ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/982/19 Справа № 183/3052/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
підозрюваної ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянки України, не працюючої, незаміжньої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої, останній раз:
- 06.06.2018 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 389 КК України до покарання у вигляді арешту на строк три місяці. На підставі ст. ст. 71, 72 КК України шляхом часткового складання з невідбутою частиною покарання, призначеного вироком від 21.12.2017, остаточно призначено три місяці десять днів арешту; 09.11.2018 звільнена з Дніпродзержинської ВК Дніпропетровської області № 34 у зв`язку з відбуттям строку покарання,
підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2019 року у задоволенні клопотання слідчого СВ Новомосковського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , погодженого прокурором Новомосковської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 відмовлено та застосовано до останньої запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 01 вересня 2019 року.
Рішення суду обґрунтовано тим, що слідчим не доведено необхідність тримання під вартою ОСОБА_8 , оскільки у клопотанні не обґрунтовано наявність ризиків, передбачених п.1 ч.1 ст.177 КПК України та п.5 ч.1 ст.177 КПК України, адже клопотання не містить безспірних доказів наявності у підозрюваної реальної можливості переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Щодо наданих слідчому судді копій ухвал суду від 15.04.2019 року та 27.05.2019 р. у кримінальному провадженні №0000483 за ч.2 ст.185 КК України, суд зазначає, що на підставі зазначених ухвал суд не може встановити реальну наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки зі змісту наданих копій ухвал суду, отриманих з Єдиного державного реєстру судових рішень, неможливо встановити факт переховування ОСОБА_8 від суду.
Суд також зазначав, що зі змісту клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 неможливо встановити строк застосування такого запобіжного заходу, оскільки текст клопотання не містить строку на який слідчий просить обрати запобіжний захід, а усне обґрунтування під час розгляду клопотання суд вважає недостатнім для задоволення клопотання, що позбавляє суд можливості встановити на які саме строки посилається слідчий та переконатись у їх обґрунтованості.

Прокурор не погодився з рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.07.2019 року скасувати повністю, клопотання слідчого задовольнити та обрати підозрюваній ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом безпідставно встановлено відсутність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України та належним чином не враховано, в порушення вимог ст. 178 КПК України, кримінальну репутацію підозрюваної, матеріальний стан останньої, відсутність підозрюваної постійного місця роботи або навчання, наявності судимостей та двох обвинувальних актів відносно підозрюваної, які перебувають з 2018 року на розгляді Новомосковського міськрайонного суду.
Під час вивчення матеріалів кримінального провадження та особи підозрюваної встановлено, що ОСОБА_8 , законних джерел доходу не має, офіційно не працює, має кримінальну репутацію, оскільки раніше судима за вчинення умисних злочинів, має непогашену судимість, разом з тим, відносно неї в 2018 році до Новомосковського місь^районного суду Дніпропетровської області направлено 2 обвинувальні акти по кримінальних провадженнях №0000483 за ч. 2 ст. 185 КК України та №0001061 за ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 190 KK України, однак ОСОБА_8 , не припиняючи своєї злочинної діяльності, знову підозрюється у вчиненні умисного кримінального правопорушення.
Разом з тим, вивченням змісту клопотання слідчого про застосування до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою встановлено, що текст клопотання містить строк на який слідчий просить обрати запобіжний захід, а посилання суду у своїх ухвалі про його відсутність є безпідставним. Крім того, в судовому засіданні, як слідчий так і прокурор просили суд обрати відносно підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід на 60 днів.
Вважає, що суд приймаючи рішення про обрання запобіжного заходу повинен виходити з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який апеляційну скаргу підтримав за викладених у ній підстав, підозрювану та її захисника, які проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечували, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;
3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні від 26.06.1991 р. у справі «Летельє проти Франції», попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у рішенні від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України", рішенні від 29.09.2011 року у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06.11.2008 року у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.
Відповідно до правової позиції , викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі Марченко проти України при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
На думку колегії суддів, при обрані запобіжного заходу ОСОБА_8 ці вимоги закону були дотримані.
Так, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді суду першої інстанції про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, яка достатньою мірою підтверджується наданими матеріалами.
При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Так, сам по собі факт вчинення інкримінованого цій підозрюваній кримінального правопорушення та ймовірність призначення їй суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення її від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції при обрані запобіжного заходу ОСОБА_8 , яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі до п`яти років, у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України дослідив та достатньою мірою взяв до уваги фактичні обставини, що підлягають врахуванню згідно ст.178 КПК України, особу підозрюваної та стан її здоров`я. Отже, всі обставини, враховані судом першої інстанції та дослідженні в апеляційному порядку, у сукупності дають достатні підстави для обрання цій підозрюваній запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції про те, що запобіжний захід у виді домашнього арешту є достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваної та дієвості кримінального провадження щодо неї.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4