Справа № 450/3264/19 Провадження № 1-кп/450/390/19
УХВАЛА
підготовчого судового засідання

30 вересня 2019 року Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001175 від 30.07.2019 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

в с т а н о в и в :
у провадженні судді Пустомитівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 перебуває кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за за №0001175 від 30.07.2019 року, щодо обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 терміну дії раніше обраного запобіжного заходу у виді домашнього арешту оскільки наявні достатні підстави вважати, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, не змінились, враховуючи те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років, яке відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень, вчинив кримінальне правопорушення, яке спричинило тяжкі тілесні ушкодження, які були небезпечними для життя в момент заподіяння, ніде не працює, не має постійного джерела доходу, зловживає алкогольними напоями, в останнього відсутні стійкі соціальні зв`язки за місцем проживання, характеризується з негативної сторони, що дає достатні підстави вважати, що у разі не продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді домашнього арешту останній не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, та з метою уникнення покарання може переховуватися від суду, впливати на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні з метою зміни ними наданих показів, оскільки проживає з останніми в одному населеному пункті, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, а тому просить продовжити строк запобіжного заходу у виді домашнього арешту на строк 2 (два) місяці, за місцем його проживання АДРЕСА_1 з покладенням на обвинуваченого ОСОБА_4 наступних обов`язків: не залишати житло, в якому він проживає, що за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 19 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв.; прибувати до прокурора та суду за першою вимогою; повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора не заперечили.

Представник потерпілого ОСОБА_7 заперечила клопотання прокурора та заявила клопотання від імені потерпілого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому з домашнього арешту на тримання під вартою. Свою вимогу мотивує тим, що внаслідок злочинних дій обвинуваченого у потерпілого настали тяжкі наслідки у виді тілесного ушкодження у виді черепно-мозкової травми, зламу стінок орбіти із зміщенням, ушкодженням зорового нерву призвели до сліпоти лівого ока, на даний час потерпілого скеровано на медико-соціальну експертну комісію щодо встановлення інвалідності 3-ї групи. Підсудній не вибачився, не відшкодував матеріальних та моральних збитків.

Потерпілий ОСОБА_6 підтримав клопотання заявлене представником.

Прокурор, обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення клопотання представника потерпілого заперечили.

Розглянувши клопотання та матеріали обвинувального акту, заслухавши думку присутніх сторін кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке було небезпечним для життя в момент заподіяння, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

30 липня 2019 року о 19:00 год. підозрюваного ОСОБА_4 фактично було затримано на місці вчинення злочину працівниками СКП Пустомитівського ВП ГУНП у Львівській області за адресою: с. Ставчани, вул. Зелена, 7, Пустомитівського району Львівської області та 31.07.2019 о 02:00 год. слідчим СВ Пустомитівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 підозрюваного ОСОБА_4 було затримано в порядку ст.208 КПК України.

31 липня 2019 року о 15:45 год. ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Вина підозрюваного ОСОБА_4 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: показами свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , показами підозрюваного ОСОБА_4 , протоколом затримання особи підозрюваного у вчиненні злочину та іншими матеріалами справи.

Крім цього під час допиту підозрюваний ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав в повному обсязі та розкаявся. З огляду на вище викладене є достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 причетний до спричинення потерпілому ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження ухвалою слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 02.08.2019 підозрюваному обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту на строк 2 місяці, починаючи з 02.08.2019 по 02.10.2019 за місцем його проживання АДРЕСА_1 з покладенням на нього обов`язків не залишати житло, в якому він проживає, в період часу з 19 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв.; прибувати до прокурора та суду за першою вимогою; повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання.

Відповідно до ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Нормами ст.177 КПК України визначено, що метою і підставами застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Прокурор не має права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м"яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Тримання під вартою не повинно бути продовжене лише через очікуване покарання у вигляді позбавлення волі (Leteliier v.France (Летельєр проти Франції), §51; LA, v.France (LA. проти Франції), §104; Prencipe v.Monaco (Прансип проти Монако), §79; Tiron v.Romania (Тирон проти Румунії), §§41-42).

