УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №505/1298/19

Провадження №1-кс/505/420/2019

08.11.2019 року Слідчий суддя Котовського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання прокурора Котовської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про арешт майна, по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за №0000139 від 18.04.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 1 ст. 263 КК України,
ВСТАНОВИВ:
До Котовського міськрайсуду, Одеської області надійшло клопотання про арешт майна, по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за №0000139 від 18.04.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 1 ст. 263 КК України.
Суд, перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з ЄРДР, щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та дослідивши подані матеріали, дійшов такого висновку.
Клопотання про арешт майна відповідає вимогам ст. 171 КПК України.
Як вбачається із клопотання 08.02.2019 року СВ Подільського ВП ГУ НП в Одеській області розпочато кримінальне провадження № 0000139 за фактом незаконного зберігання вогнепальної зброї та боєприпасів, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному проваджені здійснює група прокурорів, визначена постановою керівника Котовської місцевої прокуратури ОСОБА_4 від 12.04.2019 року, до складу якої включено прокурорів Котовської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .
В ході досудового розслідування, на виконання доручення процесуального керівника в порядку статей 36, 41 КПК України, з УСР ГУ НП в Одеській області, надійшла інформація про можливого фігуранта справи та місця незаконного зберігання зброї та боєприпасів.
Так, під час відпрацювання фактів незаконного зберігання зброї на території Одеської області, зокрема по м. Подільськ та Подільському району, встановлено, що на території смт. Саврань Савранського району Одеської області, громадянин ОСОБА_14 , раніше судимий за ч. 1 ст. 263 КК України, зберігає за місцем свого мешкання зброю.
17.04.2019 року на підставі ухвали слідчого судді, проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_14 , за адресою: АДРЕСА_1 . В ході вказаного обшуку виявлено та вилучено відеореєстратор чорного кольору марки «Н 264 Digital Video Recorder», ніж з лезом довжиною приблизно 12 см., простирадло синього кольору з плямами бурого кольору, схожими на кров.
Вищезазначені речі необхідно дослідити на предмет наявності біологічних слідів ОСОБА_14 на ножі і на простирадлі, а також дослідити відеозаписи з камер відеоспостереження де могли бути зафіксовані факти скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 КК України, а також факт непокори працівникам поліції під час проведення обшуку.
В судовому засідання прокурор Котовської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 просив задовольнити вищевказане клопотання.
Відповідно до ст. 91 КПК України сама подія кримінального правопорушення підлягає доказуванню, яке полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Разом з тим, для досягнення дієвості кримінального провадження, положенням ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено застосування заходів забезпечення такого провадження.
Одним з таких заходів є саме арешт майна, що полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Так, згідно з положенням ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Згідно з ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».
Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).
Беручи до уваги те, що вищезазначені речі, які вилучено в ході обшуку, можуть бути предметом кримінального правопорушення, передбаченого статтею 263 ч. 1 КК України та зберегли на собі сліди, які можуть вказувати на вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним опором працівникам правоохоронних органів під час проведення обшуку, вони є речовими доказами, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора про накладення арешту підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора Котовської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про арешт майна, по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за №0000139 від 18.04.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 1 ст. 263 КК України задовольнити.
Накласти арешт на відеореєстратор чорного кольору марки «Н 264 Digital Video Recorder»; простирадло синього кольору з плямами бурого кольору, схожими на кров та ніж з лезом довжиною приблизно 12 см., які належать ОСОБА_14 .
Заборонити власнику майна, третім особам користуватися, відчужувати та розпоряджатися ним будь-яким чином з метою збереження слідів кримінального правопорушення.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1