ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3495/17
провадження № 1-кп/753/218/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" листопада 2019 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0001070 від 28.01.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м Артемівськ, Донецької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що 28.01.2017 близько о 03 год. 20 хв. він перебував в приміщенні залізничного вокзалу стації «Дарниця» по вул. Привокзальна, 3 в м. Києві, де у нього виник словесний конфлікт з ОСОБА_6 з приводу ночівлі в даному приміщенні.

Маючи злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 , 28.01.2017 близько о 03 год. 30 хв., знаходячись за вказаною адресою в приміщенні вокзалу на нульовому поверсі поряд з підземним переходом до залізничних колій, діючи протиправно, умисно, на ґрунті особистих, раптово виниклих, неприязних відносин, які з`явилися в результаті словесного конфлікту, наніс чотири удари кулаками рук в область голови потерпілого ОСОБА_6 . Після чого, продовжуючи свої злочинні дії, став наносити удари в область грудей потерпілого. В подальшому ОСОБА_5 підняв потерпілого ОСОБА_6 , який лежав на підлозі, підтяг його до ліфту та кинув головою до низу. Своїми діями ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_7 тяжкі тілесні ушкодження у вигляді забійної рани на підборідді, синця на підборідді праворуч, крововиливів в слизові оболонки верхньої та нижньої губи з забійною раною на нижній губі ліворуч, синець в правій параорбітальній ділянці з переходом на виличну ділянку з саднами на його тлі, синець в лобній ділянці ліворуч, синець на нижній повіці лівого ока з садном у нижнього краю, крововиливів у м`які покриви голови зі сторони їх внутрішньої поверхні в лобній ділянці ліворуч, крововиливів під твердою мозковою оболонкою лівої півкулі головного мозку (субдуральна гематома об`ємом 150 мл), крововиливів під м`яку мозкову оболонку, крововиливів в стовбуровому відділі головного мозку, набряку набухання тканини головного мозку; синця по передній поверхні грудей, перелом грудини, двосторонні переломи ребер по переднім анатомічним лініям.

Смерть ОСОБА_6 настала від внутрішньочерепної травми з крововиливами під оболонки та шлуночки головного мозку та його набряком- набуханням. Виявлена закрита травма грудей у вигляді синця по передній поверхні грудей, двосторонніх переломів ребер по переднім анатомічним лініям, перелому грудини утворилися від дії тупого предмету в передньо-задньому напрямку незадовго до настання смерті. Виявлена внутрішньочерепна травма утворилася від не менш ніж чотирьох травматичних ударів в ділянку обличчя тупим предметом.

Враховуючи характер ушкоджень, дані судово - гістологічного дослідження, слід вважати, що вказані ушкодження, комплекс яких сформував внутрішньочерепну травму та обумовив настання смерті виник приблизно за 30 хвилин до настання смерті, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя. Між наявною внутрішньочерепною травмою та настанням смерті мається прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується в умисному спричиненні тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, тобто у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України визнав частково та суду пояснив, що 27.01.2017 р. приблизно о 22-00 год. він зустрівся зі своїм знайомим ОСОБА_8 на північній стороні Дарницького залізничного вокзалу. Проходячи біля кас вокзалу вони зустріли потерпілого ОСОБА_6 , який був весь в крові та хрипів, якого, як йому здалось, побили. При цьому ОСОБА_8 йому пояснив, що бачив в цей день увечері потерпілого ОСОБА_6 разом з особою на ім`я « ОСОБА_9 », та між цією особою та потерпілим раніше виник конфлікт. Він разом зі ОСОБА_8 запропонували потерпілому допомогу супроводити до вбиральні, щоб змити кров, проте потерпілий відмовився. Після чого він разом зі ОСОБА_8 пішли. Вночі 28.01.2017 р. після розпиття спитних напоїв він повернувся до підземного переходу в приміщення залізничного вокзалу, де біля касової зони та ліфтової кабіни побачив потерпілого ОСОБА_6 , який лежав, заважаючи йому пройти та чіпляючись до його ноги, яка була травмована. Після цього він наніс долонею руки удар потерпілому по обличчю та штовхнув його. Після цього він приліг поряд з потерпілим. Оскільки потерпілий йому заважав лежати та видавав звуки, схожі на хропіння та зачипав його ногу, він затягнув його всередину ліфтової кабіни, де залишив його. Таким чином, обвинувачений припускав, що потерпілий ОСОБА_6 до цього був побитий особою на ім`я « ОСОБА_9 » або його компанією на фоні конфлікту, який виник між ними, хоча і не заперечував, що декілька разів вдарив потерпілого, у тому числі заносячи його до ліфтової кабіни, проте піддав сумніву факт отримання внаслідок його дій таких тяжких тілесних ушкоджень, від яких потерпілий помер.

