ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2895/19 Справа № 311/1807/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 21 серпня 2019 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Краматорську Донецької області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України,

за участю:
секретаря - ОСОБА_7 ,
прокурора - ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції);
обвинуваченого - ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції);
захисника ОСОБА_5

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 21 серпня 2019 року клопотання прокурора ОСОБА_8 про продовження запобіжного заходу було задоволено та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 20.10.2019 включно.
Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя, врахувавши тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 , в разі визнання його винуватим, особу обвинуваченого, посилався на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3-4 ч.1 ст.177 КПК України, які не припинили існувати.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити прокурору у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги захисник посилається на те, що клопотання прокурора та ухвала суду не містять викладу обставин та посилань на докази їх підтвердження на підставі яких прокурор і суд дійшли висновку про наявність на теперішній час ризиків, наведених у клопотанні. Адвокат зазначає, що обвинувачений має постійне місце проживання та реєстрації, проживає разом з непрацездатною матір`ю, дружиною, з якою перебуває у фактичних шлюбних відносинах, має на утриманні двох малолітніх дітей, позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Окрім цього, захисник вказує, що згідно з наявними у матеріалах провадження доказами, ДТП сталось у зв`язку з технічною несправністю автомобіля, ремонт якого здійснювався напередодні рейсу. До того ж, захисник зауважує, що шкоду потерпілим відшкодовано у повному обсязі. На переконання адвоката, у сукупності ці обставини вказують на відсутність ризику переховування обвинуваченого від суду. Щодо ризику впливу на свідків та потерпілих у цьому провадженні, то з позиції захисту, цей ризик також є недоведеним. Поряд із цим, захисник вважає недоведеним й ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Адвокат зауважує, що обвинувачений має можливість безперешкодно з`являтись у судове засідання, а місто де він мешкає підконтрольне органам державної влади України. ОСОБА_5 зазначає, що обвинувачений особисто зацікавлений у встановлені істини у справі та сприяв цьому органам досудового розслідування та суду. Отже, захисник вважає, що суд не врахував вказані обставини та не дослідив належним чином підстави, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали, прокурора який просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.
У відповідності з вимогами ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно з вимогами статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та, що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах провадження № 1-кп/311/198/2019, 21 серпня 2019 року судом першої інстанці, в порядку ст.331 КПК України, було розглянуто клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 . Зазначене клопотання було задоволено судом першої інстанції та продовжено обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20.10.2019 включно.
Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , суд належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені п.п.1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , доводи обвинуваченого та його захисника щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який у вигляді домашнього арешту, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.
Матеріали провадження не містять інших переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Наявність тих обставин, що обвинувачений ОСОБА_6 має постійне місце проживання, родину, раніше не судимий, позитивно характеризуеться, відшкодовує шкоду потерпілим, про що йдеться в апеляційній скарзі захисника, хоча і мають місце, однак не є безумовними підставами для відмови в продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
При цьому, вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції, відповідно до ст.178 КПК України, врахував тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, особу ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, та відповідно наявність передбачених ст.177 КПК ризиків, наведених в ухвалі, та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого та відсутність процесуальної необхідності застосування менш суворого виду запобіжного заходу.
Всі викладені захисником обвинуваченого апеляційні доводи були об`єктом дослідження судом першої інстанції при продовженні йому строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є вмотивованим та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України,колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 21 серпня 2019 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4