Житомирський апеляційний суд
Справа №296/9398/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія зап .захід Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 року м. Житомир
Житомирський апеляційний суд у складі суддів:

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Житомирі апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 26 вересня 2019 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростень, Житомирської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, у кримінальному провадженні №0000090

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

адвоката ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:
в апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 26 вересня 2019 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 .

Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, такою, що постановлена з істотним порушенням норм КПК України. Висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Посилається на те, що слідчий суддя не взяв до уваги, що в матеріалах провадження відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували вчинення підозрюваним інкримінованого йому злочину, а вказані в підозрі та у клопотанні обставини невірно інтерпретовані органами досудового розслідування.

Зазначив, що слідчим, в порушення вимог ст.184 КПК України, лише наведено перелік доказів, які мали б містити виклад обставин, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення.

Зокрема, протокол обшуку від 27.04.2019 року, протокол допиту неповнолітньої потерпілої ОСОБА_10 від 28.04.2019 року та протокол проведення з нею слідчого експерименту, протокол пред`явлення для впізнання ОСОБА_7 від 28.04.2019 року, протокол затримання ОСОБА_7 від 28.04.2019, які не є достатніми доказами вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 .

Вказав, що ризики, зазначені у ст.177 КПК України, якими сторона обвинувачення обґрунтовує необхідність застосування щодо ОСОБА_7 найбільш суворого запобіжного заходу, клопотання слідчого не містить та не підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Послався на те, що клопотання слідчого не містить обґрунтування неможливості запобігання ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, та необхідності покладення на підозрюваного конкретних обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Зазначив, що клопотання слідчого не відповідає вимогам ст.199 КПК України, оскільки слідчий не навів жодної нової обставини, яка б свідчила про те, що за період дії попередньої ухвали про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Вказав, що продовження слідчим суддею строку тримання під вартою поза межами строку досудового розслідування, вочевидь, не узгоджується з вимогами, визначеними ч.3 ст.197 КПК України та усталеною практикою ЄСПЛ.

Послався на те, що слідчий суддя в порушення ч.4 ст.182 КПК України, визначив непомірно велику суму альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в сумі 802800 грн. Вказує, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Оскільки слідчий не ініціював питання про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді застави, на момент розгляду клопотання, сторона захисту не мала можливості надати докази на підтвердження доходу підозрюваного.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 26 вересня 2019 року частково задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 .

Продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , у межах строку досудового розслідування, а саме до 10.10.2019 року.

Одночасно визначено розмір застави у межах 400 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 802800 грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Корольовського районного суду м. Житомира.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , у разі внесення застави, наступні обов`язки:

-прибувати на кожну вимогу до суду, прокурора, та до слідчого;

-не відлучатися за межі м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадженні, про зміну свого місця проживання;

-утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілою та іншим підозрюваним у справі;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

-носити електронний засіб контролю.

У разі невиконання вказаних вище обов`язків застава буде звернена в дохід держави та може бути вирішено питання про застосування іншого запобіжного заходу.

Вказані вище обов`язки покладаються на підозрюваного до 10.10.2019 року.

Роз`яснено підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі слідчого ізолятора м. Житомира.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_7 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Своє рішення слідчий суддя обґрунтував тим, що матеріали клопотання підтверджують наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, і такі докази є достатніми на час розгляду клопотання для продовження строку тримання під вартою. Також послався на наявність обґрунтованих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки заявлені у клопотанні ризики щодо можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на потерпілу, яка є неповнолітньою, її близьких, свідків, які допитані в ході досудового розслідування та інших учасників кримінального провадження, а також може знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, не зменшилися та продовжують існувати.

Згідно ухвали слідчого судді, досудовим слідством встановлено, що, 27.04.2019 близько 17 години ОСОБА_11 , знаходячись разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_10 на території ТОВ фірма «АСКО» ЄРДПОУ 13550564, що розташоване поблизу с. Кожухівка, Коростенського району, юридична адреса: м. Коростень, 156 км автодороги Київ - Ковель, вступив у злочинну змову із ОСОБА_7 , направлену на зґвалтування неповнолітньої ОСОБА_10 групою осіб.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на порушення статевої свободи та недоторканості ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , діючи групою осіб та спільним злочинним умислом із ОСОБА_11 , привів потерпілу ОСОБА_10 із місця її тимчасового проживання, а саме кімнати до приміщення лазні, що розташовані на території ТОВ фірма «АСКО», де діючи з прямим умислом із застосуванням психологічного тиску примусили ОСОБА_10 зняти із себе одяг та нижню білизну.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 та ОСОБА_11 почергово, застосовуючи фізичне насильство відносно ОСОБА_10 , що виявилось у заламуванні її рук за спиною з метою позбавлення можливості чинити опір, діючи з прямим спільним умислом групою осіб, зґвалтували неповнолітню ОСОБА_10 шляхом вагінального, анального та орального проникнення в її тіло з використанням геніталій.

Своїми умисними діями, які виразились у зґвалтуванні ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчиненому групою осіб, щодо неповнолітньої особи, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.152 КК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, яка вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи клопотання слідчого та продовжуючи щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано виходив з доведеності підстав для застосування саме такого запобіжного заходу у зв`язку з наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, слідчий суддя дійшов до висновку, що сукупність доказів, які були долучені до клопотання слідчого, на даному етапі кримінального провадження, свідчать про обґрунтованість підозри, оголошеної ОСОБА_7 , і є достатніми для продовження раніше застосованого щодо підозрюваного запобіжного заходу.

