Провадження № 322/283/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2019 року смт. Новомиколаївка

НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Любицьке Новомиколаївського району Запорізької області, громадянина України, освіта неповна середня, не працюючого, не одруженого, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 05 березня 2007 року Новомиколаївським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з випробуванням, із встановленням іспитового строку на 2 роки;

- 15 листопада 2010 року Новомиколаївським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185, 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;

- 22 квітня 2014 року Новомиколаївським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі з випробуванням, із встановленням іспитового строку на 3 роки;

- 08 серпня 2014 року Новомиколаївським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185, 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнився з місць позбавлення волі 06 квітня 2016 року умовно-достроково на не відбутий строк 5 місяців 12 днів,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 297 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 органом досудового розслідування обвинувачується в тому, що він наприкінці третьої декади вересня 2017 року, в обідній час доби, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території кладовища, розташованого на околиці с. Данилівка Новомиколаївського району Запорізької області, яке відповідно до ст. 2 Закону України "Про поховання та похоронну справу" є місцем поховання, з корисливих мотивів, діючи повторно, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на викрадення предметів, що входили до конструкції пам`ятника у місці поховання ОСОБА_6 , 1908 1988 років життя, з метою незаконного збагачення, ігноруючи та грубо порушуючи суспільні відносини, що забезпечують загальноприйняті моральні принципи та релігійні традиції, щодо поховання померлих, за допомогою м`язової сили, з-під гранітного пам`ятника, встановленого на вищевказаній могилі, дістав два металевих швелера, довжиною по 1,5 м., які слугували опорами для пам`ятника та запобігали його просіданню, та заволодів ними.

Після цього, на початку першої декади жовтня 2017 року, у обідній час доби, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території вищевказаного кладовища, з корисливих мотивів, діючи повторно, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на викрадення предметів, що входили до конструкції пам`ятника у місці поховання ОСОБА_7 , 1924 1981 років життя, з метою незаконного збагачення, ігноруючи та грубо порушуючи суспільні відносини, що забезпечують загальноприйняті моральні принципи та релігійні традиції, щодо поховання померлих, за допомогою м`язової сили, з-під гранітного пам`ятника, встановленого на вищевказаній могилі, дістав два металевих швелера, довжиною по 1,5 м., які слугували опорами для пам`ятника та запобігали його просіданню, та заволодів ними.

Після цього, наприкінці першої декади жовтня 2018 року, у обідній час доби, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території вищевказаного кладовища, з корисливих мотивів, діючи повторно, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на викрадення предметів, що входили до конструкції пам`ятника у місцях поховання ОСОБА_8 , 1955 2003 років життя, та ОСОБА_9 , 1935 2008 років життя, з метою незаконного збагачення, ігноруючи та грубо порушуючи суспільні відносини, що забезпечують загальноприйняті моральні принципи та релігійні традиції, щодо поховання померлих, за допомогою м`язової сили, з-під гранітного пам`ятника на могилі ОСОБА_8 , дістав дві металеві труби, а з-під гранітного пам`ятника на могилі ОСОБА_9 два металевих кутника, довжиною по 1,5 м., які слугували опорами для пам`ятників та запобігали їх просіданню, та заволодів ними.

Після цього, наприкінці другої декади жовтня 2018 року, у обідній час, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території вищевказаного кладовища, з корисливих мотивів, діючи повторно, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на викрадення предметів, що входили до конструкції пам`ятника у місці поховання ОСОБА_10 , 1913 1998 років життя, з метою незаконного збагачення, ігноруючи та грубо порушуючи суспільні відносини, що забезпечують загальноприйняті моральні принципи та релігійні традиції, щодо поховання померлих, за допомогою м`язової сили, дістав з-під гранітного пам`ятника, встановленого на вищевказаній могилі, два металевих швелера, довжиною по 1,5 м., які слугували опорами для пам`ятника та запобігали його просіданню, та заволодів ними.

Після цього, наприкінці третьої декади жовтня 2018 року, у обідній час доби, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території вищевказаного кладовища, з корисливих мотивів, діючи повторно, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на викрадення предметів, що входили до конструкції пам`ятника у місцях поховання ОСОБА_11 , 1893 1958 років життя, та ОСОБА_12 , 1897 1978 років життя, з метою незаконного збагачення, ігноруючи та грубо порушуючи суспільні відносини, що забезпечують загальноприйняті моральні принципи та релігійні традиції, щодо поховання померлих, за допомогою м`язової сили, з-під гранітного пам`ятника на могилі ОСОБА_11 дістав дві металеві труби, а з-під гранітного пам`ятника на могилі ОСОБА_12 два металевих кутника, довжиною по 1,5 м., які слугували опорами для пам`ятників та запобігали їх просіданню, та заволодів ними.

Вказані дії ОСОБА_4 під час досудового розслідування були кваліфіковані за ч. 3 ст. 297 КК України, а саме наруга над могилою, яка виразилась у незаконному заволодінні предметами, що знаходяться на могилі, вчинена повторно, з корисливих мотивів.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні не визнав, та пояснив, що вищевказані злочини він не скоював, і ким вони були вчинені йому не відомо.

Допитавши обвинуваченого, потерпілих та свідків, а також дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов до висновку, що обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинів базується на доказах, які не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку, у зв`язку з наступним.

Під час розгляду справи стороною обвинувачення не було доведено вчинення вищевказаних злочинів саме обвинуваченим ОСОБА_4 .

Так, показання допитаних в судовому засіданні потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , а також протоколи огляду місць події від 18 березня 2018 року, стосуються лише фактів руйнування вищевказаних могил, та викрадення із них предметів, і не містять інформації про особу, яка їх скоїла.

Допит потерпілої ОСОБА_16 , враховуючи її неодноразові неявки до суду, неможливість виконання приводу через незадовільний стан здоров`я потерпілої, проживання її за межами району, де розглядалася справа, враховуючи похилий вік потерпілої (73 роки), судом, за згодою прокурора та обвинуваченого, було визнано неможливим, у зв`язку з чим потерпіла ОСОБА_16 судом не допитувалася.

Суд критично відноситься до показань свідка ОСОБА_17 , яка пояснила, що їй, у жовтні 2017 року, ОСОБА_4 5 разів приносив металеві вироби, а саме труби та кутники, які вона продавала невідомій їй особі вірменської національності, який їздив по селу на автомобілі марки "Москвич", у зв`язку з наступним.

Так свідок ОСОБА_18 пояснив суду, що він особисто чув розмову ОСОБА_17 з іншими особами, під час якої остання повідомила, що вона, не читаючи, підписала працівникам поліції якісь документи.

Свідок ОСОБА_19 також пояснила, що вона 22 травня 2018 року була присутня при розмові між ОСОБА_4 та ОСОБА_17 , під час якої остання повідомила, що їй дали кошти на пляшку горілки, і вона, не читаючи, підписала працівникам поліції якісь документи.

Крім того, допитаний свідок ОСОБА_20 пояснив суду, що він осінню 2017 року два три рази купував у ОСОБА_17 металеві вироби, а саме кутники, швелер та прути, проте приїздив він на мікроавтобусі, а не на автомобілі марки "Москвич".

На підставі показань свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , доказів зацікавленості яких в результатах розгляду справи суду надано не було, суд критично ставиться до показань свідка ОСОБА_17 про придбання вказаних виробів саме у обвинуваченого ОСОБА_4 .

Показання допитаних свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 та ОСОБА_28 не стосувалися предмета доказування.

