Справа №463/8119/19
Провадження №1-кс/463/4260/19
У Х В А Л А

04 жовтня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , представника заявників ОСОБА_3 , розглянувши клопотання представника заявників Товариства з обмеженою відповідальністю «Авераж Захід», Товариства з обмеженою відповідальністю «Амалфі», Товариства з обмеженою відповідальністю «Амбон», Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Інжиніринг», Товариства з обмеженою відповідальністю «Бор-Торг», Товариства з обмеженою відповідальністю «Топ Буд Дизайн», Товариства з обмеженою відповідальністю «Галілео Захід», Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Бест», Товариства з обмеженою відповідальністю «Крістал Пелес», Товариства з обмеженою відповідальністю «Мірта ТМ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фелінс» - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 як сторона кримінального провадження звернувся до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту майна, накладеного:

ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 02.05.2019р. на суми ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміту ПДВ) ТОВ «Амбон» (код ЄДРПОУ-42545027), ТОВ «Галілео Захід» (ЄДРПОУ-42529487), ТОВ «Крістал Пелес» (ЄДРПОУ-42515191) , ТОВ «Топ Буд Дизайн» (ЄДРПОУ - 41518170), ТОВ «Фелінс» (ЄДРПОУ - 41854853), ТОВ «Захід Бест» (ЄДРПОУ - 41194631), ТОВ «Бізнес Інжирінг» (ЄДРПОУ - 40186169), ТОВ «Авераж Захід» (ЄДРПОУ - 42103079), ТОВ «Мірта ТМ» (ЄДРПОУ - 41917106), ТОВ «Амалфі» (ЄДРПОУ - 42269592), ТОВ «Бор-Торг» (ЄДРПОУ - 41379088) на які вказані підприємства мають право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних із забороною використовувати або будь-яким чином відчужувати вищезазначене майно, починаючи з дня винесення ухвали.

Клопотання мотивує тим, що слідчий суддя під час вирішення клопотань про накладення арешту на вказане майно фактично виходив з того, що таке майно є речовими доказами вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України. Разом з тим, згідно Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо зменшення тиску на бізнес» № 101-ІХ від 18.09.2019р., який набрав чинності 25.09.2019р., вказана стаття кримінального кодексу декриміналізована. Крім того, сума реєстраційного ліміту ПДВ, що за своєю суттю є записом в системі електронного адміністрування ПДВ не може бути використана як доказ щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, при тому що жоден із керівників зазначених товариств не є службовою особою згідно примітки до ст. 364 КК України. Також, відповідно до податкового законодавства суми реєстраційного ліміту не можуть бути речовими доказами злочину у сфері службової діяльності, що вказує на відсутність подальшої потреби у арешті вказаного майна.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_3 підтримав подане клопотання з наведених в ньому мотивів. Просить таке задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, хоча про дату, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Скерував до суду письмові заперечення проти клопотання у яких зазначає, що за результатами отриманої інформації постановою заступника начальника Третього слідчого відділу слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у м. Львові від 24.09.2019р. у кримінальному провадженні змінено правову кваліфікацію кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України на кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 212 КК України. Відповідно, є підстави вважати, що кошти, на які знаходяться на рахунках даних підприємств на які накладено арешт здобуті злочинним шляхом, а самі рахунку використовувались у злочинній діяльності з метою ухилення від сплати податків, і тому, володіють ознаками майна,на яке може бути накладено арешт. Тому, просить в задоволенні клопотання відмовити. Його неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Вивчивши клопотання, оглянувши та перевіривши надані слідчим матеріали, вважаю, що клопотання не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що Третім слідчим відділом Слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у м. Львові проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000093 від 07.02.2019р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 364 КК України. При цьому, постановою слідчого від 24.09.2019р. у вказаному кримінальному провадженні змінено попередню правову кваліфікацію з ч. 2 ст. 205 КК України на ч. 3 ст. 212 КК України.

Як зазначено у цій постанові, в ході досудового розслідування отримано ряд податкової інформації, яка може вказувати на ухилення від сплати податків за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Із змісту ст. 170 КПК України вбачається, що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості користуватись, розпоряджатись або відчужувати певне його майно.

За правилами п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна являється заходом забезпечення кримінального провадження, який у відповідності до вимог ч. 1 ст. 132 КПК України застосовується на підставі ухвали слідчого судді.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Частиною 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Отже, зі змісту вказаних норм випливає, що арешт майна з метою забезпечення збереження майна не обмежений його видами або колом осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, якщо таке майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а арешт накладений з метою їх збереження.
За таких обставин вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки є предметом кримінально-протиправних дій. Завданням накладення арешту у даному випадку є запобігання можливості знищення майна, в тому числі передачі іншим особам.
Як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 02.05.2019р., накладаючи арешт на вказане майно слідчий суддя виходив з того, що таке майно може бути речовим доказом у кримінальному провадженні, а до протиправної діяльності залучено Товариства, чиї рахунки цими ухвалами арештовані.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Крім того, відповідно до ч. 3 цієї статті, прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації.

Згідно поданих слідчим матеріалів, досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, та крім цього, встановлено факти ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах, що проводились за допомогою вищевказаних рахунків, кошти на яких можуть бути такими, що здобуті злочинним шляхом.

Вказане в сукупності свідчить про те, що в подальшому застосуванні арешту на майно не відпала потреба, а сам арешт накладено обґрунтовано. При цьому арешт на майно має легітимну мету в суспільних інтересах розгляду кримінального провадження, з дотриманням справедливого балансу інтересів. З урахуванням вищенаведеного клопотання про скасування арешту на майно задоволенню не підлягає.

Крім того, про наявність правових підстав для арешту вказаного майна також зазначав суд апеляційної інистої за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді від 02.05.2019р., вказавши при тому на наявність підстав для висновку, що суми ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміту ПДВ) вказаних Товариств, на яку платники мають право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, є предметом протиправної діяльності, отримані внаслідок проведення незаконної діяльності та можуть бути використані для надання безпідставного податкового кредиту з ПДВ підприємствам реального сектору економіки, що надасть змогу останнім ухилитись від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, і унеможливить відшкодування шкоди державі та встановлення причетних до злочину осіб.

Що ж стосується доводів захисника про декриміналізацію ст. 205 КК України, то з врахуванням вищенаведеного така обставина не може вказувати на відсутність подальшої потреби в арешті майна і в будь-якому випадку, у випадку закриття кримінального провадження у зв`язку з декриміналізацію, відповідно до ч. 3 ст. 174 КК України арешт підлягає скасуванню прокурором.

Керуючись ст.ст. 9, 131, 132, 174, 309, 376 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання представника заявників Товариства з обмеженою відповідальністю «Авераж Захід», Товариства з обмеженою відповідальністю «Амалфі», Товариства з обмеженою відповідальністю «Амбон», Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Інжиніринг», Товариства з обмеженою відповідальністю «Бор-Торг», Товариства з обмеженою відповідальністю «Топ Буд Дизайн», Товариства з обмеженою відповідальністю «Галілео Захід», Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Бест», Товариства з обмеженою відповідальністю «Крістал Пелес», Товариства з обмеженою відповідальністю «Мірта ТМ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фелінс» - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді від 02.05.2019 року.
Повний текст ухвали оголошено 08.10.2019 року о 10.15 год.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1