Справа № 473/2024/19
Номер провадження 1-кп/473/247/2019

УХВАЛА
Іменем України

"24" травня 2019 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши в підготовчому засіданні матеріали кримінального провадження №0000670 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця м. Вознесенська Миколаївської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, працюючого начальником Києво- Святошинського районного підрозділу ПрАТ «Київобленерго», перебуває в цивільному шлюбі, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

у скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 13 квітня 2016 року приблизно о 12 годині 15 хвилин, в м. Вознесенську Миколаївської області, біля магазину «Prostor» розташованого по вулиці Центральній 6/1, поряд із територією ТОВ «Вознесенський центральний ринок», між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , на ґрунті раніше виниклих особистих неприязних відносин, з приводу упередженого ставлення до його дочки - ОСОБА_7 , виникла сварка. Під час якої ОСОБА_6 , керуючись умислом направленим на спричинення тілесних ушкоджень, розвернувся в бік ОСОБА_4 та умисно, кулаком лівої руки наніс один удар в ліву частину обличчя ОСОБА_4 . В результаті чого спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді: саден, крововиливів і рани на верхній губі зліва, які відносяться за ступенем тяжкості до легких тілесних ушкоджень.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження..

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник заявили клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, зазначивши, що з дня вчинення ОСОБА_6 злочину минуло вже три роки.

У судовому засідання потерпілий ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого, так як справа була передана до суду через тривалий проміжок часу, через неналежну роботу правоохоронних органів, просить призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду .

У судовому засіданні прокурор не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого та закриття кримінального провадження.

Суд, заслухавши думку прокурора, потерпілого , обвинуваченого, його захисника, приходить до такого.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених ч.2 ст. 284 КПК України.

Згідно п.1 ч.2ст. 284 КПК України , кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 4 ст.286 КПК України передбачено що, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Також відповідна позиція висновку Верховного Суду, викладена в постанові від 24 травня 2018 року у справі № 200/4664/14-к, згідно якої, суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Таким чином, предбачений ст.49 КК України вид звільнення від кримінальної відповідальності застосовується за наявності трьох умов: 1) закінчення зазначених у законі строків; 2) не вчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеня тяжкості; 3) не ухилення особи від слідства або суду.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених пунктами 1-4 ч. 1 ст. 49 КК України , за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого на звільнення на підставі спливу строків давності.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачувався у вчиненні 13 квітня 2016 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України. Дане кримінальне правопорушення відноситься до злочинів невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді у виді штрафу до п`ятдесяти мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк до двохсот годин або виправні роботи на строк до одного року.

На момент розгляду судом кримінального провадження щодо ОСОБА_6 закінчився передбачений законом строк давності притягненнйого до кримінальної відповідальності за вказаний злочин, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст. 49 КК України, не зупинявся і не переривався. Обвинувачений за цей час до кримінальної відповідальності не притягувався. Обвинувачений просить звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, юридичні наслідки такого закриття йому зрозумілі і він із ними погоджується.

Відповідно до ч.3 ст. 228 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Що ж стосується довідів потерпілого про те, що він не бажає закриття криміального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_6 через те, що досудове розслідування умисно затягувалось правоохоронними органами, та клопотання потерпілого призначити справу до судового розгляду, суд зазначає, що тільки, за відсутності згоди обвинуваченого суд, відповідно до ч.7, 8 ст.284 КПК України, має розглянути справу в загальному порядку і за наявності підтвердження даних, передбачених пунктами 1-5 ч. 1 ст.368 КПК України, та після виконання вимог, передбачених пунктами 6-14 ч. 1, частин 2-6 ст.368 КПК України, постановити обвинувальний вирок, призначити покарання та звільнити від покарання на підставі ст. 49 КК України, ч.5 ст.74 КК України.

Така правова позиція щодо порядку застосування положень ст. 49 КК України була висловлена Верховним Судом України зокрема в «Аналізі практики застосування норм закону про звільнення від кримінальної відповідальності (покарання) у звязку із закінченням строків давності» та повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими, суд повинен забезпечити належну реалізацію права особи на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Потерпілим ОСОБА_4 був поданий цивільний позов про стягнення завданої злочином майнової та моральної шкоди.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні встановлений ст.129 КПК України. Частиною 1 ст.129 КПК України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому. Таким чином, цивільний позов суд розглядає по суті у випадках, передбачених ч.1 ст.129 КПК України.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, поданий потерпілим цивільний позов суд залишає без розгляду.

При цьому суд розяснює потерпілій норми ч.7 ст.128 КПК України , відповідно до яких особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право предявити його в порядку цивільного судочинства.

На підставі ст.49 КК України,керуючись ст.ст. 284, 285, 314, 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України, у звязку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження №0000670 за обвинуваченням ОСОБА_6 в скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, закрити.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 залишити без розгляду.

Розяснити потерпілому ОСОБА_4 його право пред' явити позов в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляції на ухвалу можуть бути подані до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд протягом 7-ми днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1