Ризик того, що обвинувачений буде перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами (Becciev v.Moldova (Бекчієв проти Молдови), §59).

Ризик тиску на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу (Jarzynski v.Poland (Яжинський проти Польщі) §43).

Однак зі плином часу, інтереси слідства стають недостатніми для тримання підозрюваного під вартою; за нормального перебігу подій ризики зменшуються з часом, завдяки проведенню дізнання, перевірок, дачі показань (Clooth v.Belgiu (Клоот проти Бельгії), §44).

Європейський суд з прав людини вказує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевативних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою (W v.Switzerland, 14379/88, 26 січня 1993 року).

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v.Moldova (Бекчиєв проти Молдови) §58).

Ризик втечі зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою (Neumeister v.Austria (Коймайетер проти Австрії), §10).

Відповідно до Листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 р., суд повинен вживати заходів щодо усунення підстави для надходження до Європейського суду з прав людини заяв проти України, спричинених проблемою, що вже була предметом розгляду в Європейському суді з прав людини та сумлінно виконувати обов`язки щодо загального захисту прав людини у порядку ст.206 КПК України.

Цим же листом рекомендується при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково розглянути можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Згідно п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про його незначний ступінь, який може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Частинами 1, 2 та 4 ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; - наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; - недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, суд має право застосувати більш м"який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання. Згідно з вимогами ч. 1, 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Строк домашнього арешту обвинуваченого закінчується 02 жовтня 2019 року, однак судове провадження по даній справі перебуває на стадії підготовчого судового засіданні.

Судом встановлено, що у відповідності із ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.

Враховуючи, визнання обвинуваченим вини, сприяння слідству та відсутності доказів ухилення від явки на вимогу органу досудового-розслідування та суду, беручи до уваги, що ОСОБА_4 має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, оскільки тяжкість наслідків, що наступили внаслідок кримінального правопорушення, не можуть бути основою обрання виду запобіжного заходу на чому наполягає представник потерпілого, зокрема і у виді тримання під вартою, клопотання потерпілого про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартною задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Враховуючи особливості запобіжного заходу у виді домашнього арешту, суд вважає, що такий буде достатнім та таким, що зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, із сторони ОСОБА_4 , зокрема, те, що останній може вчинити інші кримінальні правопорушення, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Частинами 1, 2 та 4 ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; - наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; - недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні та клопотанні, окрім обґрунтованої підозри, обґрунтовано наводить ризики, передбаченого ст.177 КПК України, враховуючи що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років, яке відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень, вчинив кримінальне правопорушення, яке спричинило тяжкі тілесні ушкодження, які були небезпечними для життя в момент заподіяння, ніде не працює, не має постійного джерела доходу, зловживає алкогольними напоями, в останнього відсутні стійкі соціальні зв`язки за місцем проживання, характеризується з негативної сторони, а тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може бути застосовано до обвинуваченого ОСОБА_4 .

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що клопотання органу обвинувачення слід задоволити оскільки такий буде достатнім та таким, що зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України із сторони ОСОБА_4 . Згідно з вимогами ч. 1, 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Також, вважається доцільним покладення на обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ч. 5 ст. 194 КПК України, обов`язків зазначених прокурором. Строк запобіжного заходу, з урахуванням вимог ч. 6 ст. 181 КПК України слід встановити 2 (два) місяці, а саме 29.11. 2019 року включно.

Керуючись ст.ст.176, 177, 178, 181, 183, 194, 197, 315, 331, 369, 370, 371, 372, 376 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :
в задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_6 про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу відмовити.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на строк 2 (два) місяці задоволити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту на строк 2 (два) місяці до 30 листопада 2019 року включно, за місцем його проживання.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

-не залишати житло, в якому він проживає, що за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 19 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв.;

-прибувати до прокурора та суду за першою вимогою;

-повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора, який приймає участь у розгляді справи.

Ухвалу передати на виконання Пустомитівському ВП ГУНП у Львівській області.

Ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку її дії.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

СуддяОСОБА_1