справа №619/3553/19
провадження №1-кс/619/2081/19
29 жовтня 2019 року м. Дергачі
Слідчий суддя Дергачівського районного суду Харківської області ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
підозрюваного ОСОБА_5
законного представника ОСОБА_6
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який навчається в Дергачівській вечірній (змінній) школі, раніше судимого: 12 липня 2019 року Дергачівським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільненого від призначеного покарання з іспитовим строком у вигляді 2 років,
підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185 КК України,
Органом досудового розслідування встановлено, що 04.09.2019 приблизно о 05 годині 00 хвилин, неповнолітній ОСОБА_5 , разом з раніше знайомими йому ОСОБА_8 і неповнолітнім ОСОБА_9 та раніше незнайомим йому потерпілим ОСОБА_10 , знаходився поблизу кафе «Блекбері», що розташоване за адресою Харківська область, м. Дергачі, вул. Вокзальна №64/66, де спільно з останніми розпивав спритні напої, оплату за придбання яких здійснював ОСОБА_10 .
В процесі розпивання спиртних напоїв, неповнолітній ОСОБА_5 , знаходячись за вищевказаною адресою, помітивши у ОСОБА_10 гаманець, в якому на його думку мали знаходитись грошові кошти та мобільний телефон, маючи прямий злочинний умисел на відкрите заволодіння чужим майном, дочекавшись слушної нагоди, коли ОСОБА_10 відійде від приміщення кафе та його злочинні дії не будуть ніким помічені, вступив в злочинну змову з ОСОБА_8 та неповнолітнім ОСОБА_9 стосовно спільного вчинення грабежу.
Реалізовуючи свій злочинний прямий умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, шляхом застосування насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, неповнолітній ОСОБА_5 , діючи в групі з ОСОБА_8 та неповнолітнім ОСОБА_9 з корисливою метою, переслідуючи ціль збагачення за рахунок чужого майна, з метою досягнення спільного злочинного результату, прослідували позаду ОСОБА_10 та знаходячись на вул. Сумський Шлях м. Дергачі Харківської області, поблизу будинку №163-В, де скориставшись тим фактом, що поруч з останніми не було сторонніх осіб, та їх злочинні дії ніким помічені не будуть, несподівано для ОСОБА_10 та з метою подолання можливого опору з боку останнього, ОСОБА_5 штовхнув його в спину, від чого ОСОБА_10 впав на землю обличчям донизу.
Неповнолітній ОСОБА_5 , реалізовуючи злочинний прямий умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, ситуативно об`єднавши зусилля з ОСОБА_8 та неповнолітнім ОСОБА_9 , діючи в групі з останніми, скориставшись тим фактом, що потерпілий знаходиться на землі обличчям до низу, ОСОБА_8 підійшов позаду потерпілого ОСОБА_10 та почав утримувати його за руки, де в подальшому всупереч волі потерпілого, кожний нападаючий притримували тіло потерпілого ОСОБА_10 на землі, тим самим позбавили його можливості чинити опір, а потім ОСОБА_8 підійшовши попереду потерпілого ОСОБА_10 наніс 2 удари ногами в область голови ОСОБА_10 , застосувавши тим самим у відношенні потерпілого насильство, що не є небезпечним для життя чи здоров`я останнього, спричинивши при цьому тілесні ушкодження кінцівок, а саме два садна на правому лікті, садно на лівому лікті, чотири садна на правому коліні, які згідно висновку судово-медичної експертизи №52/19Д від 07.10.2019 відносяться до легких тілесних ушкоджень.
В подальшому ОСОБА_9 з правого карману потерпілого ОСОБА_10 відкрито викрав гаманець торгівельної марки «HERMES» вартість якого встановити експертним шляхом не виявилось можливим з грошима в сумі 75 гривень 90 копійок, а ОСОБА_5 з лівого карману потерпілого ОСОБА_10 відкрито викрав мобільний телефон торгівельної марки «Redmi Note 7» вартістю 4967 гривень 08 копійок, тим самим неповнолітній ОСОБА_5 разом з ОСОБА_8 та неповнолітнім ОСОБА_9 незаконно заволоділи майном потерпілого ОСОБА_10 .
