Дата документу 15.07.2019 Справа № 336/4420/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/807/1267/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 336/4420/18 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

захисників-адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні, дистанційно, в режимі відеоконференції з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_7 , захисник обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_8 , захисника обвинуваченого ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 червня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 червня 2019 року відмовлено в задоволені клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_13 адвоката ОСОБА_14 про зміну запобіжного заходу, захисника обвинуваченого ОСОБА_15 адвоката ОСОБА_16 про зміну запобіжного заходу, задоволено клопотання прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_17 про продовження строку тримання під вартою.

Продовжено ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.3 ст.289, ч.3 ст.262, ч.1 ст.14, ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 13 серпня 2019 року включно.

Продовжено ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.3 ст.289, ч.3 ст.262, ч.1 ст.14, ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 13 серпня 2019 року включно.

Продовжено ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.3 ст.289, ч.3 ст.262, ч.1 ст.14, ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 13 серпня 2019 року включно.

Продовжено ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.3 ст.289, ч.3 ст.262, ч.1 ст.14, ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 13 серпня 2019 року включно.

Продовжено ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.3 ст.289, ч.3 ст.262, ч.1 ст.14, ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 13 серпня 2019 року включно.

Продовжено ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.3 ст.289, ч.3 ст.262, ч.1 ст.14, ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 13 серпня 2019 року включно.

Продовжено ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.3 ст.289, ч.3 ст.262, ч.1 ст.14, ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 13 серпня 2019 року включно.

Застосовано до ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.1 ст.14, ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 22.00 години до 07.00 години ранку строком на 60 днів, тобто до 13 серпня 2019 року включно. Покладено на підозрюваного ОСОБА_20 обов`язки: не залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_1 з 22.00 години по 07.00 годину ранку без дозволу суду, прибувати до суду за викликом усним чи письмовим, повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Застосовано до ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.1 ст.14, ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 22.00 години до 07.00 години ранку строком на 60 днів, тобто до 13 серпня 2019 року включно. Покладено на підозрюваного ОСОБА_21 обов`язки: не залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_2 з 22.00 години по 07.00 годину ранку без дозволу суду, прибувати до суду за викликом усним чи письмовим, повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Згідно зі змістом судового рішення, 13.06.2019 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя на підставі ухвали Запорізького апеляційного суду від 13.06.2019 року надійшли матеріали даного кримінального провадження.

Ухвалою колегії судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.06.2019 року заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_7 про відвід судді ОСОБА_22 та представника потерпілого ОСОБА_23 про відвід головуючої судді ОСОБА_24 у розгляді кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.3 ст.289, ч.3 ст.262, ч.1 ст.14 ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, та ОСОБА_20 , ОСОБА_21 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.1 ст.14 ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України - задоволено; заяви обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_19 , ОСОБА_13 про відвід колегії суддів та прокурора по даному кримінальному провадженню - задовольнити частково, а саме, в частині відводу суддів ОСОБА_24 та ОСОБА_22 .

На підставі ухвали колегії суддів про відвід (самовідвід) від 14.06.2019 року було проведено повторний автоматизований розподіл судової справи та визначено головуючим по даній справі судцю Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 та склад колегії суддів: ОСОБА_25 та ОСОБА_26 .

Ухвалою колегії суддів Комунарського районного суду м. Запоріжжя в складі головуючого судці ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_25 та ОСОБА_26 справу прийнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання.

По даному кримінальному провадженню відносно обвинувачених - ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строю дії якого продовжено на підставі ухвали колегії судців Шевченківського районного суду м. Запоріжжя до 16 червня 2019 року включно; відносно обвинувачених ОСОБА_20 та ОСОБА_21 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строю дії якого продовжено на підставі ухвали колегії суддів Шевченківського районного суду м. Запоріжжя до 16 червня 2019 року включно.

У підготовчому судовому засіданні прокурором подано письмове клопотання про продовження запобіжного заходу - тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_27 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , який закінчується 16.06.2019 р.,терміном на 60 днів.

В обґрунтування клопотання прокурор вказав,що при обранні відносно обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_28 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 запобіжного заходу у виді тримання під вартою,судом були враховані як наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особливо тяжких злочинів, у складі банди, так і ризики, що обвинувачені, перебуваючи на волі, отримають можливість продовжити злочинну діяльність, незаконно впливати на потерпілих та свідків,перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, існує ризик переховування від суду. На час судового розгляду кримінального провадження вказані ризики не відпали, тримання обвинувачених під вартою є необхідним,жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вказаним ризикам.

Також заявив клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо обвинувачених ОСОБА_20 та ОСОБА_21 терміном на 60 днів, з урахуванням обґрунтованості пред`явленої їм підозри та обставин вчинених злочинів, даних про особи обвинувачених та наявність ризиків можливого продовження злочинної діяльності, переховування від суду та впливу на потерпілих і свідків.

За змістом обвинувального акту, ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 обвинувачуються у вчиненні шести епізодів особливо тяжких злочинів,протягом кількох років,які пов`язані із посяганням не тільки на майно громадян, а і на їх життя та здоров`я, що значно підвищує ступінь суспільної небезпеки їх поведінки та переконує колегію суддів у тому, що ризик продовження злочинної діяльності є очевидним та таким, що може справдитися із великим ступенем вірогідності. Такі висновки ґрунтуються, у тому числі, і на відомостях щодо відсутності офіційного та постійного місця роботи обвинувачених, та, як наслідок, відсутності законних джерел доходу.

Крім того,за змістом обвинувального акту,усі епізоди злочинної діяльності, які ставляться у провину ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , пов`язані із заподіянням шкоди потерпілим та вчинялись у присутності потерпілих і свідків, тому існує ризик можливого впливу обвинувачених на вказаних осіб з метою схилити їх до відмови від надання показань або зміни показань у суді задля уникнення кримінальної відповідальності та покарання.

Крім того,зазначені вище особу можуть вчинити незаконний тиск і на обвинувачених ОСОБА_29 та ОСОБА_21 , які співпрацювали із слідством,що перешкодить судовому розгляду справи.

Задовольняючи клопотання прокурора, колегія суддів врахувала дані про особу кожного обвинуваченого щодо наявності соціальних зв`язків, постійного місця проживання та стану здоров`я, однак ці обставини не спростовують висновки суду про можливе продовження обвинуваченими злочинної діяльності та вплив на потерпілих і свідків, а наявність у обвинувачених дружин та дітей не була дієвим запобіжником, який би утримав їх від вчинення тих дій, що ставляться їм за провину. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи мету застосування запобіжних заходів, доведеність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, розцінюючи зазначені ризики як реальні та такі, що виправдовують обмеження свободи фізичної особи, колегія суддів продовжила відносно ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 строк тримання під вартою на 60 днів, оскільки саме цей запобіжний захід є найбільш дієвим та доцільним заходом забезпечення кримінального провадження щодо вказаних осіб.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_7 , не погоджуючись із рішенням суду, вважає його незаконним та необґрунтованим. В обґрунтування доводів зазначає, що на даний час ризики відсутні, оскільки весь час провадження досудового слідства та судового розгляду ОСОБА_10 перебуває під вартою, а тому прокурор реально не може довести вказані вище юридичні факти, оскільки вони просто не існують в дійсності. Посилання прокурора в клопотанні про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_10 на наявність ризиків є уявними та припустимими, які не підтверджуються жодним доказом, доданим до клопотання. Ризик незаконно впливати на свідків не підтверджений належними доказами, а базується тільки на припущеннях. У сторони обвинувачення відсутня будь-яка інформації, що ОСОБА_10 якимось чином намагався вплинути на свідків у кримінальному провадженні як під час здійснення досудового слідства, так і під час судового розгляду. Будь-яких заяв, які б надійшли від свідків чи інших учасників кримінального провадження відсутні. Зазначений ризик може бути забезпечений покладенням на обвинуваченого обов`язку, а саме забороні спілкування з свідками.

Вказує, що у суду відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені КПК, не зможуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду.

Судом не було взято до уваги, що ОСОБА_10 має постійне місце проживання в місті Одесі, має літніх батьків, що свідчить про те, що більш м`який запобіжний захід може забезпечити належну поведінку обвинуваченого.

Також не взято до уваги те, що стороною обвинувачення проігноровані норми ст.184 КПК України та клопотання про продовження запобіжного заходу взагалі не було вручено ОСОБА_10 . Не було залучено перекладача на російську мову, що призвело до порушення його права на захист.

Крім того, в апеляційній скарзі посилається на рішення Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року, як на підставу звернення з апеляційною скаргою.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_10 , звільнити останнього з-під варти.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_8 , не погоджуючись із рішенням суду, вважає його незаконним та необґрунтованим. В обґрунтування доводів зазначає, що сама лише тяжкість інкримінованих злочинів не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про що неодноразово вказував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, наприклад справа «Летельє проти Франції».