Захисник ОСОБА_4 просила суд ухвалити виправдувальний вирок та визнати ОСОБА_5 невинуватим у вчиненні інкримінованого злочину у зв`язку із відсутністю в його діях складу злочину, враховучи наявність в матеріалах справи на підтвердження цієї обставини належних доказів, а саме: висновків судово-медичних експертиз щодо потерпілого ОСОБА_6 .

Допитані в судовому засіданні потерпіла та свідки дали наступні пояснення.

Потерпіла ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що загиблий ОСОБА_6 був її братом. ОСОБА_11 він був спокійною та не міг спровокувати конфлікт. До того ж, до смерті її брат переніс інсульт, у зв`язку з чим були непоодинокі випадки, коли він втрачав пам`ять та міг протягом декількох днів не повертатись додому. За декілька днів до смерті він поїхав у м. Ніжин до сусідки та по поверненню в м. Київ залишився ночувати на залізничному вокзалі, де й загинув.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що 28.01.2017 вона заступила в нічну зміну чергового на Дарницькому залізничному вокзалі. Близько 07-00 год. їй подзвонив квитковий касир та повідомив, що в ліфтовій кабіні перебуває людина без ознак життя. Вона одразу викликала бригаду швидкої медичної допомогу та працівників поліції.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що як провідний інженер на Дарницькому залізничному вокзалі 28.01.2017 він надав на вимогу працівників поліції відеозаписи з камер відеоспостереження, встановлених на вокзалі в районі ліфтової шахти, де загинув потерпілий, на якому зафіксовані обставини перебування біля ліфтової шахти загиблого та особи на милицях (обвинуваченого), який штовхав потерпілого, після чого заніс його в ліфтову кабіну.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні підтвердила, що 28.01.2017 приблизно о 06-30 вона заступила на зміну касира. Її робоче місце знаходилось біля ліфта, в якому один з пасажирів виявив труп людини та повідомив про це її. Вона в свою чергу повідомила про цей випадок чергового Дарницького залізничного вокзалу.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що був знайомим і з обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_6 , який впродовж приблизно 4 місяців до смерті фактично мешкав на Дарницькому залізничному вокзалі в м. Києві. Свідок повідомив, що бачив 27.01.2017 р. приблизно о 17-00 год. обвинуваченого разом із потерпілим, проте обставин заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень він не бачив.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні підтвердив, що в ніч з 27.01.2017 р. на 28.01.2017 р. він бачив потерпілого ОСОБА_6 на залізничному вокзалі «Дарниця» На обличчі потерпілого були наявні тілесні ушкодження у вигляді синців та крововиливів, які були спричинені ОСОБА_6 малознайомою особою на ім`я « ОСОБА_9 » та його компанією, з якими у потерпілого виник конфлікт. Також увечері 27.01.2017 р. він бачив обвинуваченого ОСОБА_5 , проте жодних конфліктних ситуацій з потерпілим у обвинуваченого не виникало.

В обґрунтування доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_5 прокурором було надано наступні докази:

-висновок судово-психіатричного експерта № 98, з якого вбачається, що ОСОБА_5 у період часу, до якого відноситься правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, яким-небудь психічним та тимчасовим хворобливим психічним розладом не страждав і за своїм психічним станом тоді він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними та у даний час яким-небудь психічним розладом не страждає і за своїм психічним станом може усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними та предстати перед слідством і судом, застосування до нього яких-небудь примусових заходів медичного характеру не потребує /т.1 а.с. 219-220/;

-протокол огляду місця події від 28.01.2017 р., яким оглянуте приміщення підземного переходу на території залізничного вокзалу «Дарниця», де біля ліфтової будки був виявлений труп потерпілого з тілесними ушкодженнями. Поруч з ним знаходився обвинувачений ОСОБА_5 /т.1 а.с. 221-223/.

-протокол огляду трупа від 28.01.2017 р., згідно з яким був оглянутий труп потерпілого ОСОБА_6 з наявними на обличчі тілесними ушкодженнями / т.1 а.с. 224- 231/;

-висновок судово-медичної експертизи № 283/2 від 20.02.2017 р., в якому зазначено, що потерпілий ОСОБА_6 отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді забійної рани на підборідді, синця на підборідді праворуч, крововиливів в слизові оболонки верхньої та нижньої губи з забійною раною на нижній губі ліворуч, синець в правій параорбітальній ділянці з переходом на виличну ділянку з саднами на його тлі, синець в лобній ділянці ліворуч, синець на нижній повіці лівого ока з садном у нижнього краю, крововиливів у м`які покриви голови зі сторони їх внутрішньої поверхні в лобній ділянці ліворуч, крововиливів під твердою мозковою оболонкою лівої півкулі головного мозку (субдуральна гематома об`ємом 150 мл), крововиливів під м`яку мозкову оболонку, крововиливів в стовбуровому відділі головного мозку, набряку набухання тканини головного мозку; синця по передній поверхні грудей, перелом грудини, двосторонні переломи ребер по переднім анатомічним лініям. Смерть ОСОБА_6 настала від внутрішньочерепної травми з крововиливами під оболонки та шлуночки головного мозку та його набряком- набуханням. Виявлена закрита травма грудей у вигляді синця по передній поверхні грудей, двосторонніх переломів ребер по переднім анатомічним лініям, перелому грудини утворилися від дії тупого предмету в передньо-задньому напрямку незадовго до настання смерті. Виявлена внутрішньочерепна травма утворилася від не менш ніж чотирьох травматичних ударів в ділянку обличчя тупим предметом. Враховуючи характер ушкоджень, дані судово - гістологічного дослідження, слід вважати, що вказані ушкодження, комплекс яких сформував внутрішньочерепну травму та обумовив настання смерті виник приблизно за 30 хвилин до настання смерті, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя. Між наявною внутрішньочерепною травмою та настанням смерті мається прямий причинно-наслідковий зв`язок /т.1 а.с. 233-238/.

-протокол пред`явлення трупа для впізнання від 28.01.2017 р., відповідно до якого потерпіла ОСОБА_16 впізнала загиблого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та повідомила, що він є її братом /т.1 а.с. 243-245/.

-протокол огляду диска (відеозапису) від 28.01.2017 р., на якому зафіксовані обставини перебування обвинуваченого ОСОБА_5 разом із ОСОБА_6 біля ліфтової кабіни, де зображено, як обвинувачений ОСОБА_5 штовхає потерпілого ОСОБА_6 , який лежав на землі біля ліфта, після чого обвинувачений ОСОБА_5 заносить потерпілого до ліфтової кабіни, де кидає на підлогу та залишає потерпілого всередині ліфтової кабіни /т.2 а.с. 6-12/.

Разом з тим, судом за клопотанням прокурора був призначений ряд додаткових судово- медичних експертиз.

Висновком додаткової судово-медичної експертизи № 61-2018/о від 21.05.2018 р. встановлено, що у потерпілого ОСОБА_6 були виявлені наступні тілесні ушкодження: забійна рана на підборідді, синець на підборідді праворуч, крововиливи в слизові оболонки верхньої та нижньої губи з забійною раною на нижній губі ліворуч, синець в правій параорбітальній ділянці з переходом на виличну ділянку з саднами на його тлі, синець в лобній ділянці ліворуч, синець на нижній повіці лівого ока з садном у нижнього краю, крововиливи в м`які покриви голови зі сторони їх внутрішньої поверхні в лобній ділянці ліворуч, крововиливи під твердою мозковою оболонкою на випуклій з переходом на базальну поверхню лівої півкулі головного мозку (субдуральна гематома об`ємом приблизно 150 мл), крововиливи під м`яку мозкову оболонку на випуклій поверхні лівої гемісфери головного мозку, охоплюючи тім`яну та скроневу частки, по випуклій поверхні правої лобної долі, крововиливи в стовбуровому відділі головного мозку в ділянці Варолієвого мосту та продовгуватого мозку, набряк набухання тканини головного мозку; синець по передній поверхні грудей, перелом грудини, двосторонні переломи ребер: 3,4 зліва і 4,5 справа по середньо-ключичним лініям; садно на правій гомілці, два садна на правому ліктьовому суглобі, синець на лівому ліктьовому суглобі, синець на лівому променево-зап`ястковому суглобі. Смерть ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 настала від внутрішньочерепної травми з крововиливами під оболонки головного мозку і в стовбуровий відділ та його набряком-набуханням. Перегляд відеозапису з камери відеоспостереження свідчить, що утворення ушкоджень у вигляді синця по передній поверхні грудей, перелому грудини, двосторонніх переломів ребер: 3,4 зліва і 4,5 справа по середньо-ключичним лініям; садна на правій гомілці, двох саден на правому ліктьовому суглобі, синця на лівому ліктьовому суглобі, синця на лівому променево-зап`ястковому суглобі від дій ОСОБА_5 , тобто при неодноразовому падінні тіла ОСОБА_6 на необмежену поверхню (підлогу) з невеликої висоти, малоймовірне. Локалізація, характер та морфологічні ознаки ушкоджень в ділянці голови вказують, що вони утворились від не менш ніж 5 (п`яти) травматичних дій (ударів) тупим предметом (предметами) з обмеженою поверхнею контакту. Дані судово-гістологічного дослідження (ступінь вираженості клітинної реакції-) вказують, що комплекс ушкоджень, який сформував внутрішньочерепну травму, виник приблизно за 40-60 хвилин до настання смерті. Перегляд відеозапису з камери відеоспостереження свідчить, що внаслідок дій обвинуваченого ОСОБА_5 потерпілий контактував обличчям, передньою поверхнею грудей, живота та кінцівок з необмеженою, тобто преважаючою поверхнею контакту (підлогою вестибюлю та ліфтової кабіни), ніяких активних дій, в тому числі захисного характеру, не вчиняв, ознак того, знаходиться в свідомості, не виявляв та з урахуванням результатів судово-токсикологічного дослідження, при якому в крові та субдуральній гематомі етиловий спирт та його ізомери не виявлені, слід вважати, що комплекс ушкоджень голови, який сформував внутрішньочерепну травму, утворився до подій, зафіксованих на переглянутому відеозапису. Таким чином, вказаним висновком експертами констатовано, що між діями ОСОБА_5 , які зафіксовані на відеозапису та смертю ОСОБА_6 причинно-наслідковий зв`язок не вбачається /т.2 а.с. 47-53/.

