ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 602/821/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/244/19 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.185 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2019 р. м.Тернопіль

Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючої - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

в режимі відеоконференції

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження, зареєстрованого у ЄРДР за № 000181 від 07 серпня 2018 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Шумського районного суду Тернопільської області від 24 червня 2019 року, -

Встановила:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Підволочиськ Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, судимого:

- 29.03.2013 року Лановецьким районним судом Тернопільської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;

04.01.2017 року Підволочиським районним судом Тернопільської області за ст. 395 КК України до 2 місяців арешту,

25 червня 2018 року Лановецьким районним судом Тернопільськї області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому за даною статтею покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 ( три ) роки.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України частково приєднано ОСОБА_7 не відбуте покарання за вироком Лановецького районного суду від 25.06. 2018 року у вигляді 6 місяців позбавлення волі і остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у вигляді 3 ( трьох ) років 6 місяців позбавлення волі.

Початок відбуття покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з дня його фактичного затримання - 18 вересня 2018 року.

Вироком суду також вирішено питання щодо судових витрат.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 , будучи судимим за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі на шлях виправлення не став, а вчинив нове кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 07 серпня 2018 року близько 08 год. 00 хв. у ОСОБА_7 , який перебував у приміщенні літньої кухні ОСОБА_8 , що розташована на території домогосподарства за адресою АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів, які знаходились у сумочці ОСОБА_8 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел 07 серпня 2018 року близько 08 - 00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні літньої кухні, що розташована на території домогосподарства за адресою АДРЕСА_2 , та усвідомлюючи протиправність своїх дій, бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, скориставшись тимчасовою відсутністю власників домоволодіння, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, витягнув із гаманця ОСОБА_8 , який знаходився в жіночій сумочці на підлозі зазначеної літньої кухні грошові кошти в сумі 1800 грн. та з викраденими грошовими коштами з місця скоєння злочину зник, отримавши реальну можливість розпоряджатися ними на власний розсуд.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_8 було заподіяно матеріальної шкоди на зазначену вище суму.

Обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна ( крадіжка ), вчинене повторно.

В апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію його дій, просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити та пом`якшити покарання за скоєні злочини, передбачені ч.2 ст.185 КК України.

Свої доводи мотивує тим, що він щиро розкаявся та є особою немолодого віку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого, який просить задовольнити апеляцію, з мотивів викладених у ній, прокурора, що вважає вирок суду законним і обґрунтованим, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно ст. 94 КПК України, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно статті 392 КПК України рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом з точки зору його законності і обґрунтованості, тобто відповідності нормам матеріального і процесуального закону фактичним обставинам справи, доказам, дослідженим у судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, відповідають фактичним обставинам справи, розгляд якого здійснювався в порядку, передбаченому ч. 3 ст.349 КПК України, є обґрунтованими та ніким із учасників не оспорюються, а отже в апеляційному порядку не переглядаються.

Що ж стосується призначеної міри покарання ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України, то суд першої інстанції її призначив правильно, у відповідності до вимог ст.ст. 65-67 КК України, так як вона відповідає вчиненому злочину та особі обвинуваченого, необхідна й достатня для його виправлення та попередження нових правопорушень.

За змістом ст.ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як убачається з матеріалів справи, суд при призначенні покарання ОСОБА_7 врахував: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який у відповідності до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання судом першої інстанції віднесено щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди, позицію потерпілої, що не має претензій матеріального та морального характеру та обставину, що обтяжує покарання, саме вчинення злочину проти особи похилого віку.

Судом першої інстанції не знайдено підстав для застосування ст.69, 75 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, судом враховано те, що ОСОБА_7 , будучи раніше неодноразово судимим, в тому числі і за вчинення умисних корисливих злочинів, на шлях виправлення та перевиховання не став, а знову вчинив злочини проти власності до повного відбуття покарання за попереднім вироком Лановецького районного суду від 25.06.2018 року, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність його особи та схильність до протиправної поведінки.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 неможливе без його ізоляції від суспільства, тому призначив покарання у межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі на певний строк, оскільки з врахуванням даних про особу обвинуваченого та фактичних обставин кримінального провадження саме таке покарання є необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Таким чином, колегія суддів приходить до переконання, що судом першої інстанції вірно визначено міру та розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , а отже не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та пом`якшення йому міри покарання, як про це ставить питання в апеляційній скарзі обвинувачений.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Шумського районного суду Тернопільської області від 24 червня 2019 року стосовно ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи