Ухвала
25 червня 2019 року

м. Київ
справа № 536/973/17
провадження № 51-3111 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі Суд) у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Крюківського районного суду Полтавської області від 14 грудня 2018 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 25 квітня 2019 року,
встановив:
У касаційній скарзі захисник порушує питання про перегляд указаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу захисника на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційну скаргу подано без додержання п. 4 ч. 2, ч. 3 цієї статті.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. В обґрунтуванні обов`язково слід навести мотиви, чому особа вважає рішення незаконним, тобто в чому полягає неправильність застосування норм матеріального і/або процесуального права.
За положеннями ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин, і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Статтею 438 цього Кодексу встановлено, що підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Проте наведених положень процесуального закону захисником не дотримано. Зокрема, не погоджуючись із оскаржуваними судовими рішеннями захисник у скарзі посилається на невідповідність висновків судів, викладених у рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження. Проте, такі доводи відповідно до статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки судом касаційної інстанції.
Крім того, захисник, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, не наводить таких істотних порушень, які тягнуть за собою обов`язкове скасування судових рішень, на підставах, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК з огляду на положення статей 370, 412, 419 цього Кодексу у їх взаємозв`язку.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 427 КПК якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає це в касаційній скарзі. Однак подана касаційна скарга не містить жодних застережень щодо цієї обставини.

Таким чином, недодержання захисником вимог, передбачених ст. 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.
Враховуючи наведене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Крюківського районного суду Полтавської області від 14 грудня 2018 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від

25 квітня 2019 року залишити без руху, надавши йому десятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3