ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/827/18 Номер провадження 11-кп/814/171/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали кримінального провадження відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ганнівці Жидачівського району Львівської області, українця, громадянина України, освіта неповна середня , не одруженого, не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 19.11.2008 року Кобеляцьким районним судом Полтавської області за ч.2 ст.263, ч.1 ст.309 КК України на 2 роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

- 17.07.2009 року Кобеляцьким районним судом Полтавської області за ч.3 ст.357 КК України на 2 роки 3 місяці позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

- 07.10.2010 року Кобеляцьким районним судом Полтавської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України приєднано вирок Кобеляцького районного суду Полтавської області від 17.07.2009 року і остаточно засуджено на 3 роки 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 03.03.2014 року за постановою Ленінського районного суду м. Полтави від 27.02.2014 року по відбуттю строку покарання з адміністративним наглядом 1 рік;

- 09.09.2014 року Кобеляцьким районним судом Полтавської області за ч.2 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

- 11.12.2014 року Кобеляцьким районним судом Полтавської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.289, 69, 70 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України приєднано вирок Кобеляцького районного суду Полтавської області від 09.09.2014 року і остаточно засуджено на 3 роки 1 місяць позбавлення волі. Звільнений 03.03.2014 року за постановою Ленінського районного суду м. Полтави від 27.02.2014 року по відбуттю строку покарання;

- 12.06.2015 року Комсомольським міським судом Полтавської області за ч.2 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України приєднано вирок Кобеляцького районного суду Полтавської області від 14.12.2014 року і остаточно засуджено на 3 роки 1 місяць позбавлення волі. Звільнений 21.11.2017 рокупо відбуттю строку покарання,

- 06.03.2018 року Кобеляцьким районним судом Полтавської області за ч.2 ст.185 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 06 квітня 2018 року,

В С Т А Н О В И Л А :
Вироком Крюківського районного суду м. Кременчу Полтавської області від 06.04.2018 року ОСОБА_8 визнано винуватим та призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі ;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 1 рік позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених за цим та попереднім вироком Кобеляцького районного суду від 06.03.2018, ОСОБА_8 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці.

Згідно вироку суду, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин:

Наприкінці грудня 2017 року, точної дати та часу в ході судового розгляду не встановлено, перебуваючи на земельній ділянці № НОМЕР_1 в кооперативі «Металург» за адресою : м. Кременчук, вул. Набережна Л.Дніпрова, умисно, повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав чавунну ванну білого кольору , вартістю 1710 грн., яка належала потерпілій ОСОБА_10 , яку вивіз за допомогою візка, чим завдав останній матеріальну шкоду на вказану суму. З місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 15.01.2018 року, близько 17 години, через хвіртку проник на огороджену територію домоволодіння за адресою : АДРЕСА_3 , повторно, умисно, таємно, викрав повітряний ресивер об`ємом 100 літрів, який лежав біля паркану на території домоволодіння, вартістю 2940 грн., що належав потерпілому ОСОБА_11 , чим завдав останньому матеріальну шкоду на вказану суму. З місця злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 20.01.2018 року, близько 16 години, перебуваючи на зупинці громадського транспорту «Розвилка» по вул. Республіканській в м. Кременчуці, маючи злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, який виник раптово, під приводом зателефонувати заволодів мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_12 , марки «NOMI», ІМЕІ НОМЕР_2 , вартістю 390 грн., завдавши останньому матеріальну шкоду на вказану суму. З місця скоєння злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 31.01.2018 року, близько 14 години 30 хвилин, перебуваючи на зупинці громадського транспорту « Раківка» по вул. Республіканській, 75 в м. Кременчуці, маючи прямий умисел на викрадення чужого майна, відкрито вихопив з рук потерпілого ОСОБА_13 , 2005 року народження, тобто відкрито викрав мобільний телефон « Lenovo A369 i » 61654,33951, жовтого кольору, вартістю 1167 грн., який йому належав, чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму. З місця злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений прохає вирок суду змінити, пом`якшивши призначене йому покарання.

Інші учасники провадження вирок суду не оскаржили.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 про законність та справедливість судового рішення та безпідставність поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у таємному викраденню чужого майна (крадіжку), вчиненого повторно, у таємному викраденню чужого майна (крадіжку), поєднаною з проникненням у сховище, вчиненого повторно, у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, у заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчиненому повторно, викладені у вироку суду відповідають фактичним обставинам провадження, правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Згідно з вимогами ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як встановлено вивченням справи, суд належно виконав зазначені вимоги закону.

Торкаючись виду та розміру призначеного судом покарання ОСОБА_8 за вчинений злочин, колегія суддів вважає його таким, що відповідає вимогам ст.65 КК України і не суперечить приписам ст. 50 КК України.

Твердження в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_8 про можливість пом`якшення призначеного судом покарання за вчинення злочину проти власності є неспроможними та такими, що не заслуговують на увагу.

Покарання винному призначене у відповідності до ст.65 КК України, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують покарання.

Матеріали провадження свідчать, що ОСОБА_8 , який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини, на шлях виправлення не став, не працював, що свідчить про його стійку антисоціальну спрямованість.

Із мотивувальної частини вироку видно, що суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 злочину, конкретні обставини провадження, дані про особу винного, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що визнав обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання, правомірно указавши на рецидив злочину та вчинення злочину щодо малолітньої особи, як на обставини, що відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів суд першої інстанції застосував поглинення менш суворого покарання, більш суворим, яке було призначене за ч.2 ст.186 КК України у виді 4 років позбавлення волі, що у свою чергу є мінімальним покаранням, яке передбачено санкцією цієї статті.

Призначаючи ОСОБА_8 остаточне покарання за вчинене на підставі ч.4 ст.70 КК України, суд першої інстанції, шляхом часткового складання покарань, призначених за оскаржуваним вироком та попереднім вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 06 березня 2018 року визначив його розмір у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі, фактично збільшивши мінімально можливе покарання за вчинене лише на 3 місяці.

На переконання колегії суддів, саме призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за своїм видом та розміром є справедливим, достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та запобіганню вчиненню ним нових злочинів, не є надмірно суворим, а тому підстав для призначення більш м`якого покарання, про що поставлено питання в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Будь-яких даних, які б свідчили про наявність порушень при розгляді кримінального провадження істотних вимог норм кримінального процесуального закону, які були підставою для безумовного скасування всього вироку не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 06 квітня 2018 року щодо нього без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Кримінального касаційного суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4