Номер провадження: 11-сс/813/784/19
Номер справи місцевого суду: 511/20/19
Головуючий у першій інстанції
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 23.04.2019 р., якою відносно:
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в с. Рівне Очаківського району Миколаївської області, громадянина України, освіта середня, працюючого не офіційно, не одруженого, без утриманців; мешкаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше неодноразово судимого,

- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.
Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ Роздільнянського ВП ГУНП України в Одеської області ОСОБА_7 та відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави в межах строку досудового розслідування до 20 червня 2019 року.
Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався в своїй ухвалі на те, що обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, підтверджена матеріалами, доданими до клопотання слідчого. Застосування до ОСОБА_6 міри запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та особистої поруки, домашнього арешту не є доцільним, оскільки зазначена особа підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, що свідчить про те, що останній, не маючи будь-якої реєстрації, родини, міцних соціальних зв`язків, може ухилятися від відповідальності за вчинення ним злочинів та може вчинити інші злочини, що фактично буде ускладнювати проведення досудового розслідування у розумні строки. Також, слідчий суддя врахував вагомість наявних достатніх доказів про вчинення підозрюваним злочину, його майновий стан, тяжкість та характер вчиненого ним злочину із застосуванням насильства, у зв`язку з чим дійшов висновку про неможливість застосування до ОСОБА_6 іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, який в свою чергу зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного.
Виходячи з положень ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя вважав за можливим не визначати розмір застави як альтернативного запобіжного заходу.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 зазначив, що вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:
1) слідчий суддя не оцінив в сукупності всі обставини зазначені у ст. 178 КПК України, а саме те, що підозрюваний має стійкі соціальні зв`язки, житло на території Роздільнянського району, де мешкає разом із ОСОБА_8 , з якою вони ведуть спільне господарство, працює різноробочим, після звільнення із місць позбавлення волі не змінював місце мешкання, визнав вину та сприяв досудовому розслідуванню, у зв`язку з чим відсутній ризик щодо його переховування від органів досудового розслідування та суду;
2) ні слідчий, ні прокурор не навели обставини, які б свідчили про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а зазначені у клопотанні слідчого ризики є лише його припущеннями, у зв`язку з чим застосований запобіжний захід є занадто суворим;
Посилаючись на такі доводи, а також практику Європейського суду з прав людини, захисник ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання з 20 год. до 07 год. ранку наступної доби.
В судове засідання апеляційного суду прокурор не з`явився, хоча був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, про причини неприбуття не повідомив, у зв`язку із чим колегія суддів, на підставі ч. 4 ст. 405 КПК України, з`ясувавши думку інших учасників провадження, вважає за можливе провести апеляційний розгляд за відсутності прокурора.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_5 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, вивчивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Згідно з приписами п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При розгляді зазначеного кримінального провадження, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21.04.2011 р., заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
З матеріалів провадження вбачається, що 05.01.2019 року до ЄРДР за № 0000020 внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України.
Згодом, постановою слідчого від 17.04.2019 року змінена кваліфікація злочину з ч.1 ст. 122 КК України на ч.2 ст. 187 КК України (а.п. 56)
Відповідно до санкції зазначеної норми кримінального закону, вона передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.
22.04.2019 р. ОСОБА_6 оголошено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, а саме у тому, що він 05.01.2019 близько 15.30 годин, прибув до території ТОВ «Вторметекспорт», де в той час знаходилась ОСОБА_9 . Приблизно о 16 год., ОСОБА_6 зайшов до приміщення зазначеної будівлі, при цьому підібрав на території розташовану металеву трубу, яка лежала на підлозі та зайшов до кімнати, де знаходились грошові кошти за збереженням яких наглядала ОСОБА_9 та направився до столу з грошовими коштами. В цей час ОСОБА_9 зрозумівши намір ОСОБА_6 , стала кричати на нього, з метою перешкодити останньому, на що ОСОБА_6 продовжив свої дії та з метою подолання волі ОСОБА_9 напав на неї, при цьому став їй наносити удари металевою трубою, внаслідок чого потерпіла отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості та легкі тілесні ушкодження.
Після нанесених ударів ОСОБА_9 вибігла на вулицю та стала звати на допомогу, а ОСОБА_6 , в свою чергу, зрозумівши що може бути затриманим, також покинув приміщення.
Мотивуючі обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину, слідчий суддя послався в ухвалі на матеріалами досудового розслідування кримінального провадження, копії яких долучені до клопотання.
Тобто, обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, підтверджується наступними доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 05.02.2019 р., протоколом допиту потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , протоколами допитів свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , висновками експертиз, протоколами слідчих експериментів та протоколами впізнання та іншими матеріалами кримінального провадження.
На даній стадії досудового розслідування вказані докази є достатніми для відповідних висновків по суті клопотання слідчого, тому апеляційний суд наголошує, що на даній стадії провадження, лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність вказаних вище ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу підозрюваному.
У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Зі змісту мотивувальної частини ухвали видно, що слідчий суддя дотримався приписів зазначених вище норм кримінального процесуального закону та врахував їх при постановленні ухвали, зазначивши, що на даній стадії досудового розслідування є реальним ризик, що підозрюваний, без стійких соціальних зв`язків, сім`ї чи постійного місця роботи, може переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, а, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, зважаючи на суспільний інтерес у забезпечені швидкого, ефективного та об`єктивного кримінального провадження щодо злочинів проти життя і здоров`я, вважає реальним ризик передбачений в п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді, що існує також ризик впливу з боку ОСОБА_6 на свідків, які безпосередньо судом не допитані, а також, зважаючи на те, що відповідно до матеріалів провадження ОСОБА_6 раніше судимий та відбував покарання у виді позбавлення волі за вчинення умисних корисливих злочинів, на думку апеляційного суду, існує реальний ризик можливості вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень, а доводи захисника з даного приводу не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Щодо доводів захисника з приводу неврахування слідчим суддею обставин, визначених ст. 178 КПК України, колегія суддів звертає увагу на те, що в матеріалах провадження містяться: характеристика Роздільнянської міськради від 17.04.2019 р. (а.п. 83), талон про зняття з реєстраційного обліку за місцем проживання (а.п. 94), вимога про наявність судимостей (а.п. 85-88).

Разом з тим, ні під час розгляду клопотання слідчого у суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду, захисником не надано доказів, що підтверджують те, що підозрюваний має стійкі соціальні зв`язки, а саме його працевлаштування, наявність житла на території Роздільнянського району, ведення спільного господарства разом із ОСОБА_8 , а у своїй ухвалі слідчий суддя, враховуючи обставини, передбачені ст. 178 КПК України прийшов до висновку, що виключно тримання під вартою здатне забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, з чим погоджується і колегія суддів.

Враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні тяжкого злочину, а також усі обставини справи, апеляційний суд вважає правильним висновок слідчого судді про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи не достатні для запобігання встановленим ризикам.
Окрім того, колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді, щодо неможливості визначення ОСОБА_6 відповідно до приписів ч. 4 ст. 183 КПК України розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, оскільки, злочин, що інкримінується ОСОБА_6 , пов`язаний із застосуванням насильства.

При цьому, обставини, передбачені ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою апеляційним судом не встановлені.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 23.04.2019 року, якою відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3