Справа № 127/196/19
Провадження №11-кп/801/1165/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинувачений ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 29 серпня 2019 року у кримінальному провадженні №0004407 від 16.11.2018 в частині продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою

щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Вінниці, без місця реєстрації, що фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

На розгляд Вінницького міського суду Вінницької області надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 КК України.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29 серпня 2019 року призначено судовий розгляд Вінницьким міським судом Вінницької області на підставі обвинувального акта, згідно з яким ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України. Одночасно продовжено ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, починаючи з 29.08.2019 до 27.10.2019 включно.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

Захисник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 оскаржила дане судове рішення в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу суду першої інстанції в частині продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб і постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Вважає ухвалу суду першої інстанції неправильною та незаконною, оскільки вона суперечить вимогам кримінально-процесуального закону та нормам матеріального права.
Апеляційну скаргу мотивує також тим, що ОСОБА_8 визнав свою вину, щиро розкаявся, позитивно характеризується, однак, як вважає, суд не врахував зазначені обставини, разом з тим, на думку захисника, прокурор не надав доказів що обвинувачений може переховатися від суду або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженні.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції адвокат ОСОБА_7 та її підзахисний ОСОБА_8 подану апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.
Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила ухвалу суду першої інстанції в частині продовження запобіжного заходу залишити без змін.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, виступи прокурора, захисника, думку обвинуваченого, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.
Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 , суд першої інстанції встановив та виходив з того, що підстав для зміни запобіжного заходу немає, оскільки інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції при питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою в повній мірі було враховано обставини, що вказують на міцність його соціальних зв`язків тяжкість правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Судом встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, є схильним до вчинення кримінальних правопорушень, в минулому неодноразово судимий, має не зняту і не погашену судимість, після ухвалення вироків не зробив для себе висновків, на даний час на розгляді Вінницького міського суду перебуває кримінальне провадження за його обвинуваченням, що свідчить про небажання ставати на шлях виправлення. Крім того, повторне вчинення корисливих правопорушень, відсутність постійного місця роботи, джерела доходів, може свідчити про схильність осіб до протиправної поведінки.
З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, та вважає, що встановлені обставини дають підстав вважати, що ризики в кримінальному провадженні, які стали підставою для застосування судом щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, продовжують існувати та вірогідність їх настання є досить високою, достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах провадження відсутні.
Наявність тих фактів, що обвинувачений має змогу проживати в квартирі своєї сестри, певні соціальні зв`язки, не є безумовними підставами для відмови в продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого. Водночас, як вбачається, перебування у фактичних шлюбних відносинах не стало достатнім стримуючим фактором протиправної діяльності обвинуваченого.
Колегія суддів вважає, що викладене нівелює доводи захисника про не доведення прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та з урахуванням викладеного, погоджується з рішенням суду щодо необхідності продовження строку тримання під вартою Обвинуваченого оскільки прокурором в повному обсязі доведено суду обставини, які виправдовують подальше обмеження права останнього на свободу. Таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Даних про обставини, які унеможливлювали б перебування обвинуваченого під вартою, матеріали судового провадження не містять.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала суду відповідно до вимог ст. 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а доводи апеляційної скарги викладених в ній висновків суду не спростовують.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для її скасування, судом апеляційної інстанції не встановлено.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 29 серпня 2019 року в частині продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_2