Справа № 274/3328/19
УХВАЛА Провадження № 1/0274/506/19
І м е н е м У к р а ї н и
13.11.2019 року м. Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання . . . . . . . . . . ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру щодо
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичева Житомирської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, інваліда 3-ї групи, проживаючого та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого,
у зв`язку із вчиненням суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
за участі прокурора . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_4
законного представника особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру . . ОСОБА_5
захисника . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_6
особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 ,
28 квітня 2019 року ОСОБА_3 знаходився на вул. Перемоги поблизу домоволодіння № 32 в с. Журбинці Бердичівського району.
В цей час між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник конфлікт, в результаті чого у ОСОБА_3 виник намір на нанесення тілесних ушкоджень останній.
Реалізуючи свій намір, близько 22 години 28 квітня 2019 року ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_7 та умисно наніс їй один удар лівою рукою в область обличчя, в результаті чого заподіяв ОСОБА_7 тілесне ушкодження у вигляді крововиливу в правій скронево-щічній ділянці, яке є легким тілесним ушкодженням.
В судовому засіданні ОСОБА_3 обставини скоєння суспільно небезпечного діяння визнав, пояснив, що 28 квітня 2019 року у вечірній час він був випившим. Сусіди увімкнули музику, і тому він також увімкнув музику. Мати зробила йому зауваження, у них виник конфлікт. Поприбігали сусіди. Під час сварки, яка відбувалася по АДРЕСА_2 , за матір заступилася потерпіла. Через те, що вона втрутилася не у свої справи, він долонею лівої руки наніс потерпілій удар в обличчя, в ділянку правої щоки. Більше ударів не наносив. Просить направити його не в лікарню, а в тюрму на рік.
Факт вчинення суспільно небезпечного діяння та вчинення його саме ОСОБА_3 також підтверджується сукупністю зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів:
-даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 02.05.19, з якого видно, що попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину ОСОБА_7 заявила, що 28.04.19 близько 22 години в АДРЕСА_2 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин наніс їй один удар кулаком лівої руки в область обличчя (т. 1, а.п. 8);
-даними висновку судово-медичної експертизи № 302 від 15.05.19, відповідно до якого у ОСОБА_7 виявлене тілесне ушкодження у вигляді крововиливу в правій скронево-щічній ділянці. Дане тілесне ушкодження відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Давність отримання тілесного ушкодження не протирічить часу та обставинам подій, вказаних освідуємою та в ухвалі (28.04.19 близько 22 години при нанесені одного удару рукою в область обличчя. Дане тілесне ушкодження утворилося від дії тупого твердого предмету (т. 1, а.п. 21);
-даними протоколу слідчого експерименту від 08.05.19 з фототаблицею до нього, під час якого потерпіла ОСОБА_7 розповіла та на місцевості показала коли, де та як саме ОСОБА_3 наніс їй один удар кулаком лівої руки у праву скроневу ділянку обличчя. Дані протоколу про час, місце, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння відповідають обставинам, викладеним у клопотанні (т. 1, а.п. 22-24);
-даними висновку судово-медичної експертизи № 310 від 17.05.19, відповідно до якого у ОСОБА_7 виявлене тілесне ушкодження у вигляді крововиливу в правій скронево-щічній ділянці. Покази потерпілої ОСОБА_7 можуть відповідати характеру та механізму виникнення тілесного ушкодження, яке було виявлене у неї. Спричинення даного тілесного ушкодження при падінні на площину малоймовірно (т. 1, а.п. 30);
-даними протоколу слідчого експерименту від 25.05.19 з фототаблицею до нього, під час якого свідок ОСОБА_8 розповіла та на місцевості показала коли, де та як саме ОСОБА_3 наніс потерпілій ОСОБА_7 один удар кулаком лівої руки у праву скроневу ділянку обличчя. Дані протоколу про час, місце, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння відповідають обставинам, викладеним у клопотанні (т. 1, а.п. 33-35);
-даними протоколу слідчого експерименту від 29.05.19 з фототаблицею до нього, під час якого підозрюваний на той час ОСОБА_3 розповів та показав коли, де та як саме він наніс потерпілій ОСОБА_7 один удар долонею лівої руки у праву щічну ділянку обличчя. Дані протоколу про час, місце, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння відповідають обставинам, викладеним у клопотанні (т. 1, а.п. 71-73).
