Справа №586/826/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/483/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Ухилення від покарання, не пов`язаного з позбавленням волі
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Середино Будського районного суду Сумської області, від 13 лютого 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , раніше судимий:

1) 24 травня 2017 року Середино Будським районним судом Сумської області за ст. 185 ч. 1 КК України до 200 годин громадських робіт,

визнаний винним за ст. 389 ч. 2 КК України, з призначенням покарання у виді арешту на строк 2 місяці.

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_7 обвинувачений у тому, що він з 3 липня 2017 року перебуває на обліку в Середино-Будському районному секторі органу пробації Північно Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України у зв`язку з виконанням обвинувального вироку Середино Будського районного суду Сумської області, від 24 травня 2017 року, за яким ОСОБА_7 засуджений за ст. 185 ч. 1 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин.

5 липня 2017 року ОСОБА_7 було ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, а також попереджено про кримінальну відповідальність за ст. 389 ч. 2 КК України у разі його ухилення від відбування громадських робіт та направлено для відбування призначеного судом покарання з 7 липня 2017 року до Зноб Новгородської селищної ради Середино Будського району Сумської області.

Розпорядженням т. в. о. Зноб Трубчевського сільського старости ОСОБА_8 , від 7 липня 2017 року, № 1 «Про призначення відповідального по контролю за виконанням ОСОБА_7 безоплатних суспільно корисних робіт згідно вироку суду та про визначення видів цих робіт», ОСОБА_7 було визначено види робіт, час, в який він буде їх виконувати, та складено графік відбування покарання. Згідно з графіком, засуджений ОСОБА_7 повинен був працювати на визначених об`єктах у робочі дні з 8 ї години до 12 ї години, тобто по чотири години в день.

У липні 2017 року із запланованих 68 годин громадських робіт ОСОБА_7 відпрацював лише 16 годин. У серпні 2017 року із запланованих 88 годин ОСОБА_7 не відпрацював без поважної причини жодної години. У вересні 2017 року із запланованих 84 годин ОСОБА_7 не відпрацював без поважної причини 60 годин. У жовтні 2017 року із запланованих 84 годин громадських робіт ОСОБА_7 відпрацював лише 8 годин. У листопаді 2017 року із запланованих 88 годин ОСОБА_7 відпрацював лише 28 годин. Далі з січня по червень 2018 року ОСОБА_7 із запланованих 148 годин не відпрацював без поважної причини жодної години.

Таким чином ОСОБА_7 ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт, оскільки ОСОБА_7 усвідомлював суспільно небезпечних характер своїх дій, передбачав настання суспільно небезпечних наслідків у виді дискредитації правосуддя та авторитету правоохоронних органів та бажав настання таких наслідків, тобто діяв з прямим умислом, спрямованим на ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт призначеного за вироком суду.

У зміненій апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ставить питання про скасування ухваленого відносно ОСОБА_7 вироку у зв`язку з неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність.

Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що суд, призначаючи відносно ОСОБА_7 покарання, не врахував вимоги ст. 71 КК України і не призначив ОСОБА_7 покарання за сукупністю вироків, оскільки ОСОБА_7 після ухвалення вироку Середино Будським районним судом Сумської області вироку, від 24 травня 2017 року, за ст. 185 ч. 1 КК України до повного відбуття призначеного покарання вчинив новий злочин, передбачений 389 ч. 2 КК України.

Посилаючись на такі обставини, прокурор просить призначити новий судовий розгляду суді першої інстанції.

Обвинувачений ОСОБА_7 участі у судовому засіданні суду апеляційної інстанції не приймав, будучи повідомленим про час та місце апеляційного розгляду належним чином (а. п. 54).

Враховуючи, що від ОСОБА_7 не надійшло клопотання про відкладення апеляційного розгляду справи, у зв`язку з його неможливістю прибути до суду апеляційної інстанції та бажанням прийняти участь у апеляційному розгляді, колегія суддів, враховуючи, що у ході апеляційного розгляду не ставиться питання про ухвалення судом апеляційної інстанції нового вироку з призначенням більш суворого покарання, вважає можливим здійснити апеляційний розгляд без участі обвинуваченого ОСОБА_7 .

