Справа № 638/4552/19
Провадження № 1-кп/638/1162/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Дзержинського районного суду м.Харкова обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0001005 від 16.03.2019 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, який перебуває в умовах СІЗО УДПтС України в Харківській області №27,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, -

встановив:

В провадженні суду перебуває обвинувальний акт по кримінальному провадженн. №0001005 від 16.03.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.

В підготовче судове засідання не з`явилась представник потерпілого, про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання була повідомлена, надала заяву про проведення підготовчого судового засідання у її відсутність. Учасники судового провадження вважали можливим проведення підготовчого судового засідання у відсутності представника потерпілого.

В підготовчому судовому засіданні учасники судового провадження вважали можливим призначити кримінальне провадження до судового розгляду, оскільки воно в повній мірі відповідає положенням ст.291 КПК України.
Крім того, прокурор в підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме наявність ризику переховування від суду, а також можливість вчинення іншого кримінального правопорушення - злочину.
Обвинувачений та його захисник заперечували проти заявленого клопотання, просили застосувати більш м`який запобіжний захід.

Крім того, обвинувачений подав до суду клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на нічний домашній арешт, в обґрунтування якого зазначив, що він дійсно вчинив кримінальне правопорушення, однак скоєний ним злочин є злочином середньої тяжкості та не тягне за собою погрози суспільству, матеріальної шкоди потерпілій не вчинив. Також посилається на відсутність ризиків, передбачених ст.177, оскільки з моменту затримання сприяє слідству, за першою вимогою з`являється до слідчого, кається у вчиненому та визнає свою вину, має постійне місце проживання, стійкі соціальні зв`язки, має на утриманні цивільну дружину та її неповнолітню дитину-інваліда.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, у відповідності до положень ст.314 КПК України, яка регламентує порядок та межі підготовчого судового засідання, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до наступного висновку.

Підстав для закриття провадження немає.

Провадження за обвинувальним актом підсудне цьому суду.

Порушення вимог КПК України, які б унеможливлювали призначення провадження до судового розгляду, відсутні, відтак суд приходить до висновку про необхідність призначення провадження за обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 в судове засідання.

Зазначене судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч.2 ст.27 КПК України, відсутні.

Коло осіб, які беруть участь у судовому розгляді є наступним: прокурор, обвинувачений, захисник обвинуваченого, потерпіла.

На даний час є недоцільним витребування будь-яких документів чи речей.

Сторони вправі заявити клопотання щодо виклику для допиту осіб, витребування документів чи речей згідно положень ст.350 КПК України.

Суд, розглянувши подані клопотання, заслухавши думку учасників судового провадження, оглянувши матеріали справи, дійшов наступних висновків.
Згідно ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Разом з цим Конституційний Суд України (рішення від 23.11.2017 справа № 1-28/2017 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини третьої статті 315 Кримінального процесуального кодексу України) вважає, що положення третього речення частини третьої статті 315 Кодексу в частині, що передбачає поширення продовження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обраного під час досудового розслідування, без клопотань учасників кримінального провадження, зокрема прокурора, та без перевірки судом обґрунтованості підстав для його застосування, за яких такий запобіжний захід був обраний на стадії досудового розслідування, суперечить вимогам частин першої, другої статті 29 Конституції України.
Конституційний Суд України виходить з того, що запобіжний захід тримання під вартою, який обмежує гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, може бути застосовані судом на новій процесуальній стадії - стадії судового провадження у суді першої інстанції, зокрема під час підготовчого судового засідання, за наявності клопотання прокурора (ч.4 ст.176 Кримінального процесуального кодексу).
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

При вирішенні питання про необхідність ув`язнення особи вагомою підставою є ризик переховування цієї особи від правосуддя та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. При цьому переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують.
Згідно п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Злочин, в учиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , відповідно до ч.4 ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років.
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , судом враховується наявність ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватись від суду, а також ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.
В розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Тримання під вартою є виправданим якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи (Рішення «Лабіта проти Італії»).
Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи наявність ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні - злочині, у вчиненні якого обвинувачується, дані про особу обвинуваченого, який не працює, раніше неодноразово судимий та 07.03.2019 року був звільнений з установи Державної кримінально-виконавчої служби за відбуттям строку покарання, суд вважає, що застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, тому суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, тобто до 19 липня 2019 року.
На підставі викладеного клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу слід залишити без задоволення.
Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 314-316, 369, 372 КПК України, суд,

постановив:

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 16-10 годину 30 травня 2019 року.

Проведення судового розгляду кримінального провадження визначити у відкритому судовому засіданні суддею одноособово.

Викликати для участі у судовому засіданні прокурора, обвинуваченого, захисника обвинуваченого, потерпілу.

Клопотання прокурора - задовольнити.
Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до 19 липня 2019 року.
В задоволенні клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1