Судом першої інстанції не було враховано, що ОСОБА_11 має постійне місце проживання, де проживає разом з дружиною та малолітньою донькою, тобто має стійкі соціальні зв`язки. Він має намір продовжити підприємницьку діяльністю, щоб забезпечувати родину власним доходом від підприємницької діяльності. Також останній має на утриманні двох малолітніх дітей, дев`ятирічного сина та дворічну донечку і непрацездатну мати, а тому він не має наміру переховуватися від правосуддя, оскільки заінтересований в скорішому розслідуванні злочину та доведеності своєї невинуватості по справі. Інших ризиків, які виключають можливість застосування до ОСОБА_11 більш м`якого запобіжного заходу прокурором в клопотанні не наведено.

Крім того, в апеляційній скарзі посилається на рішення Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року, як на підставу звернення з апеляційною скаргою.

На підставі викладеного, просить ухвалу суду скасувати, обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 21.00 години до 06.00 години наступного дня з покладенням на нього обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_9 , не погоджуючись із рішенням суду, вважає його незаконним та необґрунтованим. В обґрунтування доводів зазначає, що всупереч вимогам ст.199 КПК України, клопотання про продовження запобіжного заходу прокурором подано до суду пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали. Клопотання не було вручено обвинуваченому та захиснику та не надано час для підготовки до захисту, що призвело до порушення права обвинуваченого на захист.

На даний час ризики відсутні, оскільки весь час провадження досудового слідства та судового розгляду ОСОБА_12 перебуває під вартою, а тому прокурор реально не може довести вказані вище юридичні факти, оскільки вони просто не існують в дійсності. Посилання прокурора в клопотанні про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_12 на наявність ризиків є уявними та припустимими, які не підтверджуються жодним доказом, доданим до клопотання. Ризик незаконно впливати на свідків не підтверджений належними доказами, а базується тільки на припущеннях. У сторони обвинувачення відсутня будь-яка інформації, що ОСОБА_12 якимось чином намагався вплинути на свідків у кримінальному провадженні як під час здійснення досудового слідства, так і під час судового розгляду. Будь-яких заяв, які б надійшли від свідків чи інших учасників кримінального провадження відсутні. Зазначений ризик може бути забезпечений покладенням на обвинуваченого обов`язку, а саме забороні спілкування з свідками.

Ризик вчиняти в подальшому злочини не підтверджений достатніми доказами та необґрунтований судом, оскільки те, що ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, його роль та наслідки кримінального правопорушенні не можуть бути підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу.

Вказує, що у суду відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені КПК не зможуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду.

Хоча ОСОБА_12 і обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, яке віднесено до категорії особливо тяжких, однак має постійне місце проживання в місті Одесі, має літніх батьків, що свідчить про те, що більш м`який запобіжний захід може забезпечити належну поведінку обвинуваченого. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б свідчили про наміри ОСОБА_12 , переховуватись від органів досудового розслідування чи суду.

Вважаю, що забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_12 зможе міра запобіжного заходу, не пов`язана з позбавленням волі з покладенням на останнього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Крім того, в апеляційній скарзі посилається на рішення Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року, як на підставу звернення з апеляційною скаргою.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_12 , звільнити останнього з-під варти.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; підозрюваних та їх захисників на підтримання апеляційних скарг; прокурора, який заперечував проти доводів апеляційних скарг, вважав ухвалу суду законною і обґрунтованою; перевіривши матеріали провадження; вислухавши доводи сторін, колегія суддів доходить висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, у зв`язку з наступним.

Як зазначено у ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення у КПК України передбачено заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить, зокрема, тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (статті 131, 176, 183 КПК України).

За змістом ст.199 КПК України, суд першої інстанції, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання особи під вартою, має дослідити надані йому матеріали на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, та з`ясувати конкретні причини тривалого строку тримання особи під вартою.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг. Ухвала слідчого судді відносно ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 в апеляційному порядку оскаржена не була, а тому підстави для перегляду апеляційним судом ухвали в цій частині відсутні.

Зі змісту ухвали суду випливає, що під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу стосовно ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 виконані вимоги ст.199 КПК України. Вирішуючи питання про продовження виняткового запобіжного заходу тримання під вартою, суд першої інстанції встановив достатність доказів, що свідчать про наявність обставин, про те, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися, а також про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції і вважає, що ухвала суду є законною, обґрунтованою і вмотивованою, при цьому, не вбачає достатніх підстав для задоволення вимог апеляційних скарг, оскільки, на переконання колегії суддів, доводи захисників є необґрунтованими.

Так, з наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що наведені у клопотанні прокурора підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 перевірялись судом першої інстанції при розгляді клопотання. При цьому у судовому засіданні заслухані пояснення підозрюваних, вислухана думка прокурора, захисників, та з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо продовження строку тримання особи під вартою.