Також суд визнає не допустимим доказом протокол пред`явлення речей для впізнання від 10 січня 2019 року, під час якого свідок ОСОБА_29 вказав на кутник, який було вилучено під час огляду у свідка ОСОБА_17 , як на кутник, який найбільш схожий на той, який він близько десяти років назад ставив під пам`ятник ОСОБА_12 , оскільки вказаний свідок пояснив, що він не може впевнено стверджувати, що це саме той кутник, а він є найбільш схожим. Вказаний кутник був єдиний, який за розмірами підходив під вищевказаний кутник. Крім того кутник, який він впізнав, був єдиним, який був відрізаний зварювальним апаратом, тобто мав не рівний край, а інші були або більшими, або меншими за розмірами, а також були відрізані рівно. Кутник, який він ставив під пам`ятник, не мав особливих прикмет, за якими його можна було б впізнати точно.

Таким чином органом досудового розслідування під час проведення слідчої дії пред`явлення речей для впізнання, було порушено вимоги ч. 2 ст. 229 КПК України, якою передбачено, що річ, що підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, в числі інших однорідних речей одного виду, якості і без різких відмінностей у зовнішньому вигляді.

Крім того, суд зазначає, що впізнання свідком ОСОБА_29 кутника ґрунтувалося ним лише на його припущеннях.

Також суд критично ставиться до показань свідка ОСОБА_29 , оскільки, як було встановлено з показань вказаного свідка, а також підтверджено показаннями свідків ОСОБА_30 , ОСОБА_31 та ОСОБА_32 , свідок ОСОБА_29 , 10 січня 2019 року, безпосередньо перед проведенням з його участю слідчої дії пред`явлення речей для впізнання, близько години перебував у приміщенні Новомиколаївського відділення поліції Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області, тоді як всі інші учасники слідчої дії, зокрема і обвинувачений, перебували на вулиці. Перебування вказаного свідка один на один із працівниками поліції перед проведенням слідчої дії ставить під розумний сумнів результат слідчої дії за його участі, а також його показання в суді.

Крім того суд зазначає про порушення органом досудового розслідування норм КПК України, які полягають у наступному.

Частиною другою статті 168 КПК України встановлено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

22 березня 2018 року у свідка ОСОБА_17 , під час огляду, були вилучені металеві вироби, в тому числі і вищевказаний кутник, що відповідає вимогам ст. 168 КПК України.

Разом з тим, як встановлено частиною п`ятою статті 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Судом встановлено, що на вилучені 22 березня 2018 року у свідка ОСОБА_17 металеві вироби, у встановленому законом порядку, арешт не накладався, а тому вони, відповідно до положень ст. 168 169, 171 КПК України, мали бути після наступного робочого дня негайно повернуті особі, у якої їх було вилучено.

Враховуючи, що вказані металеві вироби особі, у якої їх було вилучено, повернуті не були, подальше їх перебування у розпорядженні органу досудового розслідування, після 23 березня 2018 року, було незаконним, а тому і результати всіх слідчих дій, із вказаними виробами, є незаконними, і не можуть прийматися судом в якості доказів.

Відповідно до положень пункту 2 ч. 1 статті 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до змісту ст. 92 КПК України обов`язок доказування покладений на прокурора.

Суд оцінює надані сторонами докази, відповідно до ст. 94 цього Кодексу, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

При ухваленні вироку, відповідно до вимог ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини, як джерела права.

Згідно п. 2 ст. 6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону.

У справі "Кобець проти України" від 14 лютого 2008 року Європейський суд з прав людини вказав на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

У рішенні від 11 квітня 2013 року у справі "Веренцов проти України" Європейський суду з прав людини вказав, що має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність.

У справах "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21 квітня 2011 року та "Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії" від 06 грудня 1988 року Європейський суд зазначив, що суд, при оцінці доказів, керується критерієм доведеності винуватості особи "поза будь-яким розумним сумнівом" і така "доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою" (п. 150, 253).

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

В порушення вищевказаного, під час розгляду справи, стороною обвинувачення не було доведено поза розумним сумнівом вину ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, у випадку, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим, ухвалюється виправдувальний вирок.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 17, 91 94, 371, 373 376, 393, 395, 532 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за частиною 3 статті 297 Кримінального кодексу України, та виправдати за не доведеністю, що кримінальні правопорушення вчинені ним.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1