Провадження № 1-кп/734/185/19 Справа № 734/3075/19
В И Р О К

іменем України

20 вересня 2019 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Козелець Чернігівської області кримінальне провадження відносно обвинуваченого:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Воліївка, Білопільського району, Сумської області, не одруженого, раніше не судимого, із середньою спеціальною освітою, військовослужбовця строкової військової служби курсанта 9 навчальної механізованої роти військової частини НОМЕР_1 , 17.12.2018 року призваного на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в:

відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 № 303/2014, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 № 1126-VII, з 17.03.2014 в Україні почав діяти особливий період.

ОСОБА_4 відповідно до ст. 19,20, 23 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 17 грудня 2018 року був призваний на строкову військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з вимогами ст.ст. 17, 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Статтями 1-2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни.

На час проходження військової служби у лавах Збройних Сил України на солдат ОСОБА_4 розповсюджується дія військових Статутів Збройних Сил України, які визначають загальні права та обов`язки військовослужбовців і їх взаємовідносини.

Зокрема, відповідно до ст. 4 Статуту, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІV (із змінами), повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Стаття 16 Статуту зобов`язує солдата ОСОБА_4 виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

У свою чергу, ст.ст. 1-3 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-ХІV (із змінами), визначають, що військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України, ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку та досягається, окрім іншого, шляхом свідомого ставлення військовослужбовця до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі, особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України кожного військовослужбовця зобов`язано додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.

Відповідно до ст.ст. 11, 16, 125-126 Статуту, солдат ОСОБА_4 зобов`язаний сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), відповідає за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань. Також ОСОБА_4 окрім іншого, зобов`язаний зразково виконувати свої службові обов`язки, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, додержуватися правил військової ввічливості, поведінки, точно, ініціативно, сумлінно виконувати накази командирів (начальників), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків.

Водночас досудовим розслідуванням встановлено, що солдат ОСОБА_4 з хибних розумінь про встановлений законодавством порядок проходження військової служби, нехтуючи вимогами ст. ст. 17, 65 Конституції України та виданих у їх розвиток законодавчих актів, став на шлях злочинної діяльності 24.07.2019 без поважних причин та дозволу командування самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , що дислокується в АДРЕСА_2 на території військової частини НОМЕР_2 , яка має чіткі межі, чим протизаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Так, у порушення вимог ст.ст. 4, 11, 16, 125-126 Статуту, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України законодавства, військовослужбовець строкової військової служби військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 24.07.2019 без поважних причин та дозволу командування самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) і лише 30.07.2019 самостійно повернувся до розташування військової частини НОМЕР_1 , тобто у період з 24.07.2019 по 30.07.2019 солдат ОСОБА_4 був відсутній на військовій службі, при цьому у вказаний період ОСОБА_4 обов`язки військової служби не виконував, до медичних закладів та органів державної влади не звертався, про свою належність до Збройних Сил України не повідомляв, хоча мав реальну можливість це зробити.

Отже, солдат ОСОБА_4 був незаконно відсутнім на місці служби у військовій частині НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) в період з 24.07.2019 по 30.07.2019.

22.08.2019 року між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону молодшим лейтенантом юстиції ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості у відповідності ст. 472 КПК України.

Згідно вказаної угоди прокурор військової прокуратури Деснянського гарнізону молодший лейтенант юстиції ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 407 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. При цьому, обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

За вказаною угодою, ступінь і характер сприяння обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування кримінального провадження щодо нього, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, характер та тяжкість злочину, враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, беручи до уваги інтереси суспільства сторони погоджуються на призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України за ч. 4 ст. 407 КК України у виді 1 (одного) місяця арешту з відбуванням покарання на гауптвахті.

В угоді викладені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 476 КПК України, та наслідки невиконання цієї угоди.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим. Відповідно до ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано органами досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання.

Суд дійшов висновку про те, що угода про визнання винуватості між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону молодшим лейтенантом юстиції ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди не суперечать вимогам КПК України і КК України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права свободи та інтереси сторін або інших осіб.

Вивчивши угоду про визнання винуватості, вислухавши думку прокурора ОСОБА_3 та захисника обвинуваченого ОСОБА_5 пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону молодшим лейтенантом юстиції ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання за ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 1 (одного) місяця арешту з відбуванням покарання на гауптвахті.

Керуючись ст.ст. 371, 373, 374 і 475 КПК України, суд, -

ухвалив:

затвердити угоду про визнання винуватості від 09 вересня 2019 року між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону молодшим лейтенантом юстиції ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України призначити покарання у виді 1 (одного) місяця арешту з відбуванням покарання на гауптвахті.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту затримання.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів із моменту проголошення, у разі не подання апеляції.

Вирок може бути оскаржений із підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів із дня проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1