ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/3154/19
Провадження № 1-кс/636/1320/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М УКРАЇНИ
01 серпня 2019 року м. Чугуїв
Слідчий суддя Чугуївського міського суду Харківської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_2 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000985, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 липня 2019 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и в:
Старший слідчий СВ Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_2 звернулася до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про арешт майна, а саме: вилучений 20 липня 2019 року в ході складання протоколу огляду місця події за адресою: Харківська область, Чугуївський район, узбіччя автодороги Чугуїв - Мілове (9 км +120 м) речовий доказ у кримінальному провадженні № 0000985 від 28 липня 2019 року транспортний засіб+ автомобіль «Great Wall», моделі «Haval НЗ», державний знак НОМЕР_1 , 2014 року випуску та ключ до нього, який зберігається на майданчику тимчасового тримання Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області.
Підставами для арешту майна є здійснення розслідування у кримінальному провадженні № 0000985, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 липня 2019, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 27 липня 2015 року близько 19.11 на автомобільній дорозі Харків - Мілове (9 км + 100 м), на території Чугуївського району, Харківської області трапилась дорожньо-транспортна пригодаза участю автомобіля "Great Wall», моделі «Haval НЗ», д.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , внаслідок якої ОСОБА_4 та ОСОБА_5 отримали травми різного ступеню. 27 липня 2019 року в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Great Wall», моделі «Haval НЗ», д.н. НОМЕР_1 був вилучений та поміщений на територію майданчика тимчасового тримання Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області, розташований за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Гвардійська, 31. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 власником автомобіля «Great Wall», моделі «Haval НЗ», д.н. НОМЕР_1 є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Автомобіль «Great Wall», моделі «Haval НЗ», д.н. НОМЕР_1 , в наслідок ДТП отримав механічні пошкодження та відповідно до ст. 98 КПК України, може бути речовим доказом у зазначеному кримінальному провадженні, тобто знаряддям вчинення кримінального правопорушення, що зберіг на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Слідчий зазначає, що вказаний транспортний засіб необхідний для проведення транспортно-трасологічної та авто-технічної експертиз. На даний час досудове розслідування по кримінальному провадженню триває, виконуються необхідні слідчі дії, направлені на повне, всебічне та об`єктивне дослідження всіх обставин події.

Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік вилученого майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним таким майном.

До клопотання мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, передбачено ч.1 ст.167 КПК України.

Тимчасово вилученим майном може бути, в тому числі і майно у вигляді речей, грошей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема, підшукані, виготовлені, пристосовані як засоби чи знаряддя кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, випливає зі змісту ч. 2 ст. 167 цього кодексу.

Тимчасове вилучення майна може бути здійснене під час обшуку та огляду, що передбачено ч. 2 ст. 168 КПК України.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Частина 1 ст.170 КПК України вказує на те, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається, зокрема, і з метою забезпечення:

п. 1 - збереження речових доказів,

п. 2 - спеціальної конфіскації,

п. 3 - конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

У випадку, передбаченому п. 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього кодексу.

У випадку, передбаченому п. 2 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України. При цьому арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у п.п. 104 частини 1 ст. 96-2 КК України.

У випадку, передбаченому п. 3 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Стаття 170 КПК України наголошує, що не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Стаття 171 КПК України зобов`язує слідчого, прокурора у клопотанні про арешт майна обов`язково зазначати зокрема і :

1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Стаття 173 ч. 1 КПК України зазначає, що слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 частини 1 статті 170 цього кодексу.

При цьому слід звернути увагу на зміст ст. 173 КПК України, яка наголошує, що вирішуючи питання про арешт майна необхідно враховувати:

1) правову підставі для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього кодексу);

4) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п. 2 ч. 2 ст. 170 цього кодексу).

У разі задоволення клопотання в ухвалі обов`язково потрібно зазначити перелік майна, на яке накладено арешт (ч. 5 ст. 173 КПК України).

Слідчий, звертаючись до суду з цим клопотанням, лише процитував зміст законів, які на його думку підлягають застосуванню і обмежився висновком щодо необхідності накладання арешту на певне майно.

При цьому, клопотання не містить будь-якого аналізу доводів, в ньому не наведені відповідні мотиви, правова підстава та мета арешту, а також клопотання не містить наявності ризиків (яких саме), передбачених абзацом другим частини 1 ст. 170 цього кодексу.

Відповідно до вимог ст.172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене майно в особи підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а в разу звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Таким чином, враховуючи, що клопотання слідчого про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього кодексу, вважаю за необхідне, відповідно до вимог ч. 3 ст. 172 КПК України, повернути його прокурору та встановити строк в сімдесят дві години для усунення зазначених в мотивувальній частині вказаної ухвали недоліків.

Слідчий суддя, дослідивши документи та матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання, приходить до висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення клопотання, оскільки відсутні відомості про місце проживання власника автомобіля, вартість автомобіля, на який накладається арешт.

Таким чином, клопотання підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків вказаних в ухвалі.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173,175, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :
Клопотання старшого слідчого СВ Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_2 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000985, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 липня 2019 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, - повернути прокурору ОСОБА_3 та встановити строк в сімдесят дві години з моменту отримання ухвали для усунення недоліків, перелічених в мотивувальній частині цієї ухвали.

Роз`яснити учасникам процесу, що в такому разі тимчасово вилучене, під час огляду місця події, майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а в разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Ухвала оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя