ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 року м. Фастів
Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Фастів кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000035 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Улан-Уде (Бурятія) Російської Федерації, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого в порядку ст. 89 КК України, без місця реєстрації та постійного місця проживання,

у вчинені злочину передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:
19 лютого 2011 року близько 22 години 30 хвилин на залізничному перегоні «Мотовилівка-Фастів», розташованому на території Фастівського району Київської області, під час слідування в електропоїзді приміського сполучення «Київ-Фастів», ОСОБА_4 посварившись в тамбурі електропоїзда з пасажиром ОСОБА_6 вирішив здійснити на нього напад з метою заволодіння його майном.
Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, діючи умисно та свідомо, керуючись корисливим мотивом, 19.02.2011 близько 22 год.30 хв., перебуваючи разом із ОСОБА_6 в тамбурі електропоїзда, ОСОБА_4 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив напад на ОСОБА_6 з метою заволодіння його майном, застосувавши щодо нього фізичне насильство, небезпечне для життя та здоров`я, а саме наніс декілька ударів кулаками в обличчя ОСОБА_6 ,спричинивши йому тілесні ушкодження, які згідно з висновком експерта № 26 від 22 лютого 2011 року є легкими тілесними ушкодженнями, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (перелом кісток носа) та легкими тілесними ушкодженнями (поверхнева рана, садна і синці). При цьому, під час здійснення нападу, ОСОБА_4 зняв з лівої руки потерпілого ОСОБА_6 кварцовий годинник з металевим браслетом, вартістю 50 гривень 00 копійок, та вийняв з кишені його штанів гаманець чорного кольору, вартістю 40 гривень 00 копійок, в якому знаходились грошові кошти на загальну суму 113 гривень 00 копійок (купюрами різного номіналу).
Своїми діями ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 203 гривні 00 копійок.
Після вчиненого ОСОБА_4 з викраденим майном був затриманий працівниками міліції.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), а його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.187 КК України.

10.09.2019 під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, визнав та не оспорював обставини викладені в обвинувальному акті та пояснив суду наступне.

У зв`язку з тим, що пройшло вже багато часу, понад 8 років, точної дати він не пригадує, він їхав в електропоїзді зі своїм знайомим на ім`я ОСОБА_7 до товариша останнього в гості. Потерпілий ОСОБА_6 підійшов до них, коли вони з ОСОБА_7 курили, познайомився і підсів до них та вони разом почали випивати. Пізніше він з потерпілим ОСОБА_6 вийшли разом в тамбур перекурити та посварилися там, після чого він наніс потерпілому декілька ударів в ніс, у вухо, після чого витяг у нього з кишені гаманець та забрав наручний годинник. Про вчинене шкодує та розкаюється, свій вчинок пояснив тим, що тоді вів аморальний спосіб життя, був особою, яка не мала місця проживання.

З наведеного вище видно, що показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ним змісту фактичних обставин інкримінованого йому злочину.

Потерпілий ОСОБА_6 в судові засідання за викликом суду не прибув. Судом вживалися всі можливі заходи для повідомлення потерпілого про судові засідання за наданою суду інформацією про його місцезнаходження, однак судові повістки повернулися із вказівкою «за вказаною адресою не проживає». У відповіді на судовий запит головою Ворокомлівської сільської ради повідомлено, що ОСОБА_6 за запитуваною судом адресою зареєстрований, однак там не проживає. Крім того, прокурором надано документи, з яких видно, що місцезнаходження потерпілого ОСОБА_6 невідоме.

З урахуванням думки всіх учасників справи, зважаючи на те, що обвинувачений повністю визнав вину в інкримінованому йому злочині та не оспорював фактичних обставин справи, суд постановив здійснювати розгляд справи за відсутності потерпілого ОСОБА_6 місце знаходження якого невідоме. При цьому, суд не бере до уваги надану прокурором заяву від потерпілого ОСОБА_6 про розгляд справи за його відсутності, оскільки з неї видно, що ця заява була відібрана певною особою ніби від ОСОБА_6 . Разом з тим, дані про те, хто, коли, в якому місці та за яких обставин відібрав таку заяву, ніби-то від потерпілого у справі, на вказаній заяві не зазначені.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють всі фактичні обставини кримінального правопорушення і судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою обвинуваченого провів судовий розгляд із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та роз`яснив про позбавлення права на їх оскарження в апеляційному порядку.

