Код суду 233 Справа № 233/5432/19
Вирок
Іменем України
02 жовтня 2019 року м. Костянтинівка
ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Олександро-Калинове Костянтинівського району Донецької області, громадянки України, має середню спеціальну освіту, заміжня, неповнолітніх дітей на утриманні не має, працює контролером абонентської служби в Часовоярському РПУ КП «Вода Донбасу», раніше не судима, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України, суд -
ОСОБА_4 у період з початку травня 2014 року, точного часу не встановлено, по 11 травня 2014 року, під час перебування бойовиків самопроголошеної «Донецької народної республіки» у с. Олександро-Калинове Костянтинівського району Донецької області, брала активну участь у проведенні незаконного референдуму щодо створення на території Донецької області так званої самостійної суверенної держави «ДНР» (була призначена головою дільничної виробничої комісії), тобто вчинила дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.
Так, 10 квітня 2014 року, так званою Радою самопроголошеної «Донецької народної республіки, утвореної 07.04.2014 року у м. Донецьк, одним із основних завдань якої є зміна меж території та державного кордону України в спосіб, що суперечить порядку, встановленому Конституцією України, тобто стійкого об`єднання невизначеної кількості осіб (більше трьох), що створене з метою здійснення терористичної діяльності, у межах якого здійснено розподіл функцій, встановлено правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів, та в якому її структурні підрозділи здійснюють терористичну діяльність з відома керівників (керівних органів) усієї організації, яка відповідно до п. 16 ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» є терористичною організацією, з метою утворення у межах території Донецької області держави - «Донецька народна республіка», у порушення ст. ст. 1, 2, 5, 8, ч. 2 ст. 19, ст. 73, п. 3 ч. 1 ст. 85, п.п. 13, 18, 20 ч. 1 ст. 92, ст. ст. 132, 133 Конституції України був оголошений референдум, який був проведений представниками зазначеної терористичної організації на території Донецької області 11.05.2014 року та на вирішення якого було поставлено питання «Чи підтримуєте Ви Акт про державну самостійність Донецької Народної Республіки?»; тобто питання щодо зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, а саме: виведення з-під юрисдикції України окремих адміністративно-територіальних одиниць Донецької області.
Положеннями статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.
Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.
Згідно з вимогами ст. ст. 72, 73 Конституції України питання про зміну території України вирішуються виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених Конституцією та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.
Організація і порядок проведення референдумів та територіальний устрій України, згідно з положеннями ст. 92 Конституції України, визначаються виключно законами України.
Відповідно до ст. ст. 132, 133 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно-територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема, Донецька область, а також райони, міста, райони в містах, селища і села.
Порядок проведення всеукраїнського референдуму регламентований Законом України «Про всеукраїнський референдум», положеннями ч. 4 ст. 14 якого визначено, що виключно Верховна Рада України призначає ратифікаційний референдум щодо зміни меж території України.
На початку травня 2014 року, точного часу не встановлено, з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, а саме виведення з-під юрисдикції України окремих адміністративно-територіальних одиниць Донецької області, діючи з власних міркувань, ОСОБА_4 , в ході розмови із сільським головою, дала добровільну згоду останньому на участь в роботі так званої дільничної виборчої комісії, в якості її голови. При цьому, ОСОБА_4 повинна була разом з іншими членами так званої дільничної виборчої комісії, відносно яких проводиться досудове розслідування в іншому кримінальному провадженні, взяти участь у проведенні 11 травня 2014 року у приміщенні будинку культури, який розташований за адресою: Донецька обл., Костянтинівський район, с. Олександро-Калинове, площа Танкістів, буд. 2, незаконного опитування мешканців с. Олександро-Калинове, з приводу визнання незаконного утворення та подальшого самостійного існування так званої «ДНР», з наступним складанням завідомо неправдивих документів про результати підрахунку нібито їх волевиявлення про зміну меж території України.
При цьому, ОСОБА_4 , періодично беручи участь у роботі виборчих комісій на території Костянтинівського району Донецької області під час проведення виборів Президента України та виборів депутатів до Верховної Ради України, була обізнана із положеннями законодавства, яке регламентує порядок проведення референдумів на території України, але, діючи з власних міркувань, вступила у злочинну змову з групою осіб, відносно яких проводиться досудове розслідування в іншому кримінальному провадженні, для вчинення умисних дій, спрямованих на виведення з-під юрисдикції України окремих адміністративно-територіальних одиниць Донецької області.
11 травня 2014 року в період часу з 07 години 00 хвилин до 14 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , будучи головою так званої дільничної виборчої комісії у приміщенні будинку культури, розташованого за адресою: Донецька обл., Костянтинівський район, с. Олександро-Калинове, площа Танкістів, буд. 2, діючи умисно, з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, а саме: виведення з-під юрисдикції України окремих адміністративно-територіальних одиниць Донецької області, діючи з власних міркувань, за попередньою змовою групою осіб, відносно яких проводиться досудове розслідування в іншому кримінальному провадженні, організувала роботу даної комісії та керувала її діяльністю щодо проведення незаконного референдуму.
ОСОБА_4 , виконуючи функції керівництва дільничної комісії у приміщенні будинку культури, розташованого за адресою: Донецька обл., Костянтинівський район, с. Олександро-Калинове, площа Танкістів, буд. 2, організовувала, контролювала та координувала роботу секретаря виборчої комісії та членів вказаної комісії, відносно яких проводиться досудове розслідування в іншому кримінальному провадженні, отримала та здійснила доставку бюлетенів на дільницю, а також організувала подальших підрахунок голосів та передачу бюлетенів невстановленим представниками терористичної організації «ДНР»,
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України, визнала повністю, та пояснила, що в один з днів на початку травня 2014 року до неї звернувся голова сільради ОСОБА_5 , який запропонував їй взяти участь у проведенні «референдуму». Спочатку вона відмовилась, але він почав її вмовляти, а вона почувалася зобов`язаною йому, бо він допоміг їй влаштуватись на роботу та виділив приміщення у сільраді під кабінет, крім того, він був її кумом, тому після певних вмовлянь вона погодилась. Вона на той час думала, що йдеться про вирішення питання економічної автономії Донецької області, а не про відділення від України. 10 травня 2014 року раніше невідомі їй особи привезли бюлетені, які сховали в сейфі в кабінеті голови сільради. Вигляд бюлетенів, а також вся організація цього «референдуму» видалися їй підозрілими їй не виділили окремого сейфу, ніхто не облаштовував кабінки для голосування, члени комісії не складали ніяких протоколів. Вона знала, як повинні відбуватись референдуми та вибори, оскільки раніше неодноразово брала участь у їх проведенні, в тому числі і як голова дільничної виборчої комісії. 11 травня 2014 року зранку ОСОБА_5 видав їй з сейфу бюлетені і вони пішли в приміщенні клубу в с. Олександро-Калинове. Там просто за одним столом вона та її знайома ОСОБА_6 почали видавати ці бюлетені без якогось єдиного списку, люди самі себе дописували на аркуші. Кабінок також не було, позначки у бюлетенях люди ставили просто на підвіконнях та кидали ці бюлетені в урну. Близько 11-ї години дня їм сказали закінчувати все це, порахувати бюлетені та привезти їх у м. Костянтинівка, що вони і зробили. Бюлетені у них забрала раніше незнайома дівчина, яка вийшла з житлового будинку в районі Індустріального технікуму в м. Костянтинівці. Будь-яких протоколів за результатами цього референдуму» ніким не складалось і не підписувалось. В теперішній час вона усвідомила помилковість своїх дій, щиро розкаялась.
Оскільки обвинувачена ОСОБА_4 у повному обсязі визнала свою вину у скоєнні інкримінованого їй злочину та, приймаючи до уваги, що прокурор також не оспорював встановлені фактичні обставини, при яких скоєно злочин, і судом встановлено, що учасники судового провадження, у тому числі обвинувачена, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин скоєння злочину, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, допитавши у судовому засіданні обвинувачену та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують її особу, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого їй злочину при встановлених судом обставинах доведена повністю, а її дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. ст. 110 КК України як умисні дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, вчинені за попередньою змовою групою осіб.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, викладеними у Постанові ПВСУ №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, обставини кримінального правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченої, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, має постійне місце роботи, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, суд визнає - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.
Відповідно до досудової доповіді з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченої ОСОБА_4 , складеної Костянтинівським міськрайонним відділом філії ДУ «Центр пробації» в Донецькій області, рівень ризику вчинення нею повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінується як середній. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. для окремих осіб).
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженої, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженою, так і іншими особами.
Тож, приймаючи до уваги досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченої ОСОБА_4 , з урахуванням особи винної, а саме того, що остання раніше до кримінальної відповідальності не притягалася, повністю визнала свою вину, щиро розкаялась, за місцем мешкання характеризується позитивно, соціально адаптована, суд вважає, що необхідним та достатнім для її виправлення, перевиховання та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде призначення покарання останній у виді позбавленні волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч. 2 ст. 110 КК України.
З урахуванням обставин, що пом`якшують покарання, відомостей про особу обвинуваченої ОСОБА_4 , її критичного ставлення до скоєного, що свідчить про її намір стати на шлях виправлення та перевиховання, та дають підстави вважати, що можливість соціальної реабілітації не втрачена, і виправлення обвинуваченої можливе без реального відбування покарання, суд приходить до висновку про можливість застосування відносно ОСОБА_4 положень ст. 75 КК України, звільнивши останню від відбування покарання з іспитовим строком з покладенням на неї обов`язків, передбачених у ст. 76 КК України.
Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Відомості про речові докази по кримінальному провадженню відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не обирався і на теперішній час судом не встановлено підстав для його обрання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 визнати винною у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Нагляд за ОСОБА_4 доручити уповноваженому органу з питань пробації за місцем проживання засудженої.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1