З таким висновком погоджується і колегія суддів.
Обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.
Крім того, це випливає також з практики Європейського Суду з прав людини, де розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин (справа «Нечипорук і Йонкало проти України»).
Розумна підозра не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведені як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування.
Обґрунтованість підозри, оголошеної ОСОБА_7 підтверджується протоколом проведення слідчого експерименту та стенограмою до нього від 29.04.2019 року, під час якого потерпіла детально розповіла про обставини та місце вчинення злочину 27.04.2019 року (а.с. 27-28, 72); протоколом обшуку від 27.04.2019 року (а.с. 33-37); протоколом пред`явлення особи для впізнання від 28.04.2019, в якому зафіксовано, що потерпіла ОСОБА_10 впізнала ОСОБА_7 , як особу, яка вчинила відносно неї злочин (а.с. 38-41); протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 28.04.2019 року (а.с. 42-44); повідомленням про підозру ОСОБА_7 (а.с. 45-47) та іншими матеріалами провадження.

Колегія суддів вважає неспроможними доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, виходячи з наступного.

В додатках до клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 слідчим надано, зокрема: протокол допиту неповнолітньої потерпілої ОСОБА_10 , в якому зафіксовано показання останньої щодо вчинення тиску на неї з боку адвоката підозрюваного (а.с. 7-13); протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_12 від 09.07.2019 року, в я кому зафіксовано покази, що узгоджуються з показами потерпілої ОСОБА_10 щодо можливого тиску на неї з боку адвоката ОСОБА_7 (а.с. 14-19); протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 08.05.2019 року, яка підтвердила, що адвокат ОСОБА_14 04.05.2019 року відвідував КУ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Сонячний дім» ЖОР та мав розмову з потерпілою ОСОБА_10 щодо обставин вчинення кримінального правопорушення (а.с.20-23); протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 від 10.05.2019 року, яка надала пояснення аналогічні поясненням свідка ОСОБА_13 та підтвердила, що адвокат ОСОБА_7 приходив до неї та розмовляв щодо обставин вчинення злочину (а.с. 24-26).

Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді щодо того, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися та продовжують існувати.

З журналу судового засідання та технічного запису судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого доводи перевірялись судом при його розгляді. При цьому підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 надавали свої пояснення щодо доцільності продовження строку тримання під вартою, адвокатом було подано письмове заперечення на клопотання слідчого, а також з`ясовувались обставини, які мають значення для вирішення питання про обрання запобіжного заходу.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, слідчий суддя повно дослідив обставини кримінального провадження, дав належну оцінку наданим доказам та обґрунтував наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Відповідно до ст.178 КПК України слідчий суддя врахував вагомість наявних в матеріалах кримінального провадження доказів про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Характер та обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 у вказаному кримінальному провадженні (зґвалтування неповнолітньої, вчинене групою осіб), суворість можливого покарання, яке загрожує підозрюваному, в разі визнання його винним, на думку колегії суддів, свідчать про існування на час постановлення ухвали обґрунтованих підстав для висновку про підвищену суспільну небезпечність його особи, існування не абстрактних, а конкретних ризиків можливості вчинення ним кримінальних правопорушень, пов`язаних з насильством та переховування від суду, а відповідно неможливості застосування менш суворого запобіжного заходу.
Слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону, при прийнятті оскаржуваного рішення перевірив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та оцінені слідчим суддею в судовому засіданні. Дослідивши та оцінивши усі обставини вказаного кримінального провадження у їх сукупності, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку, що кожен із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам протиправної поведінки підозрюваного.

Таким чином, суд у відповідності до вимог ст.194 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , даних про його особу, при відсутності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, обґрунтовано дійшов висновку про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Щодо апеляційних доводів захисника про неможливість продовження строку дії запобіжного заходу за межами строку досудового слідства, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.3 ст.219 КПК України, строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, строк досудового розслідування закінчується 28.09.2019 року. 09.09.2019 року стороною обвинувачення було надано стороні захисту доступ до матеріалів досудового розслідування для ознайомлення згідно вимог ст.290 КПК України.

Посилання апелянта на те, що на теперішній час строк досудового розслідування закінчився, на висновки слідчого судді не впливають. Апеляційний суд, переглядаючи ухвалу слідчого судді на час її постановлення, дійшов до висновку, про наявність на час розгляду клопотання слідчого правових підстав для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 до 10.10.2019 року включно.

Колегія суддів вважає неспроможними й доводи адвоката щодо недоведеності слідчим суддею помірності розміру застави, призначеної підозрюваному.

Відповідно до п.3 ч.5 ст.182 КПК розмір застави за вчинення особливо тяжкого злочину, визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Як вбачається з ухвали суду, вирішуючи питання про розмір застави, слідчий суддя врахував конкретні обставини кримінального провадження, суворість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні особливо тяжкого злочину, та визначив заставу у розмірі, яка здатна забезпечити виконання ОСОБА_7 покладених на нього обов язків, з чим погоджується колегія суддів.

Доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують і не дають підстав вважати, що при постановленні оскаржуваної ухвали були допущені порушення норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для її скасування щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407,422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 26 вересня 2019 року щодо підозрюваного ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: