Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 року

м. Київ
справа № 452/1541/16-к
провадження № 51-8326ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20 червня 2018 року й ухвалу Львівського апеляційного суду від 06 березня 2019 року щодо нього в межах кримінального провадження № 0000087 за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чарджоу Республіки Туркменістан, громадянина Російської Федерації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , такого, що не має судимості,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та жителя АДРЕСА_3 , такого, що не має судимості,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263,

ч. 2 ст. 146 КК.

Встановлені обставини
За вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20 червня 2018 року:
ОСОБА_5 визнано винуватим і засуджено за ч. 3 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців з конфіскацією майна, за ч. 1

ст. 263 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, за ч. 2 ст. 146 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. Згідно ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК шляхом часткового складання із покаранням у виді позбавлення волі на строк 2 роки 3 місяці, призначеного вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20 червня 2017 року за ч. 1 ст. 393 КК, ОСОБА_5 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років

3 місяці з конфіскацією майна. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК (у редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII) ОСОБА_5 зараховано строк попереднього ув`язнення з 16 січня 2016 року по 15 жовтня 2016 року та із 26 жовтня 2016 року по 20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Згідно з ч. 5 ст. 72 КК ОСОБА_5 зараховано строк попереднього ув`язнення з 21 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишено попередній тримання під вартою.
ОСОБА_4 визнано винуватим і засуджено за ч. 3 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців з конфіскацією майна, за ч. 1 ст. 263 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, за ч. 2 ст. 146 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК шляхом часткового складання покарань визначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією майна. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК (у редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII) ОСОБА_4 зараховано строк попереднього ув`язнення з 16 січня

2016 року по 20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Згідно з ч. 5 ст. 72 КК ОСОБА_4 зараховано строк попереднього ув`язнення з 21 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишено попередній тримання під вартою.
ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за ч. 3 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років, за ч. 1 ст. 263 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, за ч. 2 ст. 146 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК (у редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII) ОСОБА_6 зараховано строк попереднього ув`язнення з 16 січня 2016 року по 20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Згідно з ч. 5 ст. 72 КК ОСОБА_6 зараховано строк попереднього ув`язнення з 21 червня 2017 року по 24 листопада 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено попередній домашній арешт.
Вирішено питання щодо речових доказів і судових витрат.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 06 березня 2019 року апеляційні скарги прокурора і представника потерпілих залишено без задоволення та частково задоволено апеляційні скарги обвинувачених і їх захисників.
Змінено вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20 червня 2018 року в частині порядку зарахування строку відбуття покарання.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК (у редакції Закону України від 26 листопада 2015 року №838-VІІІ) зараховано у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі: ОСОБА_5 з 21 червня 2017 року по 06 березня 2019 року включно;

ОСОБА_4 з 21 червня 2017 року по 06 березня 2019 року включно;

ОСОБА_6 з 21 червня 2017 року по 24 листопада 2017 року включно.
В решті вирок місцевого суду залишено без змін.
Суть питання
У касаційній скарзі ОСОБА_4 зазначає про істотні порушення місцевим та апеляційним судами вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості злочину й особі засудженого внаслідок суворості, у зв`язку з чим просить скасувати їх судові рішення і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Мотиви Верховного Суду
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак, усупереч наведеним положенням, вказуючи на недотримання місцевим судом приписів матеріального і процесуального права, засуджений у касаційній скарзі не послався на конкретні норми кримінального процесуального закону чи закону України про кримінальну відповідальність, не навів обгрунтування незаконності вироку цього суду з наведених підстав, не вказав, у чому полягають такі порушення, як вони вплинули на законність та обгрунтованість постановленого судового рішення, і чому їх слід відносити до підстав для скасування касаційним судом вироку місцевого суду відповідно до ч. 2 ст. 438 КПК із огляду на положення статей 370, 374, 412 і 413 цього Кодексу в їх взаємозв`язку.
Висуваючи прохання про скасування вироку місцевого суду, засуджений у касаційній скарзі не навів доводів на спростування висновків суду першої інстанції щодо допустимості усіх доказів, покладених в основу цього судового рішення, із зазначенням того, які конкретно норми процесуального закону було порушено цим судом.
Касаційна скарга не містить доводів на обґрунтування незаконності ухвали апеляційного суду та допущених, на думку засудженого, цим судом порушень норм матеріального і процесуального права.
У касаційній скарзі відсутні доводи щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів апеляційних скарг обвинуваченого і його захисника, з посиланням на конкретні положення норм процесуального і матеріального права.
Також засуджений не зазначає, клопотання про дослідження яких конкретно доказів усупереч ч. 3 ст. 404 КПК апеляційний суд безпідставно

не задовольнив,а також, які конкретно доводи апеляційних скарг його та захисника в порушення ст. 419 цього Кодексу цей суд не дослідив, не перевірив та не оцінив, внаслідок чого визнав їх необґрунтованими.

Натомість засуджений вказує на однобічність і неповноту судового розгляду та фактично просить дати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж місцевий та апеляційний суди, що відповідно до статей 433, 438 КПК не є предметом перегляду судом касаційної інстанції.

Крім того, формальним є посилання засудженого на те, що призначене йому покарання є явно несправедливим через суворість, оскільки його касаційна скарга не містить стосовно цього конкретних доводів відповідно до положень ст. 414 КПК, як щодо виду покарання, так і щодо його розміру.

Враховуючи, що суд касаційної інстанції є судом права, відповідно до положень

ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування і недотримання вимог ст. 427 цього Кодексу перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1

ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20 червня 2018 року й ухвалу Львівського апеляційного суду від 06 березня 2019 року щодо нього залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3