ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 листопада 2019 року

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 ,потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,захисника ОСОБА_6 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м.Запоріжжя,громадянина України,з середньою освітою,не одруженого,до затримання офіційно не працював, мешкав та реєстрований за адресою АДРЕСА_1 ,раніше судимого

10.03.1995 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя, за ч. 3 ст. 140 КК України до 3 років позбавлення волі, з конфіскацією майна, ст. 14 лікування від наркоманії.

13.06.1995 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, за ч. 1 ст. 213 КК України до 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 43 КК України остаточно визначити покарання у вигляді 3 років 6 місяців, з конфіскацією майна, ст. 14 КК України. 10.09.1997 звільнений Макеєвською ВК Донецької області (№32), відповідно до ст. 5 ЗУ «Про амністію» від 26.06.1997.

19.06.1998 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя, за ч. 1 ст. 229-6 КК України до 1 року позбавлення волі, з лікуванням від наркоманії ст. 14 КК України. 15.04.1999 звільнений Кам`янською ВК Запорізької області (№ 101) по відбуттю строку покарання.

16.08.1999 року Заводським районними судом м. Запоріжжя, за ст. 17, ч. 3 ст. 81 КК України до 3 років позбавлення волі. 08.05.2002 звільнений Оріхівською ВК (№88) по відбуттю строку покарання.

14.06.2004 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя, за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.?

09.06.2006 року Томаковським районним судом Дніпропетровської області за ст. 395 КК України до 4 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України повністю приєднати невідбутий строк за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, від 14.06.2004 року та остаточно визначити покарання у вигляді 3 років 10 місяців позбавлення волі. 10.05.2017 звільнений Кам`янською ВК Запорізької області (№ і 01) по відбуттю строку покарання.

20.10.2008 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 309, 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. За ч. 2 ст. 185 КК України виправданий. 30.04.2012 звільнений Софієвською ВК Запорізької області (№55) по відбуттю строку покарання.

16.10.2012 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі.

17.01.2013 року Комунарським районним судом за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.10.2012 року (ч. 2 ст. 185 КК України) та визначити покарання у вигляді 2 років 1 місяця позбавлення волі. 10.09.2014 звільнений Кам`янською ВК Запорізької області (№ 101) по відбуттю строку покарання.

12.11.2015 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі.

16.06.2016 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від12.11.2015 року (ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України) остаточно визначено 4 роки позбавлення волі.

13.10.2016 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднати вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16.06.2016 року (ч. 2 ст. 185 КК України) та остаточно визначено покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі. 01.02.2017 перегляд вироку Апеляційним судом Запорізької області - залишено вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13.10.2016 без змін. Звільнений 10.06.2018 року по відбуттю строку покарання,

28.10.2018 року Шевченківським районним судом м.Запоріжжя по ст.185 ч.2 КК України до 3-х місяців арешту

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

18.08.2019 р. в період часу з 17.00 год.по 17.40 год.о 15.26 год.. ОСОБА_5 ,маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна,діючи повторно,з корисливих мотивів,знаходячись біля будинку 15 по вул.Полякова в м. Запоріжжі,шляхом ривку правою рукою відкрито викрав з рук потерпілого ОСОБА_4 чоловічій гаманець чорного кольору,який для потерпілого матеріальної цінності не представляє,в якому знаходились грошові кошти в розмірі 3500 гр.,після чого з викраденим майном з місця злочину втік,спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на зазначену вище суму.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав у повному обсязі

Пояснив,що 18.08.2019 р.у другий половині дня він знаходився на вул.Полякова в м.Запоріжжі ,де помітив раніше незнайомого потерпілого та вирішив заволодіти його грошовими коштами. З цією метою ОСОБА_7 обігнав потерпілого та ,ніби випадково, впустив на землю гаманець з сувенірними купюрами по 500 гривень.Потерпілий погукав його навздогін та зауважив про те,що ОСОБА_7 загубив гаманець,на що ОСОБА_7 висловив потерпілому подяку та запропонував грошову винагороду 100 гр.,попрохавши дати решту з сувенірної купюри 500 гр.,а коли потерпілий виявив,що купюра несправжня,запропонував дати решту з купюри 200 гр.,на що потерпілий погодився та дістав гаманець,в якому ОСОБА_7 побачив готівку,шляхом ривку вихопив гаманець у потерпілого з рук та з місця події втік з викраденим майном.У безпечному місці ОСОБА_7 оглянув гаманець,виявив у ньому 3500 гр.,які надалі витратив на власні потреби , гаманець викинув. У скоєному розкаявся,бажав відшкодувати потерпілому шкоду,проте не встиг це зробитидо затримання.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні показав,що 18.08.2019 р.він знаходився на пішохідній доріжці біля будинку АДРЕСА_2 ,його обігнав раніше незнайомий ОСОБА_5 ,який нібито загубив гаманець,про що потерпілий йому повідомив навздогін. ОСОБА_7 ,дякуючи потерпілому за знахідку,запропонував останньому грошову винагороду 100 гр.та попросив решту з купюри 500 гр.,а коли потерпілий зауважив,що вона сувенірна,попросив решту з купюри 200 гр.,на що потерплий погодився та дістав власний гаманець з грошима у сумі 3500 гр.,побачивши які, ОСОБА_7 гаманець у потерпілого з рук вихопив та втік з місця події. Потерпілий викликав на місце події поліцію,описав прикмети зовнішності Сидорова,за якими останнього цього ж вечора затримали та повернули потерпілому гаманець без грошей,які обвинувачений обіцяв відшкодувати,однак так цього і не зробив.