Висновком додаткової судово-медичної експертизи № 88-2018/о від 31.08.2018 р. експертами додатково встановлено, що за даними розвитку трупних явищ, які визначались під час розтину трупа ОСОБА_6 , 28.01.2017року, а саме: трупні плями, які вбачаються на задній та частково бокових поверхнях тіла, при дозованому триразовому натисканні на них о 13:00 годині в поперековій ділянці бліднуть та відновлюють своє забарвлення через 6 хвилин, трупне заклякання добре виражене у всіх звичайно досліджуваних групах м`язів, гнильні зміни відсутні, слід вважати, що від моменту настання смерті ОСОБА_6 до моменту дослідження трупних явищ пройшов період часу 8-12 годин. Таким чином, смерть настала в проміжок часу з 01 години до 05 години 28.01.2017 року. За даними судово-гістологічного дослідження усі ушкодження, з яких вилучався матеріал, спричинені зажиттєво за 30-40 хвилин до настання смерті потерпілого, про що свідчить відсутність клітинної реакції в зоні ушкоджень. Враховуючи однотипність мікроскопічних змін в зоні ушкоджень, слід вважати, що всі вони були спричинені в короткий проміжок часу, який визначається декількома десятками хвилин. Таким чином, крововилив в м`які тканини в зоні перелому грудини виник паралельно з іншими ушкодженнями голови і тулуба

Зважаючи на той факт, що крововилив в ділянці грудини по часу утворення співпадає з виникненням ушкоджень в ділянці голови, з одного боку, відсутність будь-якої реакції ОСОБА_6 на дії ОСОБА_5 , які зафіксовані на відеозапису з камери відеоспостереження в проміжок часу з 03:18:45 по 04:08:05 28.01.2017 року, з іншого боку, дає підстави вважати, що на момент нанесення ОСОБА_5 удару з невеликої амплітуди кулаком в ділянку грудей в проміжок часу з 03:27:40 по 03:28:00 та 4-х ударів відкритою долонею правої руки в ділянку задньої поверхні тіла (голову, шию, тулуб) в проміжок часу з 03:52:00 по 03:52:56 ОСОБА_6 був мертвим і дії ОСОБА_5 відбувались відносно трупа ОСОБА_6 / т.2 а.с. 75-78/.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України є причиновий зв`язок між діянням обвинуваченого та наслідками у виді тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Оцінюючи наявність причинного зв`язку між діяннями обвинуваченого та наслідками у виді тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, суд враховує усі висновки досліджених судових експертиз в їх сукупності з урахуванням проведених додаткових судово-медичних експертиз № 88-2018/о від 31.08.2018 р. та № 61-2018/о від 21.05.2018 р.

