Справа № 352/823/19
Провадження № 1-кп/352/175/19
У Х В А Л А

22 травня 2019 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши під час підготовчого судового засідання матеріали кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України, -
в с т а н о в и в:
В провадженні Тисменицького районного суду Івано-Франківського суду перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України.
ОСОБА_5 висунуто обвинувачення у вчиненні умисних дій, які виразились у закінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно, поєднаним із проникненням в житло.
У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив суду клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Своє клопотання прокурор обґрунтував тим, що злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 вчинений проти власності, згідно з ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, за вчинення якого відповідно до санкції ч. 3 ст. 186 КК України передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:
п.1 - переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років та усвідомлює неминучість покарання за вчинення даного злочину.
Тяжкість вчиненого кримінального правопорушення свідчить про високий ступінь суспільної небезпечності обвинуваченого, беручи до уваги, що майбутнє покарання за особливо тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитися від органу досудового розслідування та в подальшому від суду.
Окрім цього, факт можливого переховування підтверджується тим, що 30.03.2016 року Івано-Франківським міським судом за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 190 КК України ОСОБА_5 засуджено до покарання у виді 240 годин громадських робіт, які ним не відбуто, та за фактом ухилення від відбування громадських робіт Коломийським відділом поліції внесено відомості до ЄРДР під № 0001229 за ч. 2 ст. 389 КК України.
- п.3 - незаконно впливати на потерпілих, свідків враховуючи характер вчиненого злочину та те, що обвинувачений ОСОБА_5 уже перебував по місцю проживання потерпілого, тобто йому воно відоме, та під час вчинення кримінального правопорушення застосовував насильство;
- п.5 - вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 раніше судимий, а саме: 30.03.2016 року Івано-Франківським міським судом за ч.2 ст. 185, ч.1 ст.190 КК України, до покарання у виді 240 годин громадських робіт, яке не відбуто, та 07.12.2017 року ОСОБА_5 Івано-Франківським ВП ГУНП в Івано-Франківській області повідомлено про підозру за вчинення злочину передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, який мав місце 07.09.2017 та 26.09.2018 обвинувальний акт щодо якого направлено до Івано-Франківського міського суду, а також 19.04.2019 ОСОБА_5 Тисменицьким ВП ГУНП в області повідомлено про підозру за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України та 23.04.2019 обвинувальний акт щодо якого направлено до Тисменицького районного суду.

На думку прокурора менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт не зможуть забезпечити уникнення зазначених ризиків та забезпечити виконання покладених на обвинуваченого обов`язків, у зв`язку з чим є достатні підстави для застосування такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою.
Потерпілий в підготовче судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений судом про день, час та місце розгляду справи.

У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 та обвинувачений заперечували проти задоволення клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просили обрати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Згідно з п. 1 ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.
Заслухавши клопотання прокурора, думку захисника обвинуваченого, обвинуваченого вивчивши матеріали кримінального провадження суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Пункт 1ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.
Так, судом враховується, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами і караються позбавленням волі на строк від 4 до 8 років.
Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що наявні достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження і на це вказують такі обставини: характер інкримінованих протиправних дій, в яких він обвинувачується і щодо яких останньому органами досудового розслідування пред`явлене обвинувачення. Є достатньо підстав вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 з огляду на тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим у інкримінованих злочинах, зможе ухилятися від суду та не виконувати його процесуальні рішення (ризик переховування).
Враховуючи вищевикладене суд ввважає, що менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення зазначених ризиків та виконання покладених на обвинуваченого обов`язків, у зв`язку з чим є достатні підстави для застосування такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою.
Таким чином, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Івано-Франківській установі виконання покарань №12.
Строк дії ухвали суду про тримання під вартою становить 60 (шістдесят) днів.
Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:
1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;
2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;
3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
У зв`язку із вищевикладеним, суд вважає недоцільним визначати розмір застави із врахуванням п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, так як обвинувачений скоїв кримінальне правопорушення із застосуванням насильства.
На підставі вищевикладеного, відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 202, 315, 331, 369-372 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Клопотання прокурора Тисменицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 - задоволити.
Обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та зареєстрованому в АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України, обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме до 20 липня 2019 року включно.

Тримання під вартою обвинуваченого здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту постановлення ухвали, тобто з 13 год. 30 хв. 22 травня 2019 року.

Термін дії ухвали - до 13 год. 30 хв. 20 липня 2019 року.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених КПК України. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали (постанови) суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1