Справа №523/1228/14-к
Провадження №1-кп/523/12/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2019 року

Колегія суддів Суворовського районного суду міста Одеси у складі: Головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , представника потерпілого ОСОБА_8 , перекладача ОСОБА_9 , в присутності обвинувачених: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , розглянувши у судовому засіданні матеріали кримінального провадження за звинуваченням ОСОБА_10 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 27 ч. 4, ст. 115 ч. 2 п. 11 КК України, ОСОБА_11 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 115 ч. 2 п.п. 6, 11 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебуває обвинувальний акт з наданими до нього документами за звинуваченням ОСОБА_10 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 27 ч. 4, ст. 115 ч. 2 п. 11 КК України, ОСОБА_11 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 115 ч. 2 п.п. 6, 11 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявила усне клопотання про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_11 , так як закінчується строк тримання під вартою.

Захисники заперечували проти продовження строку тримання під вартою, оскільки прокурором було заявлено усне клопотання, що не передбачено вимогами КПК України.

Обвинувачений заперечував проти продовження строку тримання під вартою на 60 діб та просив обрати інший запобіжний захід.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Так, строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_11 закінчується 11 серпня 2019 року.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Разом з тим, згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Під час судового розгляду кримінального провадження, при вирішенні судом в порядку ст. 331 КПК України питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_11 під вартою, прокурором відповідного письмового клопотання про продовження застосування запобіжного заходу вказаному підсудному у вигляді тримання під вартою не подано, а лише заявлено усне клопотання про доцільність продовження такого запобіжного заходу.

Зі змісту положень ч. 4 ст. 176 вказаного Кодексу, запобіжні заходи під час судового провадження застосовуються судом за клопотанням прокурора, а зі ст. 178 цього Кодексу слідує, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності визначені цією нормою закону обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей; дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів; розмір майнової шкоди та інше.
Відповідно до ст.177 зазначеного Кодексу, метою застосування запобіжного заходу, наряду з іншим, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків кримінального провадження; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або продовжувати злочинну діяльність.

З огляду на ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого; його майновий стан та наявність судимостей; дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів; розмір майнової шкоди та інше.

Пункт 4 ч. 2 ст.183 КПК України встановлює, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_11 кримінальних правопорушень передбачених ст.ст. 115 ч. 2 п.п. 6, 11 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави судді вважати, що обвинувачений може вдатися до спроб будь - яким чином перешкодити кримінальному провадженню.

Згідно ст. 177 КПК України метою та підставами застосування запобіжного заходу є спосіб забезпечення виконання обвинуваченим покладених на зобов`язань, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Вимогами ч. 3 ст. 199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1)виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Проте, прокурором під час обговорення в судовому засіданні питання за ст. 331 КПК України взагалі не було подано до суду відповідного клопотання про продовження раніше обраного судом запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_11 , що свідчить про недотримання прокурором вимог ст.ст. 35, 176, 199 КПК України, а відтак цим прокурором не доведені підстави продовження застосування до зазначеного підсудного такого запобіжного заходу та усне клопотання прокурора з цього приводу містить лише необґрунтовані й недоведені припущення щодо доцільності означеного продовження запобіжного заходу.
Всупереч вимог діючого законодавства, клопотання прокурором не було подано письмово, а було заявлено усно під час судового засідання, суд враховуючи вищевикладене, приходить до висновку, що клопотання прокурора про продовження строків застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_11 не підлягає задоволенню

Керуючись ст.ст. 132, 176, 177, 178, 181, 183, 196 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні усного клопотання прокурора про продовження у відношенні обвинуваченого ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ОСІ УДПтСУ в Одеській області, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3