При цьому, суд надає перевагу саме висновкам зазначених додаткових судово-медичних експертиз, які усунули неповноту проведеної первинної судово-медичної експертизи № 283/2 від 20.02.2017 р., яка була проведена без дослідження відеозапису, на якому було зафіксовано дії обвинуваченого ОСОБА_5 , які інкримінуються останньому, внаслідок яких настала смерть потерпілого ОСОБА_6 .

В свою чергу при проведенні вищевказаних додаткових судово-медичних експертиз був досліджений відеозапис, на якому зафіксовані обставини контактування обвинуваченого та потерпілого, а також час, при яких ці події відбувались, що дозволило експертам дати вичерпні відповіді на порушені перед ними питання, у тому числі щодо можливості утворення наявних у потерпілого ОСОБА_6 тілесних ушкоджень від дій обвинуваченого ОСОБА_5 .

Зокрема, висновком додаткової судово-медичної експертизи № 61-2018/о від 21.05.2018 р. спростовується обвинувачення ОСОБА_5 в частині завдання потерпілому ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень, які спричинили смерть, та в якому зазначається, що утворення ушкоджень у вигляді синця по передній поверхні грудей, перелому грудини, двосторонніх переломів ребер: 3,4 зліва і 4,5 справа по середньо-ключичним лініям; садна на правій гомілці, двох саден на правому ліктьовому суглобі, синця на лівому ліктьовому суглобі, синця на лівому променево-зап`ястковому суглобі від дій ОСОБА_5 , тобто при неодноразовому падінні тіла ОСОБА_6 на необмежену поверхню (підлогу) з невеликої висоти, малоймовірне, а що стосується тілесних ушкоджень, які утворили внутрішньочерепну травму голови, то комплекс ушкоджень голови, який сформував внутрішньочерепну травму, утворився до подій, зафіксованих на переглянутому відеозапису, та вказаним висновком експертами констатовано, що між діями ОСОБА_5 , які зафіксовані на відеозапису та смертю ОСОБА_6 причинно-наслідковий зв`язок не вбачається.

Експертами при проведенні додаткової судово-медичної експертизи № 88-2018/о від 31.08.2018 р. наданий більш повний висновок щодо часу смерті потерпілого, де зазначено, що смерть потерпілого ОСОБА_6 настала в проміжок часу з 01 години до 05 години 28.01.2017 року, та на момент нанесення ОСОБА_5 удару з невеликої амплітуди кулаком в ділянку грудей в проміжок часу з 03:27:40 по 03:28:00 та 4-х ударів відкритою долонею правої руки в ділянку задньої поверхні тіла (голову, шию, тулуб) в проміжок часу з 03:52:00 по 03:52:56 ОСОБА_6 був мертвим і дії ОСОБА_5 відбувались відносно трупа ОСОБА_6 . Зазначений висновок також констатує відсутність причинно-наслідкового зв`язку між діями обвинуваченого ОСОБА_5 та смертю потерпілого ОСОБА_17 .

Відповідно до положень п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 30.05.1997 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю, чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи.
При ухваленні рішення про недоцільність задоволення клопотання прокурора про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи, суд виходив з того, що були відсутні сумніви у правильності висновку експертів, як під час проведення первинної судово-медичної експертизи, так і під час проведення додаткових судово-медичних експертиз, а також, що ці висновки не суперечили іншим матеріалам справи, а навпаки цілком узгоджувались з ними. При цьому, враховуючи, що на підставі первинного висновку було проведено ще дві додаткові судово-медичні експертизи, суд вважає висновки зазначених експертиз достатньо належними та обгрунтованими.

