Справа № 278/1711/19
Вирок
Іменем України

25 жовтня 2019 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

судді ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Житомирі кримінальне провадження №0000490 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Долинське, Долинського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з середньою - спеціальною освітою, одруженого, військовослужбовець за контрактом в/ ч НОМЕР_1 , проживає за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрованого в/ч НОМЕР_1 , раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 410 КК України.

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до обвинувального акту від 14.06.2019 року, ОСОБА_6 підозрюється в тому, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 12.12.2015р. № 44-РС старшого сержанта ОСОБА_8 зараховано до списків особового складу вказаної військової частини, на всі види забезпечення та призначено на посаду.

Відповідно до наряду 1057/17 від 08.11.2017р. до військової частини НОМЕР_1 передано на склад військове майно, а саме: гусеничну стрічку (код по номенклатурі 219-35сб 10-01) до танку Т-80 про, що був зроблений відповідний запис у книзі №3 обліку наявності та руху бронетанкового майна бронетанкової служби військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» рішення про демобілізацію приймає Президент України.

Тобто, особливий період розпочався з моменту набрання чинності Указом Президента України від 17 березня 2014 року № 303 на визначених територіях України та продовжується на цих територіях до оголошення (набрання чинності) окремого рішення Президента України про демобілізацію, яке станом на 29 березня 2019 року оголошене не було.

29 березня 2019 року у ОСОБА_6 та особи, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, які перебували на території військової частини НОМЕР_2 , що за адресою АДРЕСА_2 , виник умисел на заволодіння військовим майном, що перебувало на території парку військової частини НОМЕР_2 та перебувало на обліку у бронетанковій службі військової частини НОМЕР_1 , а саме - огумованою гусеничною стрічкою (код по номенклатурі НОМЕР_3 -сб10-01) для використання на об`єкті 219 - ОБТ Т-80 (далі гусенична стрічка до Т-80).

Реалізуючи свій злочинний умисел, 29 березня 2019р. сержант ОСОБА_6 та особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, в порушення вимог ст.ст. 1, 3, 4, 6 Закону України «Про правовий режим майна в Збройних Силах України», ст.ст. 11, 16, 17, 49, 144, 212 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п. 5, 13, 15, 16 «Положення про порядок обліку, збереження, списання і використання військового майна у Збройних Силах України», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1225 від 04.08.2000р. діючи з прямим умислом, із корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення за рахунок держави, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи, що внаслідок їх дій буде завдано шкоду державі, а також бажаючи настання цих наслідків, перебуваючи на території військової частини НОМЕР_2 за адресою АДРЕСА_2 , для забезпечення подальшої можливості продажу вказаного майна, розібрали на 4 рівні частини гусеничну стрічку до Т-80, вартість якої відповідно до висновку товарознавчої експертизи майна та техніки військового призначення та озброєння від 06.06.2019 №15069/19-56 складає 88571 гр.

Продовжуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення за рахунок держави, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи, що внаслідок цих дій буде завдано шкоду державі, а також бажаючи настання цих наслідків, 02.04.2019р., особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, перебуваючи на території військової частини НОМЕР_2 за адресою АДРЕСА_2 , запропонував іншій особі, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, за винагороду завантажити до автомобіля УАЗ, що належить на праві приватної власності особі, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, частини розібраної гусеничної стрічки до Т-80, на що останній погодився. Після цього, особи, матеріали щодо яких виділені в окреме кримінальне провадження, вивезли вказане майно з території військової частини НОМЕР_2 та продати його, а отримані грошові кошти поділили рівними частинами між собою, чим спричинили державі шкоду на суму 88571 грн.

Своїми умисними діями, які виразились у викраденні іншого військового майна, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.410 КК України.

14 червня 2019 року між прокурором військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_6 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.3 ст. 410 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_6 , у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, сторони погоджуються звільнити ОСОБА_6 від відбування узгодженого покарання у виді п`яти років позбавлення волі з випробуванням із застосуванням іспитового строку, тривалістю 03 (три) роки.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено в підготовчому судовому засіданні, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 410 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є особливо тяжким злочином.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені абз. 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження даної угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 , і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 14 червня 2019 року про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 410 КК України.

Призначити ОСОБА_6 узгоджене сторонами покарання, у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання у виді п`яти років позбавлення волі, з випробуванням, терміном на три роки.

На підставі п.п.3,4, ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_6 обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

суддя ОСОБА_2

суддя ОСОБА_3