Крім того, 04.09.2019 приблизно о 05 годині 00 хвилин, неповнолітній ОСОБА_5 разом з раніше знайомими йому ОСОБА_8 та неповнолітнім ОСОБА_9 і раніше не знайомим йому потерпілим ОСОБА_10 , знаходився поблизу кафе «Блекбері», що розташоване за адресою Харківська область, м. Дергачі, вул. Вокзальна №64/66, де спільно з останніми розпивав спритні напої, оплату за придбання яких здійснював ОСОБА_10 .
В процесі розпивання спиртних напоїв та під час розрахунків банківськими картками потерпілим ОСОБА_10 в магазині «Кісет» поблизу кафе «Блекбері», що розташоване за адресою: Харківська область, м. Дергачі, вул. Вокзальна №64/66 ОСОБА_8 став відомий пін-код від банківської карти потерпілого ОСОБА_10 .
В подальшому неповнолітній ОСОБА_5 , разом з раніше знайомими йому ОСОБА_8 та неповнолітнім ОСОБА_9 знаходячись на вул. Сумський Шлях в м. Дергачі Харківської області, поблизу будинку №163-В, де скориставшись тим фактом, що поруч з останніми не було сторонніх осіб, та їх злочинні дії ніким помічені не будуть, несподівано для ОСОБА_10 та з метою подолання можливого опору з боку останнього, ОСОБА_5 штовхнув його в спину, від чого ОСОБА_10 впав на землю обличчям донизу.
Неповнолітній ОСОБА_5 , реалізовуючи злочинний прямий умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, а саме банківських карток потерпілого ОСОБА_10 , ситуативно об`єднавши зусилля з ОСОБА_8 та неповнолітнім ОСОБА_9 і діючи в групі з останніми, скориставшись тим фактом, що потерпілий знаходиться на землі обличчям до низу, достовірно знаючи, що банківські картки у потерпілого ОСОБА_10 знаходяться в гаманці торгівельної марки «HERMES», ОСОБА_8 підійшовши позаду потерпілого ОСОБА_10 та почав утримувати його за руки, де в подальшому всупереч волі потерпілого, кожний нападаючий притримували тіло потерпілого ОСОБА_10 на землі, тим самим позбавили його можливості чинити опір, а потім ОСОБА_8 підійшовши попереду потерпілого ОСОБА_10 наніс 2 удари ногами в область голови ОСОБА_10 , застосувавши тим самим у відношенні потерпілого насильство, що не є небезпечним для життя чи здоров`я останнього, спричинивши при цьому тілесні ушкодження.
В подальшому ОСОБА_9 з правого карману потерпілого ОСОБА_10 відкрито викрав гаманець торгівельної марки «HERMES» з двома банківськими картками «ПриватБанку» на ім`я ОСОБА_10 , тим самим неповнолітній ОСОБА_5 разом з ОСОБА_8 та неповнолітнім ОСОБА_9 незаконно заволоділи банківськими картками потерпілого ОСОБА_10 .
Після чого, неповнолітній ОСОБА_5 разом з ОСОБА_8 та неповнолітнім ОСОБА_9 , не бажаючи припиняти свої злочині дії направлені на відкрите заволодіння чужим майном та бажаючи отримати можливість розпорядитися викраденим з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, розпорядившись при цьому викраденим майном на власний розсуд.
Крім того, 04.09.2019 приблизно о 05 годині 30 хвилин неповнолітній ОСОБА_5 разом з ОСОБА_8 та неповнолітнім ОСОБА_9 реалізовуючи свій злочинний прямий умисел, направлений на таємне заволодіння чужим майном, діючи в групі, з корисливою метою, переслідуючи ціль збагачення за рахунок чужого майна, з метою досягнення спільного злочинного результату, заздалегідь знаючи пін-код від банківської картки потерпілого ОСОБА_10 , якою вони раніше незаконно заволоділи, підійшли до банкомату розташованого за адресою: АДРЕСА_2 та з картки потерпілого ОСОБА_10 зняли грошові кошти у сумі 3200 гривень 00 копійок різними транзакціями по 1000 гривень, 2000 гривень та 200 гривень, які в подальшому розділили між собою.
Після чого, неповнолітній ОСОБА_5 разом з ОСОБА_8 та неповнолітнім ОСОБА_9 , не бажаючи припиняти свої злочині дії направлені на таємне заволодіння чужим майном та бажаючи отримати можливість розпорядитися викраденим з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, розпорядившись при цьому викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на вказану суму.
За результатами першочергових слідчих (розшукових) дій 04.09.2019 у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у скоєнні вказаного кримінального правопорушення затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та фактично мешкає, за адресою: АДРЕСА_1 .
05.09.2019 старшим слідчим СВ Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 було повідомлено про підозру ОСОБА_5 у скоєнні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України.
29.10.2019 старшим слідчим СВ Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 повідомлено про змінену підозру ОСОБА_5 у скоєнні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч.1 ст. 357, ч.2 ст.185 КК України.
05.09.2019 слідчим суддею Дергачівського районного суду Харківської області відносно ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід тримання під вартою, строком до 01 листопада 2019.
Вина ОСОБА_5 у скоєнні ним вказаного вище злочину підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме:
- протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого оглянуто місце вчинення кримінального правопорушення.
- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 04.09.2019, який пояснив, що 04.09.2019 близько 05 години ранку він перебував АДРЕСА_3 де на нього здійснили напад під час якого з застосуванням фізичного насилля відкрито викрали особисті речі та гроші.
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 04.09.2019, під час якого потерпілий ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_5 як особу яка здійснила на нього напад 04.09.2019.
- протоколом слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_8 від 17.10.2019 під час якого останній вказав на обставини вказаного злочину.
- протоколом слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_9 від 17.10.2019 під час якого останній вказав на обставини вказаного злочину.
- протоколом слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_10 від 17.10.2019 під час якого останній вказав на обставини вказаного злочину
- висновком судово-медичної експертизи №52/19 Д від 07.10.2019 згідно якої ОСОБА_10 було спричинено тілесні ушкодження легкої ступені тяжкості.
Двомісячний строк тримання під вартою ОСОБА_5 , завершується 01 листопада 2019 року. Однак, завершити досудове розслідування до вказаного строку не представляється можливим, тому що у кримінальному провадженні не виконано наступне:
-не виконані слідчі та розшукові дії необхідність у яких може виникнути в ході досудового розслідування;
-не виконані вимоги ст.290 КПК України;
-не складено обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, та не вручено їх підозрюваному ОСОБА_5 та його захиснику.
У зв`язку із повідомленням підозри ОСОБА_5 у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого санкцією статті КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років, у органу досудового розслідування є підстави вважати, що у підозрюваного ОСОБА_5 можуть виникнути передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ст. 177 КПК України спроби:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Оскільки на даний час по кримінальному провадженню не проведено усіх необхідних слідчих дій;
3) незаконно впливати на свідків, які є особами з числа оточення підозрюваного ОСОБА_5 , а також на інших учасників процесу, з якими на даний час ще не проведено усіх необхідних слідчих (розшукових) дій, у тому числі допитів, одночасних допитів раніше допитаних осіб;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Метою і підставами застосування запобіжного заходу, згідно з п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні.
Наявність зазначених ризиків обґрунтовується тим, що неповнолітній ОСОБА_5 скоїв тяжкий злочин, і, знаходячись на свободі, може негативно вплинути на хід досудового розслідування та встановлення істини у справі. Крім того, неповнолітнім ОСОБА_5 отримано клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в якому зазначено певні докази, і, перебуваючи на свободі, останній буде мати можливість здійснювати незаконний вплив на свідків, експертів та інших осіб, чим перешкоджатиме досягненню основних завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України (п.3 ч.1 ст.177 КПК України).
