Провадження № 1-кп/734/189/19 Справа № 734/3130/19
В И Р О К

іменем України

12 листопада 2019 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Козелець Чернігівської області кримінальне провадження відносно обвинуваченого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця с. Хутори Черкаського району Черкаської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, відповідно до ст. 89 КК України не судимого, у період з 29.11.2014 по 24.02.2016 військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), водія автомобільного взводу, солдата, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в:

09.04.2013 солдата ОСОБА_4 призвано ІНФОРМАЦІЯ_2 на строкову військову службу.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.11.2014 № 254, солдата строкової військової служби ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду водія автомобільного взводу військової частини НОМЕР_1 , що дислокується в АДРЕСА_1 .

29.12.2014 солдат ОСОБА_4 уклав контракт про проходження військової служби за контрактом на особливий період, але не менше одного місяця до оголошення демобілізації та на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 29.12.2014 № 36-РС солдат ОСОБА_4 був прийнятий на військову службу за контрактом і призначений на посаду водія автомобільного взводу військової частини НОМЕР_1 .

У подальшому, згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.12.2015 № 258, солдат ОСОБА_4 вибув у відрядження терміном на 44 доби з 15.12.2015 по 27.01.2016 для здійснення перепідготовки до військової частини НОМЕР_2 , що дислокується в АДРЕСА_1 .

Так, відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 (військова частина НОМЕР_4 ) (по стройовій частині) від 15.12.2015 № 245, військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків прикомандированого особового складу 6 навчальної танкової роти військової частини польова пошта НОМЕР_3 (військова частина НОМЕР_4 ), що дислокується АДРЕСА_1 та закладено на навчання за спеціальністю механік-водій Т-64 по ВОС-117.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У такий спосіб із моменту видання Указу Президента України № 303 від 17.03.2014 «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває і до теперішнього часу.

Згідно з вимогами ст.ст. 17, 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України.

Відповідно до вимог ст.ст. 1-2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII, солдат ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем військової служби за контрактом, конституційним обов`язком якого є захист Вітчизни, незалежності і територіальної цілісності України, а також військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

На час проходження військової служби у лавах Збройних Сил України на солдата ОСОБА_4 розповсюджується дія військових Статутів Збройних Сил України, які визначають загальні права та обов`язки військовослужбовців.

Зокрема, відповідно до ст. 4 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІV (із змінами), повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Стаття 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язує солдата ОСОБА_4 виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

У свою чергу, ст.ст. 1-3 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-ХІV (із змінами), визначають, що військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України, ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку та досягається, окрім іншого, шляхом свідомого ставлення військовослужбовця до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі, особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України кожного військовослужбовця зобов`язано додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.

Відповідно до ст.ст. 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, солдат ОСОБА_4 зобов`язаний постійно вдосконалювати знання за фахом і методичні навички, бути хоробрим і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців, у разі потреби відлучитися в межах розташування військової частини (підрозділу) запитати дозволу в командира відділення, а після повернення доповісти йому про прибуття.

Однак, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи у відрядженні у військовій частині польова пошта НОМЕР_3 (військова частина НОМЕР_4 ), в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1-2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 4, 16, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не маючи на те поважних причин та відповідного дозволу командування військової частини, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, знаючи про те, що повинен проходити військову службу за контрактом в умовах особливого періоду, враховуючи стан у Державі, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, став на шлях злочинної діяльності, в умовах особливого періоду 13.01.2016 самовільно залишив військову частина польова пошта НОМЕР_3 (військова частина НОМЕР_4 ).

У подальшому, у період з 26.01.2016 по 02.03.2016 солдат ОСОБА_4 проходив стаціонарне лікування у КЗ «Черкаський обласний госпіталь ветеранів війни» та 03.02.2016 самостійно прибув на службу до військової частини НОМЕР_1 й приступив до виконання службових обов`язків.

Таким чином, солдат ОСОБА_4 , будучи відсутнім на військовій службі у період з 13.01.2016 по 25.01.2016, обов`язки військової служби не виконував та про належність до Збройних Сил України в інші органи влади не повідомляв, час проводив на власний розсуд.

28.08.2019 року між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону лейтенантом юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості у відповідності ст. 472 КПК України.

Згідно вказаної угоди прокурор військової прокуратури Деснянського гарнізону лейтенант юстиції ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 407 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. При цьому, обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

За вказаною угодою, ступінь і характер сприяння обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування кримінального провадження щодо нього, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, характер та тяжкість злочину, враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, беручи до уваги інтереси суспільства сторони погоджуються на призначення покарання за ч. 4 ст. 407 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, та із застосуванням ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням терміном 1 (один) рік. Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В угоді викладені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 476 КПК України, та наслідки невиконання цієї угоди.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим. Відповідно до ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано органами досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання.

Суд дійшов висновку про те, що угода про визнання винуватості між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону лейтенантом юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди не суперечать вимогам КПК України і КК України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права свободи та інтереси сторін або інших осіб.

Вивчивши угоду про визнання винуватості, вислухавши думку прокурора ОСОБА_3 та захисника обвинуваченого ОСОБА_5 пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону лейтенантом юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання за ч. 4 ст. 407 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, та із застосуванням ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням терміном 1 (один) рік. Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні»амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цьогоЗакону.

За змістом ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» його виконання покладається на суди, зокрема питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого, підсудного чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

В судовому засіданні встановлено, згідно посвідчення серії НОМЕР_5 обвинувачений має статус учасника бойових дій.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810-VIII, передбачається звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та статті 9 цього Закону).

За таких обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування амністії щодо ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст. 371, 373, 374 і 475 КПК України, суд, -

з а с у д и в:

затвердити угоду про визнання винуватості від 28.08.2019 року між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону лейтенантом юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, призначити покарання у виді 3(трьох) років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі статті 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів із моменту проголошення, у разі не подання апеляції.

Вирок може бути оскаржений із підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів із дня проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1