Відповідно до висновку судової амбулаторної комісійної психіатричної експертизи (висновок експерта № 165 від 28.05.19) встановлено, що ОСОБА_3 , 1989 р.н., на даний час страждає на легку розумову відсталість в ступені помірно вираженої дебільності з вираженою емоційно-вольовою нестійкістю за збудливим типом, порушенням поведінки, ускладненим зловживанням алкоголю, що відповідає критеріям шифру F 70.1 міжнародної класифікації хвороб 10 перегляду. З приводу даного захворювання психіатричною МСЕК визнаний інвалідом ІІІ групи з дитинства. ОСОБА_3 в період часу, до якого відноситься інкримінований йому вчинок, страждав на легку розумову відсталість в ступені помірно вираженої дебільності з вираженою емоційно-вольовою нестійкістю за збудливим типом, порушенням поведінки ускладненим зловживанням алкоголю. Ступінь розумової відсталості та порушень з боку емоційно-вольової сфери настільки виражена у ОСОБА_3 , що позбавляє його здатності на даний час та позбавляла його цієї здатності на період часу, до якого відноситься інкримінований йому протиправний вчинок, усвідомлювати значення своїх до та керувати ними. На даний час ОСОБА_3 потребує в застосуванні щодо нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні (відділення) зі звичайним наглядом, враховуючи ступінь зниження інтелектуально-мнестичних здібностей, ступінь порушень з боку емоційно-вольової сфери, відсутність належної критики до свого стану, поведінки та скоєного, агресивної поведінки на адресу матері та оточуючих, зловживання алкогольними напоями (т. 1, а.п. 78-81).
За клопотанням прокурора, проти задоволення якого не заперечили інші учасники судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються. Стороною захисту до жодних доказів, наданих стороною обвинувачення, претензій не висловлено і вони визнаються стороною захисту.
На підставі викладеного, оцінюючи зібрані та дослідженні у кримінальному провадженні докази у їхній сукупності, суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України умисне спричинення легкого тілесного ушкодження.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала у стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання. До такої особи за рішенням суду можуть застосовуватися примусові заходи медичного характеру. Згідно з висновком судової психіатричної експертизи ОСОБА_3 на період часу, до якого відносяться інкриміновані йому протиправні вчинки, усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними не міг. Відповідно до ч. 2 ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
Вирішуючи питання відносно виду примусового заходу медичного характеру ОСОБА_3 , суд враховує характер та тяжкість його захворювання, тяжкість вчиненого ним діяння, з врахуванням ступеня небезпечності ОСОБА_3 як для себе, так і для інших осіб, дані про його особу.
Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, є невеликої тяжкості.
ОСОБА_3 вважається раніше не судимим, проживає з матір`ю і братом, за місцем проживання характеризувався негативно, як такий, що не бере участі у громадському житті села, зловживає спиртними напоями, вдома часто вчиняє сварки, на поведінку надходять скарг від жителів села.
У судовому засіданні прокурор виказав думку про необхідність застосувати щодо ОСОБА_3 примусові заходи медичного характеру, просить застосувати до ОСОБА_3 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні (відділення) зі звичайним наглядом. Законний представник, захисник підтримали таку ж позицію.
Згідно з ч. 3 ст. 94 КК України госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку. Відповідно до висновку судової психіатричної експертизи на даний час ОСОБА_3 за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.
Враховуючи викладене, тяжкість вчиненого суспільно небезпечного діяння, характер і тяжкість захворювання ОСОБА_3 , враховуючи висновок комісійної судової психіатричної експертизи, при проведенні якої враховувались всі обставини, в тому числі стан здоров`я, умови проживання, оточення, поведінку досліджуваного, які не змінились та відповідають тим же, що існують на даний момент, на думку суду до ОСОБА_3 необхідно застосувати примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричної лікарні (відділення) зі звичайним наглядом.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 03.06.05 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» (п. 15) у постанові суду не вказується строк застосування примусового заходу медичного характеру.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не подано.
Дані про процесуальні витрати матеріали провадження не містять.
Відповідно до клопотання, що надійшло до суду, запобіжний захід щодо ОСОБА_3 не застосовано, клопотань з даного приводу не надійшло, у зв`язку з чим підстав для обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу до набрання ухвалою законної сили суд не вбачає.
На підставі наведеного, керуючись статтями 19, 93 і 94 КК України, статтями 512 і 513 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :
застосувати щодо ОСОБА_3 , визнавши доведеним, що він вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, у стані неосудності, примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні (відділення) зі звичайним наглядом.
Запобіжний захід до набрання ухвалою законної сили щодо ОСОБА_3 - не застосовувати.
На ухвалу протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд.
Головуючий - суддя ОСОБА_1