Справа № 158/3069/17
Провадження № 1-кс/0158/744/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2019 року м. Ківерці

Слідчий суддя Ківерцівського районного суду Волинської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, у кримінальному провадження №0000940 від 28.11.2017 року, -

В С Т А Н О В И В :

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області з клопотанням про скасування арешту майна.

Клопотання мотивує тим, що ухвалою слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 30.11.2017 року накладено арешт на автомобіль марки «Опель» на іноземній реєстрації н.з. « НОМЕР_1 », який був вилучений слідчим СВ Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 , 28.11.2017 року під час проведення огляду місця події на території лісової ділянки в кварталі 22 виділі 22 Цуманського лісництва ДП «Цуманське ЛГ» та визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, тимчасово позбавивши його власника можливості відчужувати та розпоряджатись ним будь-яким чином до набрання судовим рішенням по кримінальному провадженні законної сили.

Зазначає, що метою накладення арешту була необхідність детально дослідити майно, провести відповідні слідчі дії та можливі експертизи, з метою запобігання його зміни, пошкодження або знищення.

Вказує, що з моменту накладення арешту пройшло більше року, ОСОБА_4 жодного разу не викликали до органу досудового розслідування, підозра нікому не вручена, а тому вважає, що потреба у застосуванні арешту відпала і просить скасувати арешт на вищевказане майно, накладений ухвалою слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 30.11.2017 року.

Від заявника адвоката ОСОБА_3 до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, заяву підтримує та просить скасувати арешт.

Слідчий Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання дійшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Таким чином, виходячи з наведених положень ст. 174 КПК України, питання про скасування арешту розглядається слідчим суддею за відповідним зверненням осіб, визначених частиною першої цієї статті.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 30.11.2017 року накладено арешт на автомобіль марки «Опель» на іноземній реєстрації н.з. « НОМЕР_1 », який був вилучений слідчим СВ Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 , 28.11.2017 року під час проведення огляду місця події на території лісової ділянки в кварталі 22 виділі 22 Цуманського лісництва ДП «Цуманське ЛГ» та визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, тимчасово позбавивши його власника можливості відчужувати та розпоряджатись ним будь-яким чином до набрання судовим рішенням по кримінальному провадженні законної сили.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 3. ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Отже, процесуальний закон ставить в чітку залежність застосування заходів забезпечення кримінального провадження з обов`язком слідчого довести слідчому судді, що такі заходи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який слідчий зазначає у своєму клопотанні.

Разом з тим, згідно зі ст. 7, 16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З матеріалів клопотання вбачається, що постановою слідчого Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області від 30.01.2018 року було закрито кримінальне провадження за №0000940 від 28.11.2017 року на підставі ч. 1 п. 2 ст. 284 КПК України.

Відповідно до зазначеного, матеріали провадження свідчать, що потреба у застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження на даний час відпала.

Таким чином, дослідивши матеріали клопотання, враховуючи, що кримінальне провадження №0000940 від 28.11.2017 року, в межах якого було накладено арешт на вищевказане майно, на даний час закрито, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 174, 303, 305-307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 30.11.2017 року в межах кримінального провадження №0000940 від 28.11.2017 року на автомобіль марки «Опель» на іноземній реєстрації н.з. « НОМЕР_1 », який був вилучений слідчим СВ Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 , 28.11.2017 року під час проведення огляду місця події на території лісової ділянки в кварталі 22 виділі 22 Цуманського лісництва ДП «Цуманське ЛГ».

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ківерцівського районного суду ОСОБА_1