Крім того, перебуваючи на свободі, неповнолітній ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що ним скоєно тяжкий злочини, за вчинення якого передбачена міра покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років, а також усвідомлюючи невідворотність покарання, так як раніше останній був вже засуджений з призначенням покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з іспитовим строк 2 роки, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від слідства та суду на території України або виїхати за межі держави (п.1 ч.1 ст.177 КПК України).
У вказаному кримінальному провадженні ухвалою Харківського апеляційного суду від 01 липня 2019 ОСОБА_5 змінено обраний запобіжний захід на домашній арешт.
Тобто, вже один раз судом ОСОБА_5 надався шанс на виправлення та здійснення відповідних висновків для себе. Однак, ОСОБА_5 не скористався цим шансом та знову вчинив аналогічний корисливий злочин
Відтак, у слідства є достатні дані вважати про об`єктивну наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_5 інших більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, так як жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наведеним ризикам.
Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4- 13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Таким чином, вищенаведені факти доводять обставини, передбачені ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КПК України, які свідчать про:
1.наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України;
2.наявність реальних ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може вчинити дії, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України,
3.недостатність застосування до ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, а ніж тримання його під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала заявлене клопотання та просила його задовольнити з підстав викладених у клопотанні.
Слідчий ОСОБА_7 також підтримав заявлене клопотання.
Підозрюваний ОСОБА_5 просить обирати йому запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Захисник ОСОБА_4 проти клопотання заперечував, посилаючись на його безпідставність, так як ризики не доведені, а докази на підтвердження вказаних ризиків суду не надані, тому просить обрати більш м`який запобіжний захід підозрюваному.
Законний представник ОСОБА_6 підтримала позицію підозрюваного.
Слідчий суддя приходить до наступного та вважає, що висунута ОСОБА_5 підозра є обгрунтованою.
З огляду на те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», судам слід враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).
Згідно Постанови Пленуму № 14 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 19.12.2014 року «Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» у ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд може замінити запобіжний захід на більш м`який.
Як зазначено в Постанові № 4 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 19.12.2014 року «Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» у разі подання прокурором клопотання про продовження строку тримання під вартою, суд має враховувати, що відповідне клопотання подається прокурором. У такому клопотанні обов`язково повинно бути наведено обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Відповідно до Закону України «Про попереднє ув`язнення» та ст. 177 КПК України зазначено, що запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, засудженого з метою запобігти спробам ухилитися від дізнання, слідства або суду, перешкоджати встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.
У відповідності до Інформаційного Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 511-550/0/4-13 від 04.04.2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінально-процесуального кодексу України» вказано, що виключною (єдиною) метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначеним у ч. 1 ст. 177 КПК України.
Підставою застосування запобіжного заходу, згідно ч. 2 ст. 177 КПК України є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатню підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ст. 177 ч. 1 КПК України.
У відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У розуміння ст. 9 Конституції України - Конвенція про захист прав людини, Протоколи до Конвенції та Рішення ЄСПЛ - є частиною національного законодавства.
Як зазначено в Рішенні ЄСПЛ «Мамедова проти Росії» (№7064 від 01.06.2006 року) посилання на тяжкість обвинувачення як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що особа переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги лише тяжкість злочину.
Для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Слідчий суддя на підставі наданих матеріалів, оцінивши в сукупності всі обставини, в тому числі передбачені п.п. 1-11 ч. 1 ст. 178 КПК України, дійшов до висновку про задоволення клопотання з наступних мотивів.
У ст. 178 КПК України вказані обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу і в тому числі однією із обставин є тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Судом розглядалась можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначеним ризикам, проте, враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, суд вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, буде недостатнім для запобігання існуючим ризикам.
Суду не надано доказів про наявність міцних соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі про наявність в нього утриманців, а саме що бабуся ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на утриманні неповнолітнього онука.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 184, 193, 194, 196, 199. 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,
Клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - задовольнити.
Продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 05 листопада 2019 року включно у межах строків досудового розслідування.
Виконання ухвали покласти на начальника Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1