УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №348/1165/17
Провадження №1-кп/348/139/19

16 жовтня 2019 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області
в складі головуючого-судді: ОСОБА_1
секретаря судового засідання: ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3
потерпілої: ОСОБА_4
обвинуваченого: ОСОБА_5
захисника: ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Надвірна кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000246 за обвинувальним актом від 30.05.2019 року щодо обвинувачення:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, з професійно-технічною освітою, працюючого продавцем консультантом в магазині побутової техніки «Плай», раніше не судимого, громадянина України,-

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
06.08.2018 року до канцелярії Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області, згідно ухвали колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 27.08.2018 року, надійшли матеріали кримінального провадження за № 0000246 від 19.04.2017 року щодо ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України.

Згідно з обвинувальним актомОСОБА_5 обвинувачується в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 , за наступних обставин.

Так, 19.04.2017 р. близько 18:00 год. ОСОБА_5 , перебуваючи в АДРЕСА_2 , на вулиці зустрів свою сусідку ОСОБА_4 , з якою на протязі тривалого часу перебуває у неприязних відносинах.

Під час розмови ОСОБА_5 на ґрунті тривалих неприязних відносин, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний і протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, зловив двома руками за ліву руку ОСОБА_4 та стиснув пальцями рук, після чого відштовхнув останню від себе.

В результаті неправомірних дій ОСОБА_5 . ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді садна в ділянці лівого ліктьового суглобу, лівого передпліччя, лівої кисті, синців в ділянці лівого передпліччя, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 244 від 16.05.2017 р. відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав, натомість заявив клопотання, в якому просить звільнити її від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження відносно нього закрити, про що подав письмову заяву.

Захисник обвинуваченого в судовому засіданні підтримав клопотання обвинуваченого та просив його задоволити.

Прокурор в судовому засіданні не заперечив відносно задоволення клопотання обвинуваченого та його захисника про закриття кримінального провадження і звільнення його від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечила проти задоволення клопотання обвинуваченого, вважає, що ОСОБА_5 за вчинення злочину щодо неї повинен бути притягнутий до відповідальності та понести покарання. Також вважає, що з обвинуваченого на її користь слід стягнути спричинену їй даним злочином моральну шкоду.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

За правилами ч. 8 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. У цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.

Положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України визначено, що, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Правилами ч. 3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Системний аналіз указаних норм дозволяє дійти висновку, що звільнення від кримінальної відповідальності у разі спливу строків давності є безумовним правом обвинуваченого, якщо відсутні обставини, визначені ч.ч. 2, 5 ст. 49 КК України.
Вчинений обвинуваченим ОСОБА_5 злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, є відповідно до ст. 12 КК України злочином невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді штрафу в розмірі до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України вчинено 19.04.2017 р.

Тобто на момент судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_5 закінчилися строки давності, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України.

Також, згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005 року, особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

В судовому засіданні 15.10.2019 р. обвинувачений підтримав клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та надав на це свою згоду. Крім того, судом було роз`яснено обвинуваченому наслідки такого закриття, а також те, що підстава з якої обвинувачений звільняється від кримінальної відповідальності не є реабілітуючою. При цьому обвинувачений ствердно відповів, що розуміє наслідки такого звільнення.
Відповідно до матеріалів справи, із врахуванням положень ст. 49 КК України, суд дійшов висновку, що перебіг давності не зупинявся та не переривався, обвинувачений не ухилявся від слідства або суду та не вчинив нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого,в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні відомості про зупинення досудового слідства у кримінальному провадженні, а також відсутні будь-які дані про вчинення ОСОБА_5 іншого злочину чи його ухиляння від слідства чи суду (Т. 1, а.с. 92).
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущенні, усі сумніви тлумачаться на користь особи, що притягується до кримінальної відповідальності, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість.
Враховуючи вище наведене, перевіривши законність заявленого клопотання та отримавши згоду на таке звільнення обвинуваченого, з огляду на те що злочин, за який обвинувачується ОСОБА_5 , є злочином невеликої тяжкості, за який передбачене найсуворіше покарання у виді виправних робіт на строк до одного року, та з моменту вчинення такого минуло більше двох років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст. 49 КК України не зупинявся і не переривався, обвинувачений ОСОБА_5 не ухилявся від слідства та суду, не вчинив нового злочину, суд приходить до переконання, що клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності є обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

За вказаних обставин суд вважає, що кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000246 за обвинувальним актом від 30.05.2019 р. за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України слід закрити, та звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Обставин, які б виключали звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, та закриття даного кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, судом не встановлено.

Крім того, відповідно до вимог ч. 4 ст. 286, ст. 285 КПК України клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності розглядається негайно. При цьому суд враховує наявність передбачених законом підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності та згоду обвинуваченого на таке звільнення, якщо підстави для нього є нереабілітуючими.
Таким чином, приймаючи рішення щодо клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності в зв`язку зі спливом строків давності, при наявності згоди обвинуваченого на закриття справи з цих нереабілітуючих підстав, суд не може відмовити в такому клопотанні з підстав наведених потерпілою, а саме: незгоди потерпілої та на думку потерпілої затягування стороною захисту кримінального провадження. Тому ці доводи потерпілої суд вважає необґрунтованими,звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України при наявності законних та обґрунтованих підстав для цього є обов`язком, а не правом суду.
Стосовно заявленого потерпілою ОСОБА_4 цивільного позову суд зазначає наступне.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вище вказаним нормам закону.

Враховуючи системний аналіз зазначених норм КПК, суд дійшов висновку, що цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження як на досудовому розслідуванні, так і в суді.

В той же час, у випадку закриття кримінального провадження на встановлених КПК підставах, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачеві його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.

Тому, в зв`язку із звільненням обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, заявлений потерпілою ОСОБА_4 цивільний позов про стягнення з ОСОБА_5 10000 грн. моральної шкоди слід залишити без розгляду, що за змістом ч. 7 ст. 128 КПК України не перешкоджає пред`явленню позову в порядку цивільного судочинства.

У даному кримінальному провадженні відсутні судові витрати та речові докази.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 не застосовувався, арешт на майно не накладався.

На підставі ст.ст. 12, 44, 49 КК України, п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», керуючись ст.ст. 128, 129, 284, 285, 286, 288, 349, 372, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження задовільнити.

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000246 за обвинувальним актом від 30.05.2019 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.
Копію ухвали після її оголошення вручити сторонам кримінального провадження.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя ОСОБА_1