Справа № 308/9229/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

перекладача ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді угоду про визнання винуватості від 31.07.2019 року, укладену між прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000731 від 17.07.2019 року, про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Есень Ужгородського району Закарпатської області, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, у порядку ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з Ужгородської місцевої прокуратури надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000731 від 17.07.2019 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

З обвинувального акту встановлено, що 16 червня 2019 року, ОСОБА_4 , керуючи ввіреним йому технічно справним мотоциклом марки «VIPER» синього кольору б/н, рухаючись по вулиці Довжа в с. Есень Ужгородського району, діючи всупереч вимогам п. п. 2.3 (г), 12.1, 1.10 Правил дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, не забезпечив безпеку дорожнього руху, не вибрав безпечну швидкість, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним та за умов видимості у напрямку руху, не вживав заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, що привело до втрати керування мотоциклом та падіння його на дорожнє полотно разом із пасажиром ОСОБА_7 .

У такий спосіб ОСОБА_4 порушив вимоги Правил дорожнього руху, а саме: пункт 2.3 (г) для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів; пункт 12.1 під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; пункт 1.10 «безпечна швидкість» швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах;

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 211 від 26.07.2019 року на момент судово-медичного обстеження на тілі ОСОБА_7 виявлено наслідки тілесних ушкоджень та надання медичної допомоги у вигляді: післяопераційної вшита рани в ділянці передньої поверхні лівого колінного суглобу, передньо-внутрішньої поверхні верхньої третини лівої гомілки в ділянці зовнішньої поверхні лівого гомілкового-стопного суглобу, в ділянці передньої та внутрішньої поверхні лівого гомілкогово-стопного суглобу; наслідки тілесного ушкодження у вигляді саден в середній третині лівої гомілки; рубців в ділянці зовнішньої поверхні середньої третини лівої гомілки та в тім`яній ділянці голови по середині. Згідно з даними медичної документації у нього виявлено: «Відкритий багато уламковий перелом обох кісток лівої гомілки з зміщенням уламків. Забійна рана передньої поверхні середньої третини лівої гомілки. Травматичний вивих середньої фаланги четвертого пальця лівої кисті. Забійна рана тім`яної ділянки. Тупа травма передньої черевної стінки. Множинні забійні садна тулуба та кінцівок.». Виникли вищеописані тілесні ушкодження внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізмі дії або при ударянні об такі, та не виключена можливість виникнення їх при обставинах, а саме при падінні з мотоцикла. По давності виникнення згідно з даними медичної документації, вищевказані тілесні ушкодження вкладаються в час ДТП, яка мала місце 16.06.2019 року. Дані тілесні ушкодження були небезпечними для життя в момент їх спричинення по цій ознаці згідно з п. 2.1.3 (м) Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 року, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 9964 від 24.07.2019 року на момент огляду та експертного дослідження гальмова система, рульове керування та система освітлення та світлової сигналізації мотоцикла марки «VIPER» синього кольору б/н знаходилися в працездатному стані та могли виконувати функції, передбачені конструкцією.

Згідно з висновком судової автотехнічної експертизи № 9977 від 25.07.2019 року в даній дорожній ситуації для забезпечення безпеки дорожнього руху водій мотоцикла марки «VIPER» синього кольору б/н ОСОБА_4 , повинен був діяти згідно з вимогами Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, а саме: пункт 2.3 (г) для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів; пункт 12.1 під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; пункт 1.10 «безпечна швидкість» швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах. З технічної точки зору причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди стали дії водія мотоцикла марки «VIPER» синього кольору б/н ОСОБА_4 , який керуючи даним транспортним засобом не вибрав безпечної швидкості руху, що привело до втрати керування мотоциклом та падіння його на дорожнє покриття.

Таким чином, органом досудового розслідування ОСОБА_4 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яке керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Разом з обвинувальним актом до суду подано угоду про визнання винуватості, укладену та підписану 31.07.2019 року між прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участю його захисника ОСОБА_5 , відтак, розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за участі сторін угоди у порядку ст. 474 КПК України.

Прокурор у судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому міру покарання, визначену в угоді.

Обвинувачений у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, розкаявся у вчиненому та просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену з прокурором.

Захисник обвинуваченого просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Потерпілий ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, при цьому подав заяву від 31.07.2019 року, згідно з якою відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КПК України надає прокурору Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості з підозрюваним ОСОБА_4 .

Із змісту угоди про визнання винуватості від 31.07.2019 року вбачається, що прокурор та підозрюваний виклали формулювання обвинувачення за ч. 2 ст. 286 КК України, яке ніким не оспорюється, та дійшли згоди щодо всіх істотних обставин даного кримінального провадження. Згідно з угодою ОСОБА_4 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Сторони дійшли згоди, що за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, підозрюваному необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік. При цьому сторони дійшли висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання та погоджуються про звільнення від відбування основного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на підставі ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, зміст яких ОСОБА_4 роз`яснено.

В судовому засіданні обвинувачений та прокурор підтвердили суду, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

За правилами ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Як роз`яснено у п. 12 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» від 11.12.2015 року № 13, тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, яку звільнено від відбування покарання з випробуванням згідно з ч. 3 ст. 75 КК визначаються виключно судом. У зв`язку з цим визначені сторонами угоди тривалість іспитового строку та обов`язки, що покладаються на особу, яка звільняється від відбування покарання з випробуванням, не враховуються судом, про що зазначається в мотивувальній частині судового рішення, та не є підставою для відмови у затвердженні угоди.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши зміст угоди стосовно свідомої добровільної узгодженості сторонами її істотних умов, враховуючи те, що вчинений ОСОБА_4 злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину, потерпілим відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КПК України надано прокурору письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості, сторони розуміють зміст угоди, наслідки її укладення і невиконання, які передбачені ст. ст. 473, 476 КПК України, угода не суперечить вимогам КК України та КПК України, дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яке керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, кваліфіковано правильно, суд приходить до переконання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості з призначенням узгодженої сторонами міри покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України суд визнає: визнання своєї вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, визначених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався.

Процесуальних витрат немає.

Питання щодо речового доказу вирішується у порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 314, 368-370, 373, 374, 394, 395, 468, 469, 473, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 31 липня 2019 року між прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000731 від 17.07.2019 року.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.
Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався.

Речовий доказ: мотоцикл марки «VIPER» синього кольору б/н, що зберігається на майданчику тимчасового утримання Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області повернути власнику або уповноваженій ним особі.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок чи ухвала суду, ухвала слідчого судді не набрала законної сили.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1