Під час розгляду клопотання про продовження щодо ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 строку тримання під вартою, суд першої інстанції правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про достатність підстав вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.3 ст.289, ч.3 ст.262, ч.1 ст.14, ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, колегія суддів приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній зазначив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 року у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

На думку колегії суддів, наявні у провадженні докази вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 інкримінованих їм злочинів, достовірність встановлених фактичних обставин буде перевірятись в ході судового розгляду у встановленому законом порядку.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, суд першої інстанції встановив, що доводи є обґрунтованими, заявлені у клопотанні ризики не зменшились та існують на даний час.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У рішенні по справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року, на яке послався слідчий суддя, Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Слідчий суддя перевірив доводи клопотання слідчого щодо існування обставин, які свідчать про те, що ризики, які були підставою для обрання ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися. Такими обставинами обґрунтовано визнано те, що ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 на даний час обвинувачуються у вчиненні низки злочинів, у тому числі і у вчиненні особливо тяжких злочинів, що в свою чергу вказує на наявність ризику переховування від суду, продовження злочинної діяльності, незаконного впливу на потерпілих та свідків у вказаному кримінальному провадженні, а також на обвинувачених ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , які співпрацювали зі слідством. Крім того, стороною обвинувачення доведена об`єктивна необхідність продовження строку тримання обвинувачених під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.178 КПК України, врахував дані про особу обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , стан їх здоров`я, міцність соціальних зв`язків та наявність постійного місця проживання, тяжкість покарання, що їм загрожує у разі визнання винуватими у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, які дають підстави вважати, що обвинувачені можуть переховуватись від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Колегія суддів вважає, що посилання захисників на відсутність заявлених ризиків не відповідає дійсності, оскільки існування цих ризиків перевірялося і під час обрання обвинуваченим вказаного запобіжного заходу, і під час його продовження, які на теперішній час не зменшились і не перестали існувати.

Не можуть бути підставою для задоволення апеляційних скарг і соціальні зв`язки обвинувачених, оскільки їх наявність та міцність, а також і дані, які характеризують особу, на що є посилання в апеляціях захисників, не спростовують і не зменшують достатньою мірою ризики, що стали підставою для обрання та подальшого продовження запобіжного заходу ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 .

Також є необґрунтованими посилання захисників щодо відсутності ризику незаконного впливу на інших учасників кримінального провадження. Враховуючи тяжкість вчинених обвинуваченими кримінальних правопорушень та покарання, яке їм загрожує у разі визнання їх винуватими, які свідчать про можливий незаконний вплив на учасників кримінального провадження, оскільки, відповідно до ст.23 КПК України, показання учасників кримінального провадження повинні бути надані безпосередньо в суді, тому на цей час ризик існує.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також ЄСПЛ в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

На думку колегії суддів, є правильним висновок суду першої інстанції про те, що зазначені ризики у сукупності свідчать про неможливість запобігання ним шляхом застосування до обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 іншого запобіжного заходу, менш обтяжливого, ніж тримання під вартою, а також про те, що запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою буде невиправданим і не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки обвинувачені матиме можливість впливати на потерпілих та свідків, спілкуватися з іншими підозрюваними та особами, причетними до скоєння цих злочинів, що може суттєво ускладнити або взагалі унеможливити встановлення всіх обставин кримінального правопорушення.

Доводи захисника-адвоката ОСОБА_9 про те, що клопотання прокурора подано до районного суду з порушенням процесуального строку, передбаченого ст.199 КПК України, оскільки клопотання було подано менш ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали, апеляційний суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Дійсно прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 у підготовчому судовому засіданні, яке відбулось 14 червня 2019 року, строк дії попередньої ухвали закінчувався 16 червня 2019 року, тобто менш ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Разом з цим, частиною 4 статті 199 КПК України передбачено, що суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

До того ж, порушення прокурором строку звернення з відповідним клопотанням не спростовує правильність висновків суду першої інстанції про необхідність продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 .

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку що суд першої інстанції в цілому обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст.197, 199 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , даних про особу обвинувачених, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, продовжив строк тримання їх під вартою, тому апеляційні скарги захисників не підлягають задоволенню, а ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування ухвали суду, при апеляційному розгляді, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційні скарги захисників-адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 червня 2019 року, якою задоволено клопотання прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_17 про продовження строку тримання під вартою, та продовжено ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.3 ст.289, ч.3 ст.262, ч.1 ст.14, ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 13 серпня 2019 року включно, застосовано до ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.1 ст.14, ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 22.00 години до 07.00 години ранку строком на 60 днів, тобто до 13 серпня 2019 року включно, з покладення обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, - без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4