КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/1741/2019 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Категорія КК: ч. ч. 1, 2 ст.190 КК України Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 липня 2019 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Брянка, Луганської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, -
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_9 ,
в с т а н о в и л а:
Вирішено питання щодо речових доказів.
Не погоджуючись з вказаним вироком, прокурор Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 квітня 2019 року, як незаконну та таку, що не відповідає вимогам чинного законодавства, а справу направити на новий судовий розгляд у той же суд.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом зазначено підстави для застосування ст. 48 КК України, а саме, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий та відшкодував шкоду завдану кримінальними правопорушеннями. Представник потерпілих просила звільнити його від кримінальної відповідальності, однак вказані обставини не свідчать про зміну обстановки.
Апелянт вважає, що в даному випадку відшкодування шкоди, є як пом`якшуюча обставина, відповідно до ст. 66 КК України.
Також апелянт зазначає, що суд не навів у постанові жодних заснованих на законі обґрунтувань того, в чому полягала зміна обстановки на час розгляду справи в суді та які саме наслідки вона потягла втрату суспільної небезпечності злочином чи те, що ОСОБА_7 перестав бути суспільно небезпечним, та в чому конкретно це виявилось.
Крім того апелянт зазначає, що мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції необґрунтовано послався на ст. 8 КПК, яка регулює порядок звільнення від кримінальної відповідальності за іншими підставами.
Представником потерпілого Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області ОСОБА_10 , подано заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких остання зазначає, що доводи прокурора, які викладенні у апеляційній скарзі, є необґрунтованими та безпідставними. Також просить проводити судовий розгляд без участі представника потерпілого.
Іншими учасниками судового провадження, які мають право подати апеляційну скаргу, вирок суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржений.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинуваченого та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Вказані вимоги дотримані судом першої інстанції, та постановлено законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
Відповідно до ст. 48 КК України, особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.
Так, у відповідності до п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України №12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 48 КК України можливе у разі, коли особа вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості. Судам слід мати на увазі, що в зазначеній статті передбачено дві самостійні підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності - втрата суспільної небезпечності внаслідок зміни обстановки на час розслідування чи розгляду справи в суді, або особа, яка його вчинила перестала бути суспільно небезпечною.
При цьому треба розрізняти зміну обстановки в широкому розумінні, тобто соціальних, економічних, політичних, духовних, міжнаціональних, воєнних, міжнародних, природних, організаційних, виробничих та інших процесів у масштабах країни, регіону, області, міста, району, підприємства, установи, організації, та у вузькому, - тобто об`єктивних (зовнішніх) умов життя, в яких перебувала особа на час вчинення злочину та які значною мірою позначались на її суспільній небезпечності. Для застосування ст. 48 КК України необхідно встановити, що після вчинення певного злочину обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним. Особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину.
Тобто, на момент проведення підготовчого судового засідання по обвинувальному акті відносно ОСОБА_7 , судом фактично встановлено, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним, оскільки останній свою вину визнав у повному обсязі та завдані збитки державі відшкодував ще під час досудового розслідування.
Крім того, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 є особою, який вперше притягається до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, зокрема ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 190 КК України, невеликої та середньої тяжкості, відповідно до ст.12 КК України.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, про те, що на момент проведення підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні ОСОБА_7 перестав бути суспільно небезпечним.
Доводи прокурора в апеляційній скарзі в частині того, що суд безпідставно послався на ст. 8 КПК, яка регулює порядок звільнення від кримінальної відповідальності за іншими підставами, є безпідставними.
Так, як вбачається з ухвали Києво-Святошинського суду Київської області від 08 квітня 2019 року, судом першої інстанції взагалі не зазначено ст. 8 КПК України, як на підставу звільнення ОСОБА_7 , а лише зазначено, що у відповідності до вимог ч.2 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, зокрема, закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.
Таким чином, суд першої інстанції при постановленні ухвали не посилався на ст.8 КПК України, як про те зазначає прокурор у своїй апеляційній скарзі.
За таких обставин, будь яких інших переконливих доводів апеляційної скарги, які б безумовно спростовували висновки суду та були підставою для його скасування або зміни, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 418 та 419 КПК України, колегія суддів Київського апеляційного суду, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим - в той же строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді:

____________ _______________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3