КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/4692/2019 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 199 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 серпня 2019 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 25 липня 2019 року,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 25.07.2019 року задоволено клопотання слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_10 , погоджене прокурором групи прокурорів - процесуальним керівником у кримінальному провадженні №0000205 від 01.06.2019 року ОСОБА_8 , та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 13 год. 50 хв., 28 вересня 2019 року включно, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Переброди, Дубровицького району, Рівненської області, українця, громадянина України, розлученого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції №1 Переяслав- Хмельницького ВП ГУ НП у Київській області, раніше не судимого,
який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 4 ст. 296, п.п.2,12 ч. 2 ст. 115 КК України.
Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_6 подав в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 25.07.2019 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .
В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник посилається на те, що з долучених до клопотання слідчого матеріалів про продовження ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не вбачається наявність конкретних доказів, які б свідчили про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_12 кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 4 ст. 296, п.п. 2, 12 ч. 2 ст. 115 КК України. Допитані стороною обвинувачення підозрювані ОСОБА_13 та ОСОБА_14 повідомили, що ОСОБА_15 був єдиною особою, яка 31.05.2019 року не здійснювала пострілів, перебуваючи на АДРЕСА_2 . Та обставина, що ОСОБА_7 тривалий час користувався земельною ділянкою за вказаною вище адресою, є працівником правоохоронного органу, обізнаний у поводженні зі зброєю, ніяким чином не свідчить про вчинення останнім кримінально караного діяння. Слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва в порушення вимог ст.ст. 370, 372 КПК України не навів належні та достатні мотиви для прийняття рішення про продовження відносно ОСОБА_7 вказаного запобіжного заходу, тим самим допустивши порушення вимог кримінального процесуального закону, що в розумінні ч. 1 ст. 412 КПК України є істотними.
Заслухавши суддю-доповідача щодо змісту оскаржуваної ухвали слідчого судді, доводи підозрюваного та його захисника щодо обставин викладених в апеляційній скарзі, яку вони підтримали в судовому засіданні апеляційного суду за наведених у них обставин і просили їх задовольнити, доводи прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді та необхідність залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Як вбачається з ухвали слідчого судді та матеріалів справи, Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000205 від 01.06.2016 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 4 ст. 296, п.п.2,12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Органом досудового розслідування зазначено, що ОСОБА_15 на підставі наказу начальника ГУ НП у Київській області № 260 о/с від 14.05.2018 року призначений на посаду поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 1 Переяслав- Хмельницького ВП ГУ НП у Київській області.

ОСОБА_16 на підставі наказу начальника ГУНП у Київській іЕасті № 17 9 о/с від 30.03.2018 призначений на посаду інспектора патрульної поліції сектору превенції Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП Київській області.
31.05.2019 року, приблизно о 13 год. 00 хв., працівники правоохоронного органу ОСОБА_15 та ОСОБА_17 разом з ОСОБА_13 та неповнолітнім ОСОБА_14 знаходилися на подвір`ї будинку за адресою: АДРЕСА_2 та домовилися постріляти з невстановленої вогнепальної зброї, зарядженої патронами кільцевого спалаху, калібру 5,6 мм (.22 LR) , по металевих банках напроти ділянки місцевості, усвідомлюючи, що по траєкторії польоту куль знаходиться місце, де постійно перебувають інші люди, в тому числі неповнолітні та малолітні особи.

Грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , із використанням вказаної вогнепальної зброї, здійснили по черзі постріли по мішенях в напрямку місць можливого перебування громадян, нехтуючи цією обставиною.
В цей час на невеликій відстані від домоволодінням ОСОБА_18 , біля будинку АДРЕСА_3 , знаходилися малолітні діти, в тому числі ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , перебуваючи у громадському місці, усвідомлюючи протиправний характер дій, з особливою зухвалістю, нехтуючи правилами безпеки, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дії, здійснили постріли в бік місця знаходження малолітнього ОСОБА_19 , завдавши йому кульове поранення голови.
Від отриманих тілесних ушкоджень у вигляді тяжкої відкритої проникаючої черепно-мозкової травми, забою головного мозку тяжкого ступеню, гострої субдуральної гематоми лівої гемісфери головного мозку, уламкового перелому лівої висково-тім`яної області з переходом на основу черепа, ділянці середньої черепної ямки, проникаючого кульового поранення лобної кістки ОСОБА_19 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

04.06.2019 року ОСОБА_20 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 4 ст. 296, п.п. 2, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 04.06.2019 року підозрюваному ОСОБА_20 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 30.07.2019 року включно.

23.07.2019 року слідчий другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_10 за погодженням із прокурором групи прокурорів - процесуальним керівником у кримінальному провадженні №0000205 від 01.06.2019 року ОСОБА_8 звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження ОСОБА_20 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 25.07.2019 року клопотання слідчого задоволено та продовжено ОСОБА_20 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 13 год. 50 хв., 28 вересня 2019 року включно.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу

Згідно з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявністьобґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 4 ст. 296, п.п.2,12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, журналу судового засідання та технічного запису, на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні старшого слідчого та доданих до нього матеріалах дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 4 ст. 296, п.п.2,12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри.

Отже, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_7 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності доказів причетності підозрюваного до інкримінованих йому кримінальних правопорушень та не встановлення вказаної обставини слідчим суддею, не відповідають дійсності.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на значну суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, та конкретні обставини кримінального провадження.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») 31315/96 від 25.04.2000, Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських судів, що прийняли рішення про тримання під вартою з огляду в тому числі на те, що заявникові загрожувало відносно суворе покарання.

У справі «Амбрушкевич проти Польщі» (Ambruszkiewicz v. Poland N 7/03 від 04.05.2006) Європейський суд з прав людини наголошує, що не викликає протиріч те, що в деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним засобом, який дозволяє гарантувати явку обвинуваченого суду, зокрема, з урахуванням його особистості та характеру злочину, а також тяжкості ймовірного покарання. Крім того, Європейський суд з прав людини вважає за необхідне, щоб підстави, наведені владою на обґрунтування застосування запобіжного заходу у вигляді позбавлення свободи, були доповнені конкретними фактами стосовно підозрюваного, а мотиви за обставинами справи могли вбачатися переконливими та відповідними.

Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого кримінального правопорушення, яке спричинило смерть малолітньої дитини, може незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у даному кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема існує небезпека знищення або переховування знаряддя злочину, місцезнаходження якого досудовим розслідування не встановлено з метою уникнення від кримінальної відповідальності, тобто заявлені у клопотанні слідчого ризики є реальними. Тому слідчий суддя обґрунтовано вказав, що більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти зазначеним ризикам.

Також, при розгляді клопотання, слідчий суддя місцевого суду дослідив доводи клопотання слідчого відносно обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання ОСОБА_7 під вартою.

Для завершення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні існує законодавчо встановлена необхідність у проведенні слідчих та процесуальних дій за результатами яких можливо отримати докази у кримінальному провадженні, а також провести інші процесуальні та слідчі дії, потреба в яких може виникнути під час досудового розслідування.

Обґрунтованість та необхідність проведення вказаних процесуальних дій, перевірена слідчим суддею Голосіївського районного суду міста Києва при винесенні процесуального рішення ухвали постанови про продовження строку досудового розслідування від 24.07.2019 року та підтверджена в судовому засіданні матеріалами клопотання.

При цьому слідчий суддя врахував тяжкість та суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , врахував дані про особу підозрюваного, та ті обставини, що на даній стадії досудового розслідування не можливо провести всі заплановані слідчі дії направлені на встановлення фактичних обставин справи, на підставі чого слідчий суддя дійшов висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

Дослідивши належним чином всі матеріали провадження, дані, які характеризують особу підозрюваного та інші передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України обставини, слідчий суддя навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, а тому підстав для застосування щодо ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів не вбачається.

Врахувавши встановлені підстави, а також конкретні обставини кримінального правопорушення, слідчий суддя постановив правильне рішення, не визначивши ОСОБА_7 заставу в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 183 КПК України, врахувавши як встановлені під час розгляду клопотання ризики так і те, що він підозрюється у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини.

На підставі наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з рішенням слідчого судді місцевого суду щодо необхідності задоволення клопотання слідчого, оскільки він довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_7 перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_7 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм кримінального процесуального закону з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної ухвали слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 176 178, 183, 194, 199, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 25 липня 2019 року, якою задоволено клопотання слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_10 , погоджене прокурором групи прокурорів - процесуальним керівником у кримінальному провадженні №0000205 від 01.06.2019 року ОСОБА_8 , та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 13 год. 50 хв., 28 вересня 2019 року включно, щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3