Єдиний унікальний номер 185/5020/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2019 року. м. Павлоград.

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської

області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000624 від 22.03.2019 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянина

України, з середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

раніше судимого:

- 04.07.2013 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 185 КК України засуджений до 3 років позбавлення волі, на підставі 75,76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки. 25.09.2014 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області відмінено іспитовий строк, направлено до виправної колонії строком на 3 роки;

- 18.12.2014 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 395 КК України засуджений до 2 місяців арешту. На підставі ч.1 ст. 71,72 КК України частково приєднано 2 роки 10 місяців 10 днів до вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.07.2013 року до відбуття - 3 роки 10 днів позбавлення волі;

- 06.05.2015 року Мелітопольським міським судом Запорізької області за ч.2 ст. 185 КК України. На підтсаві ст. 71,72 КК України частково приєднано 2 роки 10 днів за попереднім вироком та остаточно призначено покарання у вигляді 3 роки 10 днів позбавлення волі. Звільнився 24.05.2017 року з Кам`янської виправної колонії № 101 по відбуттю строку покарання;

- 12.09.2019 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст. 357, ч.2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 1 року 6 місяців обмеження волі, на підставі ст. 75,76 КК України з іспитовим строком на 2 роки, покарання не відбув,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 21.03.2019 року о 10.35 год., з метою таємного викрадення продуктів прийшов до торгівельного магазину № 226 ТОВ «Сільпо-Фуд», який розташований на першому поверсі в приміщенні торгівельного центру «Олімпія» за адресою: м. Павлоград, вул. Горького, 166. Перебуваючи у приміщенні вказаного магазину ОСОБА_3 побачив залізну баночку рибної ікри марки Спецпосол» лососева зерниста, вагою 275 грамів, яка лежала у холодильній камері. У цей час, у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна, а саме: залізної баночки рибної ікри марки «Спецпосол» лососева зерниста, вагою 275 грамів, яка лежала у холодильній камері. У подальшому, у цей же день, 21.03.2019 року об 10.40 год. ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, а саме: залізної баночки рибної ікри марки «Спецпосол» лососева зерниста, вагою 275 грамів діючи умисно, повторно з корисливих мотивів, розуміючи незаконність і протиправність своїх дій, але не бажаючи відмовлятися від своїх злочинних намірів, перебуваючи в приміщенні торгівельного залу магазину №226 ТОВ «Сільпо-Фуд», розташованого на першому поверсі в приміщенні торгівельного центру «Олімпія» за адресою: м. Павлоград, вул. Горького, 166 взяв з холодильної камери залізну баночку рибної ікри марки «Спецпосол» лососева зерниста, вагою 275 грамів, яка лежала у холодильній камері та проходячи по торгівельному залу магазину поклав її до кишені своєї куртки, з метою подальшого її викрадення. Однак, ОСОБА_3 , доводячи свій протиправний умисел до кінця, переховуючи в кишені своєї куртки залізну баночку рибної ікри марки «Спецпосол» лососева зерниста, вагою 275 грамів, направився до виходу із торгівельної зали вищевказаного магазину, не здійснюючи розрахунок за товар пройшов касову зону не зміг довести свій злочинний чисел до кінця та розпорядитися викраденим майном, з причин, що не залежали від його волі, оскільки був помічений та зупинений охоронцем зазначеного магазину із викраденим майном. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 міг спричинити магазину «Сільпо-фуд» №226 матеріальний збиток на загальну суму 656 грн.