Проаналізувавши викладене вище, суд зазначає наступне.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України повністю знайшла своє підтвердження під час судового розгляду. Доказами, що містяться у справі, і які ніким не оспорюються, підтверджується вчинення ОСОБА_4 нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбою).

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 187 КК України.

Вчинений обвинуваченим ОСОБА_4 злочин характеризується умисною формою вини у виді прямого умислу, оскільки він усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання, що підтверджується наданими ним під час судового розгляду показаннями.

Вказаний злочин, який вчинив ОСОБА_4 є закінченим, оскільки його діями повністю реалізована об`єктивна сторона цього злочину.

Згідно документів, що характеризують особистість обвинуваченого ОСОБА_4 , він є таким, що раніше в силу ст. 89 КК України не притягувався до кримінальної відповідальності (довідка № 62-22052019/32024), посередньо характеризується за місцем проживання (Довідка-характеристика, надана ДОП Прилуцького ВП ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_8 від 18.06.2019), докази про те, що він перебуває на обліку у наркологічному чи психіатричному кабінеті відсутні.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 кримінальне покарання, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено через відсутність доказів, які б підтверджували вчинення останнім злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_4 міру покарання, передбачену ч. 1 ст. 187 КК України, виходячи з вимог ст. ст. 50 та 65 КК України, враховуючи характер, суспільну небезпечність та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який вину визнав повністю, щиро розповідав про скоєне та розкаявся, його поведінку до вчинення кримінального правопорушення та під час кримінального провадження, обставини, що пом`якшують покарання те, що обвинувачений не працює, не одружений,суд вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 187 КК України, а саме у виді позбавлення волі.

При цьому, суд вважає, що в даному випадку, враховуючи особу ОСОБА_4 , який повністю визнав провину та розкаявся у вчиненому, враховуючи думку прокурора, відсутність майнових претензій від потерпілого, достатні підстави для застосування положень ст. 75 КК України і звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з одночасним покладенням на нього встановлених ст. 76 КК України обов`язків.

Саме таке рішення, на думку суду, у даній справі є обґрунтованим, справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нового злочину.

Речові докази згідно з постановою слідчого від 22.02.2011 та розпискою, наданою ОСОБА_6 , - кварцовий годинник в металевому копусі та металевим браслетом, із жовтого кольору, із надписом на іноземній мові «gsg guarts» «WATER RESIST», шкіряний чорного кольору чоловічий гаманець, з відділенням, в якому знаходяться сто тринадцять гривень та аркуш паперу із оголошенням про надання роботи з номером телефону роботодавця - передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 ..

Відповідно до ст.100 КПК України такі речові докази слід залишити потерпілому.

Цивільний позов не заявлявся.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд враховує наступне.

Згідно ч. 2 ст.124 цього Кодексу у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Відповідно до Розрахунку № 15/176-11320 вартості проведення дослідження № 176 від 05.06.2012 витрати на проведення дактилоскопічного дослідження простої складності складають 234,50 грн. та до Розрахунку № 16/178-10110 вартості проведення дослідження № 178 від 13.06.2012 витрати на проведення почеркознавчої експертизи складають 490,00 грн., а тому з обвинуваченого ОСОБА_4 слід стягнути процесуальні витрати на загальну суму 724,50 грн.

Відповідно до ухвали Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18.07.2019 обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та продовжено його до 16.09.2019.
Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисника, зважаючи на рішення суду про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з встановленням йому іспитового строку, суд дійшов висновку, що підстави для подальшого утримування обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою відпали. З огляду на це, обраний запобіжний захід продовженню не підлягає, обвинуваченого слід звільнити з-під варти у залі суду.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 100, ст. 122, ч. 2 ст. 124, ч. 3 ст. 349, ст. 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до вимог ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Іспитовий строк обвинуваченому ОСОБА_4 обчислювати з дня проголошення вироку, тобто з 11.09.2019.

Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати за проведення судових експертиз в загальній сумі 724 (сімсот двадцять чотири) гривні 50 (п`ятдесят) копійок в дохід держави.

Речові докази: кварцовий годинник в металевому копусі та металевим браслетом, із жовтого кольору, із надписом на іноземній мові «gsg guarts» «WATER RESIST», шкіряний чорного кольору чоловічий гаманець,з відділенням, в якому знаходяться сто тринадцять гривень та аркуш паперу із оголошенням про надання роботи з номером телефону роботодавця залишити потерпілому ОСОБА_6 .

Звільнити ОСОБА_4 з-під варти в залі суду негайно.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання копії.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1