Дата документу 31.10.2019 Справа № 313/758/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/1459/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 313/758/19Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст.81 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Веселівського районного суду Запорізької області від 11 липня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

ухвалою Веселівського районного суду Запорізької області від 11 липня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13.07.2018 року.

Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, до Веселівського районного суду Запорізької області надійшло клопотання від засудженого ОСОБА_7 , в якому останній просив звільнити його від відбування покарання за вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13.07.2018 року умовно-достроково, посилаючись на те, що 05.11.2018 року він прибув у ВВЦ №8, за весь строк стягнень не має, має заохочення за активну участь у ремонтних роботах, у скоєному злочині свою провину визнав повністю, щиро розкаявся, підтримує зв`язки з рідними, має на утриманні неповнолітню дитину. Адміністрацією установи характеризується задовільно.

Відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого, суд першої інстанції вважав, що засуджений ОСОБА_7 не довів своє виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений не погоджується з ухвалою суду та зазначає, що він надав районному суду всі необхідні документи разом з клопотанням про умовно-дострокове звільнення. Зазначає, що він за період його перебування в ДУ «Веселівський виправний центр (№8)» режиму утримання не порушував, характеризується задовільно, стягнень не має, офіційно не працював, оскільки має хронічні захворювання, що підтверджується довідками, які він надав. Адміністрація ВЦ №8 також надавала документ, в якому зазначено, що у зв`язку з його захворюванням вони не надали офіційного працевлаштування. Зазначає, що він приймав активну участь у ремонтних роботах, за що і був заохочений адміністрацією. Звертає увагу на те, що прокурор та адміністрація ВЦ №8 не заперечували проти його умовно-дострокового звільнення. Таким чином, вважає, що підстав для відмови в умовно-достроковому звільненні немає.

На підставі викладеного, просить задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про сутність судового рішення та аргументи скарги; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13.07.2018 року за ч. 1 ст. 190 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік з триманням засудженого в кримінально-виконавчій установі відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за ним нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці. Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з часу приведення вироку до виконання. Вирок набрав законної сили 16.10.2018 року.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. При застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання повинні враховуватися поведінка засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про його попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.

Умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України, виправленню засудженого і запобіганню вчиненню нових злочинів.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому, суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно-корисної праці.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду клопотання.

Як було встановлено судом, засуджений ОСОБА_7 знаходиться в місцях обмеження волі з 05.11.2018 року. До Веселівського виправного центру (№8) прибув 05.11.2018 року самостійно за приписом Покровського МРВ філії ДУ «Центр пробації в Донецькій області», у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, адекватно реагує на критику в свою адресу. Дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. Добре ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться добре, не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Відповідно до статті 123 КВК України бере участь в реалізації програм диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення», «Фізкультура і спорт», відповідно до ст. 59 КВК України підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов. Разом з тим, засуджений ОСОБА_7 характеризується посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, адміністрацією установи заохочувався лише один раз.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 КК України покарання у виді обмеження волі полягає в триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці.

Згідно з ч. 1 ст. 60 КВК України засуджені до обмеження волі залучаються до суспільно корисної оплачуваної праці за строковим трудовим договором, як правило, на виробництві виправних центрів, а також на договірній основі на підприємствах, в установах чи організаціях усіх форм власності за умови забезпечення належного нагляду за їхньою поведінкою.

Як вбачається з характеристики ДУ «Веселівський виправний центр (№8)» від 06.06.2019 pоку та встановлено судом першої інстанції, засуджений ОСОБА_7 працевлаштований на виробництві установи, різноробочим до загальної бригади. Однак, як вбачається з довідки планово-економічного відділу ДП «СГ підприємство ДКВС України (№8)» про види виконуваних робіт та відсотки виконання норм виробітку засудженим ОСОБА_7 , в ній протягом всього часу відбування засудженим покарання зазначені лише прочерки, що свідчить про те, що протягом всього часу відбування покарання засуджений ОСОБА_7 не виконував суспільно корисну працю та не працював у місці, визначеному адміністрацією виправного центру.

Отже, поведінка засудженого ОСОБА_7 , як це слушно було зазначено судом, за весь час відбування ним покарання у виді обмеження волі у своїй сукупності не дає підстав вважати, що він довів своє виправлення та перевиховання.

Судова колегія звертає увагу на те, що відбуття засудженим певної частини строку покарання не є обов`язковою підставою для звільнення засудженого від подальшого відбування покарання, оскільки це є лише правом, а не обов`язком суду, а засуджений повинен безсумнівно довести своє виправлення та перевиховання сумлінною поведінкою і ставленням до праці протягом всього періоду знаходження у виправних установах.

Однією із обов`язкових умов для умовно-дострокового звільнення засудженого є саме доведення ним свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці участь у суспільно-корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів, тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки, тощо.

Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього часу відбування покарання.

Засуджений ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі не навів жодних достатньо вагомих аргументів на підтвердження того, що він довів своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці та заслуговує на застосування до нього заохочувальної норми у виді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Доводи засудженого про те, що він не працював офіційно, оскільки має хронічні захворювання, що підтверджується наданими ним довідками є неспроможними, з огляду на те, що відповідно до наданих суду засудженим ОСОБА_7 медичних довідок останній не звільнений від фізичної праці і мав сумлінно працювати у місці, визначеному адміністрацією виправного центру, що він не здійснював.

Твердження засудженого, що адміністрація виправного центру надавала документ, в якому зазначено, що у зв`язку з його захворюванням вони не надали йому офіційного працевлаштування, ніякими доказами не підтверджуються, оскільки в матеріалах провадження з цього приводу будь-які документи відсутні.

Щодо посилання засудженого ОСОБА_7 на те, що він брав активну участь у ремонтних роботах з благоустрою виправного центру, за що був заохочений адміністрацією виправного центру, колегія суддів зазначає, що згідно з ч. 4 ст. 59 КВК України особи, засуджені до обмеження волі, крім обов`язку сумлінно працювати у місці, визначеному адміністрацією виправного центру, зобов`язані також виконувати, в разі залучення, роботу із самообслуговування та благоустрою виправного центру.

Таким чином, висновок районного суду про те, що до засудженого ОСОБА_7 не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, належним чином обґрунтований, тому підстав для задоволення апеляційної скарги судова колегія не вбачає, оскільки на даний час відсутні переконливі дані, які б свідчили про виправлення засудженого ОСОБА_7 і слугували б підставою для його умовно-дострокового звільнення, а наявність лише одного заохочення ще не може свідчити про достатній обсяг обставин щодо доведеності свого виправлення для прийняття рішення про його умовно-дострокове звільнення від призначеного покарання.

Отже, ухвала суду є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, або порушень, які є безумовною підставою для скасування судового рішення, колегія суддів не встановила.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Веселівського районного суду Запорізької області від 11 липня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13.07.2018 року залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4