09.12.2019 Справа № 756/9693/18
Унікальний № 756/9693/18
Провадження № 1-кп/756/467/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2019 року Оболонський районний суд м. Києва

у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0005388 від 04.07.2018 за обвинувальним актом відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, відповідно до обвинувального акта не працевлаштованого, в період судового розгляду офіційно працюючого вантажником в транспортувально-сировинному цеху ТОВ «Бетон-Комплекс», не одруженого, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 04.08.2006 року вироком Оболонського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 680 гривень; 02.04.2009 року вироком Оболонського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та штрафу у сумі 680 гривень; 25.10.2013 року вироком Оболонського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, 12.02.2016 звільненого з Бучанської ВК Київської області (№85) на підставі ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 04.02.2016 умовно-достроково на невідбутий строк 7 місяців 15 днів,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В:
03.07.2018 приблизно о 13 годині 00 хвилин ОСОБА_3 перебував у приміщенні магазину «Еко-Маркет», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Приозерна, 14-А, де у нього в цей момент виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, а саме: продуктів харчування, що належать TOB «ЕКО».

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, в той же час, в тому ж місці ОСОБА_3 , впевнившись, що за його протиправними діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, таємно, умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, шляхом вільного доступу взяв з полиць прилавку магазину наступний товар: ікра лососева 100 гр., штрих-код 140, 4 шт., вартістю за 1 одиницю 100 грн. 70 коп. (без урахування ПДВ), загальною вартістю 402 грн. 80 коп. (без урахування ПДВ); ікра лососева 100 гр., штрихкод 820, 5 шт., вартістю за 1 одиницю 206 грн. 24 коп. (без урахування ПДВ), загальною вартістю 1031 грн. 20 коп. (без урахування ПДВ); ікра лососева «Спецпосол», штрих-код 905, 1 шт., вартістю 165 грн. 80 коп. (без урахування ПДВ); ікра лососева «Спецпосол», штрих-код 929, 2 шт., вартістю за 1 одиницю 107 грн. 50 коп. (без урахування ПДВ), загальною вартістю 215 грн. 00 коп. (без урахування ПДВ); напій «Бренді Кола», штрих-код 320, 2 шт., вартістю за 1 одиницю 13 грн. 19 коп. (без урахування ПДВ), загальною вартістю 26 грн. 38 коп. (без урахування ПДВ), а всього товару на загальну суму 1841 грн. 18 коп. (без урахування ПДВ), що належать ТОВ «ЕКО», та сховав вищезазначений товар до своєї сумки чорного кольору, яку мав в той час при собі, та направився до виходу з магазину.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , не розплатившись за товар, виконавши всі дії, які вважав необхідними для таємного викрадення чужого майна, пройшов повз лінію кас магазину, однак свій злочинний умисел до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, так як був зупинений працівниками охорони магазину.

Внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у разі доведення його до кінця, ОСОБА_3 міг спричинити ТОВ «ЕКО» майнову шкоду на загальну суму 1841 грн. 18 коп. (без урахування ПДВ).

Таким чином, ОСОБА_3 своїми умисними діями вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, повторно, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

Допитаний в судовому засіданні у якості обвинуваченого ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та повністю підтвердив обставини вказані вище щодо часу, місця, мети, способу вчинення ним замаху на крадіжку, повторно, щодо кількості, вартості та виду товару, який він хотів викрасти, щодо причин, через які він не зміг злочин довести до кінця. ОСОБА_3 пояснив, що на момент вчинення замаху на крадіжку, повторно, він не мав роботи і йому не вдавалося її знайти, тому він і хотів вкрасти вище перелічений товар, щоб продати та виручити кошти на першочергові потреби сім`ї. Обвинувачений шкодує про вчинене, щиро кається, обіцяє в подальшому не вчиняти правопорушень, стверджуючи, що він зробив для себе належні висновки, що з квітня 2019 року він офіційно працевлаштований, має постійний дохід у виді заробітної плати, позитивно характеризується за місцем роботи та за місцем проживання дільничним офіцером поліції, що, на його думку, наразі спростовує колишні негативні характеристики відносно нього. ОСОБА_3 повідомив, що перебуває у цивільному шлюбі, разом із співмешканкою виховує її малолітню дитину.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, суд ухвалив про проведення скороченого судового розгляду і визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно обвинувачений розуміє зміст тих обставин, які він не оспорює, чи є добровільною та істинною його позиція, а також роз`яснив учасникам процесу, що у разі не дослідження судом доказів, сторони будуть позбавлені права в апеляційному порядку оскаржити обставини, які не оспорювалися.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину є доведеною.
Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст.ст. 65-68 КК України, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця.
Відповідно до ст. 12 КК України вчинений ОСОБА_3 злочин, передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При визначенні виду та міри покарання суд, крім вищезазначеного, враховує також і відомості, які характеризують особу обвинуваченого, раніше тричі судимого за аналогічні умисні злочини проти власності, судимості якого не зняті та не погашені, який у лікаря психіатра на обліку не перебуває, однак, за даними облікової документації Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом з 11.11.2008 з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання наркотичних та інших психоактивних речовин; синдром залежності. На час розгляду даного кримінального провадження обвинувачений з 23.04.2019 офіційно працевлаштований, працює вантажником транспортувально-сировинного цеху ТОВ «Бетон Комплекс», де характеризується позитивно. За місцем проживання дільничним офіцером поліції сектору ДОП ВП Оболонського УП ГУНП в м. Києві старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 обвинувачений також характеризується позитивно.

На думку суду порівняння останніх позитивних характеристик щодо обвинуваченого та більш ранніх негативних характеристик щодо нього, свідчить про те, що ОСОБА_3 дійсно став на шлях виправлення, соціалізувався та зробив для себе належні висновки.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 185 КК України. При цьому суд дійшов до висновку про те, що перевиховання та виправлення винного можливі без відбування ним покарання та вважає за доцільне звільнити обвинуваченоговід відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, поклавши на нього обов`язок, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Суд переконаний, що саме таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.
Речові докази суду не надавалися та судом не досліджувалися, тому питання про їх долю не вирішується судом в порядку ч.9 ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 370, 374, 376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк два роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає наступний покладений на нього обов`язок, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1