Обговорюючи позицію сторони обвинувачення про те, що між висновками додаткових судово-медичних експертиз та показами обвинуваченого ОСОБА_5 існують суперечності, суд вважає зазначену позицію прокурора неналежною, оскільки хоча обвинувачений ОСОБА_5 і зазначав в своїх показах, що потерпілий ОСОБА_6 під час їх перебування біля ліфтової кабіни був живий, достатні відомості, які б підтверджували зазначені твердження ОСОБА_5 , в матеріалах справи відсутні. Так, обвинувачений ОСОБА_5 зазначив, що потерпілий ОСОБА_6 заважав йому спати, торкаючись його пораненої ноги, при цьому вказував, що потерпілий лежав. Суд враховує стан обвинуваченого ОСОБА_5 , який зазначив, що перебував в стані алкогольного сп`яніння. Такий стан обвинуваченого міг визвати у останнього хибну уяву про те, що потерпілий ОСОБА_6 був живий з урахуванням наявності у обвинуваченого ОСОБА_5 відкритої рани ноги, що б могло спровокувати її біль навіть при незначному торканні до рани, яке могло відбутись і при торканні хворою ногою самого обвинуваченого до тулуба потерпілого, а не навпаки. Разом з тим, на відеозаписі не зафіксовано ознак того, що потерпілий чипляв обвинуваченого ногою, а під час нанесенення ударів обвинуаченим та штовханням не вбачається з відеозапису, що потерпілий взагалі перебував в свідомому стані, зокрема відсутні ознаки протидії або захисту від дій ОСОБА_5 . Це ж зазначили і судові експерти у висновку додаткової судово-медичної експертизи № 61-2018/о від 21.05.2018 р. про те, що ніяких активних дій, в тому числі захисного характеру, потерпілий не вчиняв, та ознак того, що він знаходиться в свідомості, не виявляв впродовж всього відеозапису. При цьому експертами були враховані результати судово-токсикологічного дослідження, при якому в крові та субдуральній гематомі етиловий спирт та його ізомери не виявлені, що свідчить про те, що потерпілий не перебував в стані алкогольного сп`яніння, а тому цілком об`єктивним є сумнів відносно того, що потерпілий ОСОБА_6 під час контактування з ОСОБА_5 перебував в свідомості.

При цьому, вищевказані висновки додаткових судово-медичних експертиз цілком узгоджуються із показами свідка ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_5 , які зазначали, що у потерпілого на обличчі були наявні тілесні ушкодження та кровотеча ще до подій, які відбувались біля ліфтової кабіни та які зафіксовані на відеозаписі, що свідчить про те, що отримані потерпілим ОСОБА_6 тілесні ушкодження були утворені раніше, що також підтверджено експертами у своїх висновках додаткових судово-медичних експертиз.

Що стосується тверджень сторони обвинувачення про наявність суперечностей у висновках експертів щодо зазначення часу настання смерті обвинуваченого, суд також вважає зазначену позицію прокурора неналежною, оскільки дослідженням висновків вказаних експертиз судом не виявлено жодних розбіжностей у висновках експертів щодо моменту настання смерті потерпілого.

Аналіз наведених обставин свідчить про відсутність належних доказів наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями обвинуваченого та наслідками у виді тяжких тілесних ушкоджень, які спричинили смерть потерпілого ОСОБА_6 , у зв`язку з чим суд приходить до висновку про відсутність в діях обвинуваченого ОСОБА_5 складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину (кримінального правопорушення) і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, а відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на користь такої особи.

Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини, ст. 62 Конституції України, ст.17 КПК України кожна людина має право на справедливий розгляд справи, не може бути піддана кримінальному покаранню поки не буде визнана винним в законному порядку; обвинувачення не може ґрунтуватися на отриманих незаконним шляхом доказах чи припущеннях, а обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановлюється лише за умови, якщо під час судового розгляду вина підсудного у скоєнні конкретного злочину повністю доведена.

Суд зобов`язаний неухильно дотримуватися вимог Конституції України, міжнародних договорів, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, тобто з урахуванням рішень Конституційного Суду України та практики Європейського суду з прав людини, ст. 62 Конституції України (презумпція невинуватості) та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року, Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п. 150, п. 253).

Відповідно до змісту ст. 92 КПК України обов`язок доказування покладений на прокурора.

Аналіз доказів, наданих стороною обвинувачення свідчить про те, що ці докази прямо не встановлюють сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які б вказували на наявність в діянні обвинуваченого складу інкримінованого кримінального правопорушення.

Згідно з положеннями ч.7 ст. 284 КПК України - якщо обставини, передбачені пунктами 1, 2 частини першої ст. 284 КПК України виявляються під час судового розгляду, суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок. Однією із таких обставин, яка передбачена п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України є встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 373 КПК України - виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Аналіз наведених обставин дозволяє суду зробити висновок про те, що органом досудового розслідування та прокурором у суді не доведено наявність в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про необхідність визнання невинуватим ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину з підстав відсутності в його діянні складу зазначеного кримінального правопорушення та про необхідність ухвалення виправдувального вироку.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 373, 374,375,376 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та виправдати його у зв`язку з відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення.

Процесуальні витрати за проведення експертизи в розмірі 10240 /десять тисяч двісті сорок/ гривень 40 коп. віднести на рахунок держави.

Речовий доказ: оптичний диск «CD-R» з відеозаписом зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1