Ухвала

02 вересня 2019 року

м. Київ
Провадження № 51-4291 ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на ухвалу Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 01 лютого 2018 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 23 липня 2019 року щодо останнього,
встановив:
Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 01 лютого 2018 року задоволено клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Московського районного суду м. Нижнього Новгорода (Російської Федерації) від 20 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_5 у відповідність із законодавством України.
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 23 липня 2019 року ухвалу Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 01 лютого 2018 року залишено без змін.
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд вказаних рішень в касаційному порядку.
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку про наступне.
Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див., наприклад, рішення у справі «Ашінгдан проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), від 28 травня 1985 року, п. 57, Серія А, № 93).
Відповідно до ч. 2 ст. 19, п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Зазначені норми гарантують право на касаційне оскарження судового рішення тільки у випадках, прямо визначених законом.
Відповідно до ст. 129 ч. 2 п. 8 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною 7 статті 610 КПК Українипередбачено, що за наслідками розгляду клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку. При цьому, право на касаційне оскарження такого рішення цією статтею не передбачено.

Оскільки захисник ОСОБА_4 звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на судові рішення, які відповідно до ч. 7 ст.610 КПК України не підлягають оскарженню в касаційному порядку, тому у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою слід відмовити.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судові рішення, які не підлягають оскарженню в касаційному порядку.

При цьому, згідно з вимогами ч. 3 ст. 428 КПК України, суд касаційної інстанції вправі відмовити у відкритті касаційного провадження з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 цієї статті, без перевірки відповідності касаційної скарги вимогам ст. 427 цього Кодексу.

Керуючись вимогами п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на ухвалу Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 01 лютого 2018 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 23 липня 2019 року щодо останнього,
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_6