Справа № 165/1936/19
Провадження № 1-кп/165/247/19
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,

провівши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Нововолинського міського суду судовий розгляд кримінального провадження №0000518 від 21 травня 2019 року за ч.2 ст.384 КК України, про затвердження угоди про визнання винуватості від 04 листопада 2019 року укладеної між прокурором Нововолинського відділу Володимир-Волинської місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Волгоград Російської Федерації, українець, громадянин України, освіта повна загальна середня, не працює інвалідом І-ІІ групи не являється, не судимий, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , суд,

встановив:

26 березня 2019 року в період часу з 22 год. 25 хв. по 22 год. 55 хв., ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні службового кабінету №9 Нововолинського ВП Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області, розташованого за адресою: м. Нововолинськ, вул. Нововолинська, 15, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань згідно ст.384 КК України, в ході допиту в якості свідка у кримінальному провадженні №0000336 від 26 березня 2019 за фактом умисного заподіяння ОСОБА_8 працівнику правоохоронного органу слідчому СВ Нововолинського ВП Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, діючи умисно, з мотивів допомогти ОСОБА_8 уникнення ним кримінальної відповідальності та штучного створення доказів захисту, з метою перешкоджання здійсненню швидкого, об`єктивного та неупередженого досудового розслідування, встановленню об`єктивної істини у справі, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і усвідомлюючи, що його покази не відповідають дійсності, надав старшому слідчому СВ Нововолинського ВП Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області майору поліції ОСОБА_10 показання, відповідно до яких після виникнення конфлікту з неповнолітніми, між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 конфлікту не було і такий конфлікт він не бачив, оскільки свідок, згідно його показів, перебував у приміщенні автостанції м. Нововолинська. Показання свідка ОСОБА_4 були зафіксовані на паперовому носії інформації у вигляді протоколу допиту, тобто у письмовій формі, правильність змісту якого засвідчено власним підписом свідка ОСОБА_4 , однак в ході проведення досудового розслідування, зокрема огляду відеозаписів з камер відео спостереження, які знаходяться на автостанції м. Нововолинська, було встановлено, що ОСОБА_4 на момент нанесення удару ОСОБА_8 в обличчя потерпілого ОСОБА_9 перебував поблизу них та спостерігав за подіями, які відбувалися неподалік від входу в приміщення автостанції м. Нововолинська, тобто свідок ОСОБА_4 надав показання, які не відповідають дійсності.
Правова кваліфікація умисних дій ОСОБА_4 за ч.2 ст.384 КК України, тобто завідомо неправдиве показання свідка, надані органу, що здійснює досудове розслідування, поєднане зі штучним створенням доказів захисту.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у інкримінованому йому злочині визнав повністю та беззастережно.

Додаткові обов`язки для обвинуваченого ОСОБА_4 які були б пов`язані з співпрацею у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою, угодою не передбачається.
Покарання, узгоджене сторонами угоди та на призначення якого згідний обвинувачений ОСОБА_4 за ч.2 ст.384 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу у розмірі триста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить п`ять тисяч сто гривень.
Наслідки укладення та затвердження угоди, що передбачені ст.473 КПК України, а саме: для прокурора, обвинуваченого та його захисника є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для обвинуваченого також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу та наслідки невиконання угоди сторонам зрозумілі.
У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просила затвердити укладену між нею та обвинуваченим ОСОБА_4 угоду про визнання винуватості, оскільки угода відповідає вимогам ст.472 КПК України та укладена добровільно. Наслідки затвердження даної угоди їй зрозумілі.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у інкримінованому йому злочині визнав повністю, угоду про визнання ним винуватості просить затвердити, оскільки укладена ним добровільно і він погоджується на покарання узгоджене в угоді.
У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 не заперечив щодо затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між обвинуваченим та прокурором, оскільки угода була укладена за його присутності ОСОБА_4 добровільно, і останній погодився на покарання узгоджене в угоді.
Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з того, що відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості. Згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ним угоди.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ч.3 ст.12 КК України віднесений до злочину середньої тяжкості. Міра покарання погоджена сторонами угоди відповідає санкції ч.2 ст.384 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу у розмірі триста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить п`ять тисяч сто гривень, із врахуванням пом`якшуючих вину ОСОБА_4 обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, зокрема: раніше не судимий (а.с.30), до адміністративної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем служби (а.с.28), брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях (а.с.27), відсутність обтяжуючих вину обставин, відповідає вимогам ч.1 ст.69 КК України (перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.2 ст.384 КК України).
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.4, ч.5 ст.474 КПК України, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст.476 КПК України.
Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, зокрема інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про підстави для визнання винуватості.
Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання.
Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 .
Обвинуваченому ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні запобіжний захід не обирався.
Судові витрати та речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись п.1 ч.3 ст.314, ст.370, ст.373, ст.374, ст.474, ст.475 КПК України, суд,

ухвалив:

Угоду про визнання винуватості від 04 листопада 2019 року у кримінальному провадженні №0000518 від 21 травня 2019 року, укладену між прокурором Нововолинського відділу Володимир-Волинської місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 затвердити.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.384 КК України та призначити покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу у розмірі триста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить п`ять тисяч сто гривень.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Волинського Апеляційного суду через Нововолинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити ОСОБА_4 та прокурору.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_1