Крім того, ОСОБА_3 , 21.03.2019 року близько о 11.50 год., перебуваючи в торгівельному залі магазину «Варус 29», що розташований по вул. Челюскінцев, 14а м. Павлограда, Дніпропетровської області, діючи умисно, повторно керуючись корисливим мотивом, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає та його дії залишаються непоміченими сторонніми особами з верхньої полиці стелажу на якій розташовувалися баночки з кавою взяв 2 баночки кави марки «Lor classique» масою 100 гр. кожна. У подальшому, одну баночку кави він заховав в кишеню своєї куртки, а другу баночку заховав під рукав своєї куртки. Після чого, доводячи свій протиправний умисел до кінця, ОСОБА_3 ховаючи до кишені своєї куртки одну баночку кави «Lor classique» масою 100 гр., а другу баночку кави «Lor classique» масою 100 гр. - під рукав своєї куртки, направився до виходу із торгівельної зали вищевказаного магазину, не здійснюючи розрахунок за викрадений товар, минув касові зони магазину «Варус 29» та не оплативши за вищезазначений товар. У подальшому, ОСОБА_3 вийшов з приміщення вищевказаного магазину та вкраденим майном розпорядився на власний розсуд, а саме продав невідомій особі на ринку селища ПШС по вул. Челюскінцев м. Павлоград біля магазину «Варус - 29» та тримані грошові кошти витратив на свої особисті потреби.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 спричинив тагазину «Варус 29» матеріальний збиток на загальну суму 289,42 грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, та суду пояснив, що з обставинами, які зазначені в обвинувальному акті, він повністю згоден. Додав, що дійсно він 21.03.2019 року о 10.35 год., в магазині ТОВ «Сільпо-Фуд» по вул. Горького м. Павлограда взяв з холодильної камери баночку рибної ікри, поклав її у кишеню, але біля виходу з зали магазину був помічений охоронцем магазину. Також, він 21.03.2019 року о 11.50 год., в магазині «Варус» по вул. Челюскінцев, 14а, викрав баночку кави, яку заховав під рукав своєї куртки, вийшов з магазине не розплатившись за неї, ті в районі ПШС продав каву. У скоєному він щиро кається.

Допитавши обвинуваченого, суд вважає, що він винний у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненного повторно.

Його дії кваліфікуються за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 винний у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно.

Його дії кваліфікуються за ч.2 ст. 185 КК України.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин які ніким не оспорюються.

Під час визначення покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання, є щире каяття обвинуваченого у скоєнні злочинів.

Згідно ст. 67 КК України, обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому є рецидив злочинів.

Обвинувачений вчинив злочини, які відносяться до категорії середньої тяжкості, раніше судимий, не працює, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, вину визнав у повному обсязі.

Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винної та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженою, так і іншими особами, а також не має на меті фізичних страждань або принизити людську гідність.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у межах санкції ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України за їх сукупністю шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді обмеження волі.

Враховуючи, що злочин, передбачений ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України ОСОБА_3 скоїв до постановлення вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.09.2019 року, покарання останньому має бути призначене за правилами ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.09.2019 року у вигляді одного року шести місяців обмеження волі, більш суворим, призначеного за цим вироком.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , ступінь тяжкості вчиненого злочину, те, що злочини, які він вчинив, відноситься до категорії середньої тяжкості, тяжких наслідків не настало, враховуючи відношення ОСОБА_3 до того, що сталося, суд вважає, що його виправлення можливе без ізолювання від суспільства, та вважає можливим відповідно до ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком, протягом якого він не скоїть нового злочину, та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України.

Дане покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, та попередження вчинення ним злочинів.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим принципом верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. А у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) суд встановив, що для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити «особистий і надмірний тягар для особи».

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 1144 (одна тисяча сто сорок чотири) грн. слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Речові докази слід розподілити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:

за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі;

за ч.2 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання ОСОБА_3 у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання покарання, призначеного за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.09.2019 року, покаранням призначеним за новим вироком, та призначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки, з виконанням обов`язків, передбачених п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов не заявлений.
Речовий доказ у кримінальному проваджені:

- банку ікри «Спецпосол», яку передано на зберігання співробітнику магазину «Сільпо» залишити за належністю ТОВ «Сільпо-Фуд».

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 1144 (одна тисяча сто сорок чотири) грн.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту не продовжувався.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1 .