ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/818/2638/19 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія:ч.2 ст.185, ч.1 ст.309 КК України
УХВАЛА
Іменем України
05 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 15.07.2019р. відносно ОСОБА_8 , -
ВСТАНОВИЛА:
Вищевказаною ухвалою продовжено ОСОБА_8 , який обвинувачується, у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.309 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів,, тобто до 12.09.2019 року.

Суд першої інстанції враховував, що ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.309 КК України, за які, в тому числі, може бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі - 5 років, а також наявність ризиків передбачених п.1, п.5, ч.1 ст.177 КПК України оскільки обвинувачений раніше судимий, в тому числі за корисливі злочини.
В апеляційній скарзі з доповненнями обвинувачений просить змінити запобіжний захід на не пов`язаний з тримання під вартою, а саме домашній арешт. В обґрунтування своєї апеляційної скарги обвинувачений вказує на те, що при ухваленні рішення суд першої інстанції не врахував те, що в нього на утриманні є мати пенсійного віку, брат інвалід дитинства та дружина з двома дітьми, один з яких неповнолітній. Крім того, вказує на постійне місце проживання та не офіційну роботу.
Вислухавши доповідь судді, думку сторони захисту, які вважали рішення суду не правомірним і просили задовольнити апеляційну скаргу, а також думку прокурора, який вважав рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження прокурор у кримінальному провадженні подав клопотання про продовження строку тримання під вартою, в той час, як обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, зазначаючи, що ризики прокурором не доведені (т.1 а.с.9-11).
Зі змісту ч.1 ст.183 КПК України випливає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим цього Кодексу.
Як випливає з положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Отже, з наведених норм колегія суддів робить висновок, що суд першої інстанції розглядав клопотання прокурора у межах своїх повноважень з урахуванням чинного законодавства.
Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні злочинів, за які, у разі визнання його винуватим, може бути призначене покарання - 5 років позбавлення волі. Поряд з цим, суд першої інстанції врахував ту обставину, що обвинувачений раніше чотири рази судимий, в тому числі за корисливі злочини і тричі відбував покарання у виді позбавлення волі але як свідчать матеріали кримінального провадження на шлях виправлення не став.
Вищенаведені обставини переконують колегію суддів в обґрунтованості висновків суду першої інстанції в необхідності продовження тримання під вартою.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини («Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України»), згідно якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу, приймаючи до уваги, що висновки суду підтверджуються дослідженими у суду доказами, колегія суддів, приходить до переконання про відсутність підстав для скасування чи зміни судового рішення суду першої інстанції.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 15.07.2019р. відносно ОСОБА_8 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
Головуючий

Судді