Заслухавши суддю доповідача щодо суті вироку та поданої апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 про підтримку апеляційної скарги, піддавши аналізу доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 370 КПК України, вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст. 71 ч. 1 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

З матеріалів провадження вбачається, що за вироком Середино Будського районного суду Сумської області, від 24 травня 2017 року, ОСОБА_7 засуджений за ст. 185 ч. 1 КК України до 200 годин громадських робіт (а. п. 32).

Кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_7 , полягає в тому, що ОСОБА_7 ухиляється від відбування покарання у виді громадських робіт призначеного вищевказаним вироком.

За таких обставин, ОСОБА_7 після ухвалення вироку Середино Будським районним судом Сумської області вироку, від 24 травня 2017 року, за ст. 185 ч. 1 КК України, до повного відбуття призначеного покарання вчинив новий злочин, передбачений 389 ч. 2 КК України.

У зв`язку з цим колегія суддів знаходить обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора, що суд допустив неправильне застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, оскільки суд першої інстанції не застосував ст. 71 КК України та не визначив ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю вироків, що відповідно до ст. 413 ч. 1 КПК України, є підставою для скасування вироку суду.

Крім цього, колегією суддів встановлено й істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Як вбачається з матеріалів провадження, дане кримінальне провадження в суді першої інстанції розглядалось, відповідно до ст. 349 КПК України, без дослідження доказів щодо обставин які ніким з учасників судового розгляду не оспорюються.

Розглядаючи кримінальне провадження у порядку ст. 349 КПК України, суд виходив з визнання вини ОСОБА_7 за ст. 389 ч. 2 КК України і при цьому не досліджував докази щодо кількості годин громадських робіт, які були відпрацьовані ОСОБА_7 на виконання вироку Середино Будського районного суду Сумської області, від 24 травня 2017 року.

При цьому, згідно пояснень наданих ОСОБА_7 у суді першої інстанції, останній не знав точної кількості відбутого покарання у виді громадських робіт.

У той же час, з обвинувачення ОСОБА_7 пред`явленого органами досудового розслідування та визнаного судом доведеним, достовірно встановити точну кількість відпрацьованих ОСОБА_7 годин громадських робіт є ускладненим, оскільки у обвинувальному акті відсутні відомості щодо кількості запланованих та відпрацьованих ОСОБА_7 громадських робіт за грудень 2017 року.

Виходячи з цих обставин, не зважаючи на повне визнання ОСОБА_7 вини, суд з метою встановлення всіх обставин справи мав би дослідити вказані обставини та встановити обсяг відбутого ОСОБА_7 покарання у виді громадських робіт.

Суд першої інстанції, здійснивши судовий розгляд справу у порядку, визначеному ст. 349 КПК України, без дослідження доказів по справі стосовно обставин які сторонами судового розгляду не оспорювались, не перевірив правильність строку не відбутого ОСОБА_7 покарання за попереднім вироком, що повинно враховуватись при призначенні ОСОБА_7 покарання за сукупністю вироків.

Колегія суддів вважає, що вказаний недолік судового розгляду не може бути усунений у ході апеляційного розгляду, шляхом дослідження судом апеляційної інстанції доказів по справі, оскільки суд першої інстанції не досліджував докази по справі та не надавав їм оцінку з точки зору належності та допустимості, а суд апеляційної інстанції не вправі перебирати на себе функцію суду першої інстанції щодо встановлення, оцінки та аналізу доказів по справі.

За таких обставин колегія суддів, знаходячи вирок суду першої інстанції таким, що не може вважатись законним та таким, що відповідно до ст. ст. 409 ч. 1 п. 4; 413 ч. 1 КПК України, належним до скасування з призначенням нового судового розгляду, оскільки судом першої інстанції були допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. ст. 404; 405; 407; 409; 412; 413; 418; 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково.

Вирок Середино Будського районного суду Сумської області, від 13 лютого 2019 року, відносно ОСОБА_7 скасувати у зв`язку з істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції матеріалів кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 за ст. 389 ч. 2 КК України.

Ухвала у касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4