки.

Крім цього, продовжуючи свої протиправні діяння, 11.06.2017 року близько 00год. 30хв., знаходячись по вул. Б. Лепкого в м. Івано-Франківськ навпроти Братського кладовища (Івано-Франківського меморіалу «Вічний Вогонь»), ОСОБА_9 , вчинивши насильницькі дії щодо ОСОБА_13 , а саме спричинивши фізичного болю, унеможлививши опір останнього, відкрито заволодів ланцюжком з металу жовтого та білого кольорів, який належав потерпілому, спричинивши останньому матеріальні збитки на загальну суму 500грн.

Після вчинення своїх протиправних дій ОСОБА_9 спільно із ОСОБА_10 з місця події втекли, отримавши можливість розпорядитися викраденим майном.

Не погодившись з вироком суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 подав АС, в якій вважає, що оскаржуваний вирок щодо його підзахисного ухвалено з порушенням норм матеріального права, а саме судом допущено невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого .

Просить вирок щодо ОСОБА_9 з цих підстав скасувати, та ухвалити новий, яким призначити йому покарання за:

- ч.2 ст. 187 КК позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, із застосуванням положень ст. 69 цього ж Кодексу;

- за ч.2 ст. 186 КК позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі положень ч.1 ст. 70 КК, визначити ОСОБА_9 остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_3 , пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали подану АС, просять вирок суду змінити та призначити обвинуваченому більш м`яке покарання; пояснення прокурора ОСОБА_7 , який заперечив доводи АС обвинуваченого, вирок суду вважає законним і обґрунтованим, а тому просить залишити його без зміни; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи і мотиви АС, колегія суддів приходить до висновку, що АС не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

У відповідності до положень ч.1 ст.404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Таких вимог закону суд першої інстанції при призначенні покарання в повній мірі дотримався.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні ним зазначених у вироку кримінальних правопорушень (злочинів) та кваліфікація його неправомірних дій за ч.2 ст. 187, ч.2 ст. 186 КК, відповідає встановленим судом фактичним обставинам, і це в АС не оспорюється.

У відповідності до положень ст.65 КК, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Покликання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 у своїй АС на суворість покарання, є необґрунтованими, зважаючи на наступне.

Призначаючи остаточне покарання ОСОБА_9 у виді 7 років позбавлення волі, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.65 КК, правильно врахував тяжкість інкримінованих йому злочинів, які у відповідності до положень ст.12 цього ж Кодексу, відносяться до категорії тяжких злочинів, а також характер та ступінь суспільної небезпечності вчинених злочинів, обставини, які пом`якшують покарання та дані про його особу.

Суд першої інстанції вірно встановив дані про особу обвинуваченого ОСОБА_9 , зокрема, що він за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, не працює, неодружений, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття у вчиненому.

Обставини, які обтяжують обвинуваченому ОСОБА_9 покарання судом першої та апеляційної інстанції не встановлено.

Колегія суддів зазначає, що, з урахуванням вищенаведених обставин, а також даних про особу ОСОБА_9 , суд першої інстанції призначив йому мінімальний строк покарання, які встановлені санкціями ч.2 ст. 187, ч.2 ст. 186 КК, і таке покарання, згідно ч.1 ст. 70 цього Кодексу, буде необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчинення нових злочинів, як і ним, так і іншими особами.

Тому, підстав для застосування до ОСОБА_9 , ще більш м`якого покарання, апеляційний суд не вбачає.

Зважаючи на викладене, покликання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 в АС на суворість призначеного його підзахисному покарання, є безпідставними.

Вирок щодо ОСОБА_9 колегія суддів визнає законним і обґрунтованим. Підстав для його зміни шляхом призначення більш м`якого покарання, про що просить апелянт у своїй АС, відсутні.

За таких обставин, АС захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 квітня 2019 року щодо ОСОБА_9 без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу проголошення, а засудженим в той же термін з часу вручення йому копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5