Дата документу 22.11.2019
Справа № 501/3871/19
У Х В А Л А
19 листопада 2019 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_6 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Іллічівська (Чорноморська) Одеської області, громадянки України, яка має середню освіту, не працює, заміжня, реєстрації місця проживання не має, постійного місця проживання не має, раніше судима: вироком Іллічівського міського суду від 01 листопада 2019 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді штрафу розміром 850 грн. (покарання не відбуте),
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
В провадженні Іллічівського міського суду Одеської області перебуває зазначене кримінальне провадження.
ОСОБА_6 висунуте обвинувачення у злочині, передбаченому ч.2 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), повторно, вчиненому за таких обставин.
01 жовтня 2019 року, в період з 14.00 год. до 15.00 год., ОСОБА_6 , завітала до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає її знайома ОСОБА_4 , якої в цей час не було вдома, і знаходилась неповнолітня донька останньої ОСОБА_7 .
Очікуючи ОСОБА_4 на подвір`ї домоволодіння, того ж дня, приблизно о 16.00 год., ОСОБА_6 помітила на вуличному дивані мобільний телефон «MEIZU-U10», модель U680Н, в корпусі білого кольору, що належить ОСОБА_4 , після чого у неї виник умисел на таємне викрадення вказаного майна. Скориставшись відсутністю поруч власниці домоволодіння та її неповнолітньої доньки, обвинувачена, розуміючи, що її дії залишаться непоміченими, діючи повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно, з корисливих мотивів з метою таємного викрадення чужого майна, таємно викрала мобільний телефон «MEIZU-U10», модель U680Н, IМЕI1: НОМЕР_1 , IМЕI2: НОМЕР_2 , в корпусі білого кольору, вартістю 1980,00 грн., з сім-картою оператора «Київстар», № НОМЕР_3 , що не представляє матеріальної цінності. Після чого, бажаючи залишитись непоміченою та не викритою ОСОБА_4 , яка ще не повернулась додому, та ОСОБА_7 , для якої дії ОСОБА_6 залишились непоміченими, разом з викраденим майном залишила домоволодіння та розпорядилась викраденим майном на власний розсуд.
06 листопада 2019 року між прокурором Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 з одного боку, та обвинуваченою (на час укладення угоди - підозрюваною) ОСОБА_6 у присутності її захисника - адвоката ОСОБА_8 , з іншого боку, укладено угоду про визнання винуватості. Угоду укладено з письмової згоди потерпілої ОСОБА_4 прокурору на укладення такого виду угоди.
Відповідно до умов укладеної угоди ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, обвинувачена беззастережно визнала свою винуватість у зазначеному кримінальному правопорушенні та зобов`язалась визнати обвинувачення в судовому провадженні, сторонами погоджено покарання обвинуваченій у вигляді 3 місяців арешту.
В угоді також передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.
В підготовчому судовому засіданні ОСОБА_6 , після роз`яснення їй суті обвинувачення, свою вину у вчинені інкримінованого їй злочину не визнала та з цих підстав обвинувачена та її захисник ОСОБА_5 проти затвердження угоди про визнання винуватості заперечували.
Потерпіла ОСОБА_4 залишила вирішення питання про затвердження угоди про визнання винуватості на розсуду суду.
Прокурор ОСОБА_3 , з огляду на пояснення обвинуваченої, пояснив суду, що вважає затвердження угоди неможливим.
Вивчивши угоду про визнання винуватості, вислухавши думки сторін кримінального провадження, суд доходить таких висновків.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, зокрема, про затвердження угоди або відмову в затвердженні угоди.
Згідно з п.п.1, 3 ч.7 ст.474 КПК України суд має перевірити угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону або порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Як вбачається з ч.1 ст.472 КПК України однією з умов угоди про визнання винуватості є беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення.
З пояснень ОСОБА_6 вбачається, що остання заперечила беззастережне визнання винуватості у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення за обставин, зазначених в укладеній угоді.
Відповідно до п.16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» від 11 грудня 2015 року № 13 якщо після роз`яснення суті обвинувачення обвинувачений заперечує проти затвердження угоди, вона не може бути затверджена.
Підсумовуючи викладене, суд вважає, угода про визнання винуватості, укладена 06 листопада 2019 року між прокурором Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 з одного боку, та обвинуваченою ОСОБА_6 у присутності її захисника - адвоката ОСОБА_8 , з іншого боку, суперечить вимогам цього Кодексу, порушує права обвинуваченої і з цих підстав не може бути затверджена.
Керуючись п.1 ч.3 ст.314, 370-372, 474 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:
Відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 06 листопада 2019 року між прокурором Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 та обвинуваченою (на час укладення угоди - підозрюваною) ОСОБА_6 у присутності її захисника - адвоката ОСОБА_8 .
Роз`яснити сторонам, що повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя