справа № 462/5665/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2019 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1
за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченої: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження № 0001932 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Нововолинськ Волинської області, громадянки України, українки, із середньою спеціальною освітою, одруженої, раніше не судимої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, суд

в с т а н о в и в :
15.06.2019 року близько 22.00 години ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: м. Львів-Рудно, вул. В. Великого /біля зупинки громадського транспорту «Рудно»/, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що її дії не були поміченими для інших осіб, викрала із автомобіля 141 бригади швидкої медичної допомоги КЗ «ЛОР ЛОЦ ЕМД МК» два мобільні телефони, а саме: мобільний телефон чорного кольору марки «Xiaomi» модель «RedMi5», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 належний фельдшеру ОСОБА_5 , вартістю 5000,00 гривень та службовий телефон КЗ «ЛОР ЛОЦ ЕМД МК» чорного кольору марки «Motorola» модель «moto e5 plus», IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 , вартістю 10202,00 гривень.

Своїми діями ОСОБА_4 завдала КЗ «ЛОР ЛОЦ ЕМД МК» матеріальної шкоди на суму 10202,00 гривень та ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 5000,00 гривень.

У судовому засіданні допитана обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України визнала повністю, не заперечила фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаюється, просить суд її суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 та представник потерпілого КЗ «ЛОР ЛОЦ ЕМД МК» у судове засідання не з`явилися, подали суду заяви, у якій просили проводити розгляд справи у їх відсутності.

Враховуючи те, що обвинувачена та прокурор не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив провести судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів у справі, оскільки на цьому не наполягали учасники судового розгляду, а фактичні обставини справи ніким не оспорювалися.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_4 доведена повністю, дії обвинуваченої органом досудового слідства кваліфіковано вірно за ч.1 ст. 185 КК України, так як обвинувачена вчинила таємне викрадення чужого майна, тобто крадіжку.

При призначенні обвинуваченій виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винної.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення кримінального покарання» визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який є злочином середньої тяжкості, вчиненим умисно, з корисливих мотивів, особу винної, яка раніше не судима, повністю визнала свою вину, розкаялася у вчиненому злочині, завдана шкода відшкодована шляхом повернення майна, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, такі пом`якшуючі обставини як щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, обставини, які обтяжують покарання судом не встановлені, а тому виходячи з наведеного, суд приходить до переконання, що ОСОБА_4 слід обрати покарання у вигляді штрафу, що є достатнім для виправлення обвинуваченої, її перевиховання, запобігання вчиненню нею нових злочинів, відповідає особі обвинуваченої та є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст. 50 КК України цілей покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Витрати на залучення експерта відсутні.

На підставі ч.9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 50, 65-67, 185 КК України, ст. 100, 368, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд

у х в а л и в:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 50 /п`ятдесяти/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 850 /вісімсот п`ятдесят/ гривень.

Речові докази: СD-диск із заводськими написами «DVD+R HP 16х» залишити при матеріалах кримінального провадження /матеріали кримінального провадження а.с. 32/.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1