ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №641/5553/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/2734/19 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.332 КК України
УХВАЛА
Іменем України
12 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 21.07.2019р. відносно ОСОБА_7 ,-
ВСТАНОВИЛА:
Вищевказаною ухвалою продовжено ОСОБА_7 , який обвинувачується, у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 21.09.2019 року включно.
Суд першої інстанції враховував, що ОСОБА_7 , обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, за яке, у разі визнання його винуватим може бути призначене покарання на строк до 9 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, у взаємозв`язку з відсутністю місця роботи та легальних джерел для існування, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування від суду.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить змінити запобіжний захід на інший не пов`язаний з триманням під вартою та зменшити розмір застави. В обґрунтування своєї апеляційної скарги обвинувачений вказує на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням КПК України, практики Європейського суду з прав людини і стороною обвинувачення так і не було надано суду достовірних доказів щодо ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Крім того, обвинувачений посилається на погіршення стану здоров`я і відсутність належного медичного огляду, а також на наявність у нього дружини, дітей та онуків.
Вислухавши доповідь судді, думку обвинуваченого, який вважав рішення суду не правомірним і просив задовольнити апеляційну скаргу, а також думку прокурора, який вважав рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження прокурор у кримінальному провадженні просив про продовження строку тримання під вартою в той час, як обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, просили зменшити розмір застави (т.1 а.с.27-30).
Зі змісту ч.1 ст.183 КПК України випливає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим цього Кодексу.
Як випливає з положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Отже, з наведених норм колегія суддів робить висновок, що суд першої інстанції розглядав клопотання прокурора у межах своїх повноважень з урахуванням чинного законодавства.
Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, за яке, у разі визнання його винуватим, може бути призначене покарання 9 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.
Крім того, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_7 обвинувачується у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, що підвищує ризик того, що він може незаконно покинути межі України.
Разом з цим, з урахуванням обставин цього кримінального провадження, суд першої інстанції зменшив розмір застави до 128000грн., що на думку колегії суддів, з урахуванням наведених ОСОБА_7 пояснень щодо його майнового стану (наявність працюючого сина та квартир у м. Харкові) є помірною.
Вищенаведені обставини переконують колегію суддів в обґрунтованості висновків суду першої інстанції в необхідності продовження тримання під вартою.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини («Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України»), згідно якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу, приймаючи до уваги, що висновки суду підтверджуються дослідженими у суду доказами, колегія суддів, приходить до переконання про відсутність підстав для скасування чи зміни судового рішення суду першої інстанції.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 21.07.2019р. відносно ОСОБА_7 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді