У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2019 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
В обґрунтування доводів скарги зазначає, що 29.05.2019 року він направив поштою на ім`я Державного бюро розслідувань повідомлення про вчинення кримінального правопорушення.
Вищевказане повідомлення ДБР скеровано до Національного антикорупційного бюро України.
02.07.2019 року скаржник отримав поштою роз`яснення Національного антикорупційного бюро України про те, що відомості, зазначені у вищевказаному повідомленні до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесено.
Вважає таку бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України протиправною, у зв`язку з чим просив скаргу задовольнити.
В судове засідання скаржник не з`явився, просив вказану скаргу розглядати без його участі.
Представник Національного антикорупційного бюро України в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду скарги повідомлений належним чином. Через канцелярію суду надійшли письмові пояснення в яких, проти задоволення вказаної скарги НАБУ заперечує у повному обсязі, оскільки твердження викладені у заяві ОСОБА_3 від 20.05.2019 року щодо можливого вчинення службовими особами Генеральної прокуратури України неправомірних дій не містять конкретних, об`єктивних та фактичних даних, які дійсно можуть свідчити про наявність ознак кримінальних корупційних правопорушень, що належать до підслідності Національного антикорупційного бюро України, а тому підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відсутні.
Також, просив скаргу розглядати без участі представника НАБУ.
Дослідивши матеріали скарги, встановлено наступне.
У відповідності до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
Встановлено, що 29.05.2019 року ОСОБА_3 направив поштою на ім`я Державного бюро розслідувань повідомлення про вчинення кримінального правопорушення.
Вищевказане повідомлення ДБР скеровано до Національного антикорупційного бюро України.
02.07.2019 року скаржник отримав поштою роз`яснення Національного антикорупційного бюро України про те, що відомості, зазначені у вищевказаному повідомленні до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесено.
Скаржник вважає таку бездіяльність незаконною, у зв`язку з чим просив зобов`язати уповноважених посадових осіб НАБУ внести до ЄРДР відомості за його повідомленням від 29.05.2019 року про вчинення кримінального правопорушення.
Однак, слідчий суддя не погоджується з такими твердженнями скаржника з огляду на наступне.
Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.01.2017 року №9-49/0/4-17 «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» передбачає, що найбільш складним і неоднозначним питанням, яке характеризує стан судової практики розгляду аналізованої категорії скарг, є правова оцінка заяви чи повідомлення на предмет обґрунтованості викладених у них відомостей, що свідчать саме про кримінальне правопорушення. У слідчій і в судовій практиці щодо цього питання є щонайменше два підходи. Згідно з першим передбачається так зване автоматичне внесення відомостей про кримінальне правопорушення, якщо такі повідомлення на предмет того, що викладені відомості дають підстави констатувати певні ознаки складу злочину. У свою чергу, другий підхід не передбачає автоматичного внесення відомостей, викладених у будь-яких заявах чи повідомленнях вносяться лише визначені як такі, що на думку суб`єкта, який їх вносить, дійсно можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. Реалізація другого підходу, крім іншого, допускає розгляд заяв, які не містять таких відомостей, у порядку, встановленому Законом України «Про звернення громадян».

Пунктом 4 ч. 5 ст. 214 КПК України визначено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про: короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.
З наведених положень КПК України вбачається, що реєстрація в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні та обґрунтовані відомості про кримінальне порушення.
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), а якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР і щодо них не повинно проводитися досудове розслідування.
Наведена правова позиція також закріплена у висновку Верховного Суду України щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства від 01.07.2013 року.
Водночас викладені у заяві ОСОБА_3 від 29.05.2019 року твердження щодо можливого вчинення службовими особами Генеральної прокуратури України неправомірних дій не містять конкретних, об`єктивних та фактичних даних, які дійсно можуть свідчити про наявність ознак кримінальних корупційних правопорушень, що належать до підслідності Національного антикорупційного бюро України.
Зазначене свідчить, що не було допущено бездіяльність в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України.
Враховуючи вищевикладене, а також положення п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.
З огляду за зазначене та керуючись ст.ст. 214, 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1