Ухвала
Іменем України
10 червня 2019 р.

м. Київ
Справа № 404/2380/18
Провадження № 51-2870 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргузахисника ОСОБА_4 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 жовтня 2018 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 04 березня 2019 року щодо ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0012278,
встановив:

За вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 жовтня 2018 року

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
смт Олександрівка Олександрівського району Кіровоградської області, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 13 липня 2010 року за ч. 3 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією майна, яке є його власністю,

засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 04 березня 2019 року зазначений вирок місцевого суду залишено без зміни.
Згідно з вироком суду ОСОБА_5 визнано винним та засуджено за те, що він у період часу з 31 жовтня 2017 року по 01 листопада2017 року, більш точного часу не встановлено, проходячи повз приміщення офісу ТОВ «Гідроелетроцентр», по вул. Чміленка, 47-а в м. Кропивницькому, маючи умисел на викрадення чужого майна, за допомогою предмета, який він заздалегідь взяв з собою, віджав пластикове вікно та проник всередину вищезазначеного приміщення, звідки повторно, з корисливих мотивів, таємно викрав майно належне потерпілому - ТОВ «Гідроелектроцентр» на загальну суму 16830 грн. 00 коп.
Крім того, 22 листопада 2017 року у період часу з 07 год. 55 хв. по 08 год. 30 хв., ОСОБА_5 , аналогічним способом, проник до приміщення будинку АДРЕСА_2 , звідки повторно, з корисливих мотивів, таємно викрав майно, належне потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на загальну суму 33845 грн. 59 коп.
30 листопада 2017 року близько 18 год. 00 хв., ОСОБА_5 через приміщення прибудови, також шляхом віджаття пластикового вікна, проник до квартири АДРЕСА_3 , звідки повторно, з корисливих мотивів, таємно викрав майно, належне потерпілій ОСОБА_8 на загальну суму 10528 грн. 98 коп.
Крім того, 02 грудня 2017 року близько о 03 год. 00 хв., ОСОБА_5 , подібним способом, проник до кв. АДРЕСА_4 , звідки повторно, з корисливих мотивів, таємно викрав майно, належне потерпілому ОСОБА_9 на загальну суму 31409 грн. 18 коп.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 просить вирок та ухвалу змінити, звільнивши ОСОБА_5 на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого внаслідок суворості. Вказує на те, що судами не в повній мірі враховано обставини вчинення злочину, особу засудженого, а також обставини, що пом`якшують покарання.Зазначає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Перевіривши доводи, наведені у касаційній скарзі, та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на таке.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 185 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.
Що стосується доводів захисника про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного ОСОБА_5 покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, то колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суду необхідно врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вказані вимоги закону судом дотримані.

Як вбачається з вироку, при призначенні покарання ОСОБА_5 , суд з достатньою повнотою врахував характер, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, усі обставини справи, дані про особу винного, який вп`яте притягується до кримінальної відповідальності за аналогічні умисні злочини, вчинив крадіжки через незначний проміжок часу після відбування попереднього покарання, згідно досудової доповіді представника ограну пробації має високі ризики повторного вчинення кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, офіційно не працевлаштований, не одружений, осудний, перебуває на обліку в КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» з приводу змішаних розладів поведінки та емоцій, на обліку в наркологічному диспансері не перебуває. Обставиною, яка пом`якшує покарання засудженого, суд визнав повне визнання провини у вчиненні злочину. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
Зважаючи на викладене, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в мінімальній межі санкції ч. 3 ст. 185 КК Україниу виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Таке покарання на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Крім того, доводи касаційної скарги близькі за змістом доводам, які були наведені в апеляційних скаргах засудженого і захисника та були предметом перевірки суду апеляційної інстанції за результатами якої визнані безпідставними. Свій висновок апеляційний суд переконливо мотивував в ухваліі вважати його необгрунтованим чи сумнівним підстав немає. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Отже, враховуючи дані про особу засудженого, тяжкість вчиненого ОСОБА_5 злочину колегія суддів не вбачає можливості звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, як про це зазначено у касаційній скарзі захисника.

Таким чином, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а із касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428, ст. 441 КПК України, Суд

постановив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 жовтня 2018 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 04 березня 2019 року щодо ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3