Відповідно до ч.3,4 ст.349,351 КПК України суд,з урахуванням повного визнання винуватості обвинуваченим,за згодою учасників судового провадження,визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин,що підтверджують винуватість обвинуваченого,які ніким не оспорюються.При цьому суд роз`яснив наслідки,передбачені ч.3 ст.349 КПК України,переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів,що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази суд встановив, що винуватість обвинуваченої у вчинені інкримінованого злочину знайшла своє підтвердження,що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 та ч. 4 ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема,у рішенні у справі «Коробов проти України»,та кваліфікує її дії по ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна(грабіж),вчинене повторно.

Як передбачено ст.61 Конституції України,юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до статей 50,65 КК України особі,яка вчинила злочин, має бути призначено покарання,необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.У судовому рішенні суд має окремо обґрунтувати «вагомий внесок» кожної обставини, яка пом`якшує або обтяжує покарання.

При призначенні обвинуваченому покарання,суд бере до уваги ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення та враховує відомості про особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_5 має постійне місце проживання,до затримання зі слів неофіційно працював.

Обставиною,яка пом`якшує покарання обвинуваченого,суд відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України визнає активне сприяння розкриттю злочину та щире каяття у скоєному.

Такі висновки суду ґрунтуються на тому,що обвинувачений послідовно визнає винуватість у скоєнні злочину,своїми активними діями сприяв органам слідства з`ясувати обставини вчинення злочину.

Обставин,що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст.67 КК України ,судом не встановлено.

Водночас, ОСОБА_5 раніше був неодноразово судимий,вчинив цей злочин під час кримінального переслідування у іншому провадженні ,що вказує на його небажання стати на шлях виправлення,нехтування встановленими у суспільстві правилами,підвищену суспільну небезпеку,завдана потерпілому майнова шкода не відшкодована.

З урахуванням всіх цих обставин у сукупності з відомостями про особу обвинуваченого,його ставлення до скоєного,відсутність критичної оцінки свого способу життя,суд прийшов до висновку, що з метою захисту інтересів суспільства, запобігання вчиненню нових правопорушень,обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді реального позбавлення волі на строк в межах санкції статті 186 ч.2 КК України.

Стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" передбачає, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно ст.9 Конституції України,ст.19 Закону України "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і застосовуються в порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР ратифікована Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод.(далі - Конвенція).

Таким чином, з моменту ратифікації Конвенції Держава Україна та її органи влади взяли на себе зобов`язання визнати юрисдикцію Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), керуватись його рішеннями та при вирішенні будь-якого питання діяти через призму визнання людини та її прав та свобод найвищою цінністю.

З наведеного витікає,що рішення суду буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

Призначене покарання відповідає позиції ЄСПЛ ,викладеній у рішеннях по справах «Бакланов проти Росії» від 09.06.2015 р. та «Фрізен проти Росії» від 24.03.2015 р.,в яких ЄСПЛ зазначив,що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних свобод особи лише тоді стає значним,якщо встановлено,що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

У рішенні по справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.008 р.ЄСПЛ вказав,що для того,щоб втручання вважалося пропорційним,воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистого надмірного тягаря для особи.

На переконання суду,призначення обвинуваченому такого покарання є справедливим,співмірним і достатнім для його виправлення,кари та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим,так і іншими особами,а також буде відповідати таким принципам Конвенції,як пропорційність обмеження прав людини,легітимна мета і невідворотність покарання.

Так,у розумінні ЄСПЛ ,покарання повинне встановлювати новий додатковий обов`язок для особи,який випливає з факту вчинення кримінального правопорушення.Автономна концепція поняття «покарання» у практиці ЄСПЛ передбачає,що покарання переслідує подвійну мету:покарання і стримування від вчинення нових злочинів,а застосування принципу пропорційності дає можливість встановити орієнтир для держави у виборі адекватних засобів реагування на конкретні кримінально-карані діяння.

Речовими доказами по даному провадженню,виходячи із змісту обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування,до справи долучений гаманець ОСОБА_4 ,який відповідно до ст.100 КПК України необхідно залишити потерпілому за належністю.

Цивільний позов не заявлено.

Судові витрати відсутні.

До обвинуваченого у іншому кримінальному провадженні застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 02.12.2019 р.включно,який рахується з 03.10.2019 р.з дати фактичного затримання.

Керуючись ст.ст.368,374,392 КПК України,суд-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину,передбаченого ч.2 ст.186 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 5(п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченим рахувати з часу фактичного затримання з 03.10.2019 р.з 13.00 годин.

Речові докази:

- гаманець чоловічій чорного кольору,переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_4 ,залишити йому за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після його проголошення,обвинувачем,який тримається під вартою,у той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку негайно після його проголошення,особам,які не були присутні при проголошенні вироку,його копія не пізніше наступного дня буде направлена поштою.

Суддя ОСОБА_1