Справа № 206/3201/19
1-в/206/245/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро подання начальника Державної установи «Ігренський ВЦ (№133)» підполковника вн.служби ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення засудженого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь, Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, не одружений, до засудження не працював, мешкав за адресою АДРЕСА_1 , раніше засудженого:

- 20.10.1991 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 141, 46-1 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

-09.07.1994 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.140, ч.3 ст.140, ч.2 ст.143, 42, 14, 43 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, з лікуванням від наркоманії;

-25.05.2001 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст. 140 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

-25.08.2004 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.309, 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі;

-12.12.2007 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.307, 69, ч.2 ст.309, ч.1 ст.70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

-01.03.2010 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 309, ч.1 ст.71 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі;

-18.02.2011 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.253, 70, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

-13.01.2014 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 321 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік.

- 28.07.2014 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.187, ч.2 ст.186, ч.2 ст.185, ст. 70, ст.71 КК України до 7 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна. Згідно ст.71 КК України частково приєднано невідбутий строк за вироком від 13.01.2014 року. Постановою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 29.02.2016 року зараховано з 31.03.2014 по 23.10.2014 включно, на підставі ч.5 ст.72 КК України. Ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 06.07.2017 року невідбутий строк 03р. 03м. 01дн. позбавлення волі замінено на обмеження волі згідно ст.82 КК України.

за участю сторін розглянутого подання:

прокурора ОСОБА_5

представника ДУ ІВЦ № 133 ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В:

06.06.2019 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшло подання начальника Державної установи «Ігренський ВЦ (№133)» підполковника вн.служби ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник ДУ ІВЦ №133 ОСОБА_6 підтримав подання та просив задовольнити з підстав викладених у поданні.
Прокурор заперечував проти задоволення подання начальника Державної установи «Ігренський ВЦ (№133)» підполковника вн.служби ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав подання та просив задовольнити. Окрім того, суду показав, що до нього тричі застосовувалась ст. 81 КК України, однак за час відбування покарання у ДУ ІВЦ № 133 довів своє виправлення. Щодо цивільного позову зазначив, що з потерпілим вирішив питання з цього приводу. Інші потерпілі цивільний позов не заявляли під час розгляду кримінального провадження.
Розглянувши матеріали подання, заслухавши думку представника виправної установи, думку прокурора, засудженого, суд вважає, що в задоволенні клопотання необхідно відмовити з наступних підстав.
В силу ст. 81 КК України, особам, які відбувають покарання, у тому числі у виді обмеження волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною працею та зразковою поведінкою довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_4 засуджений 28.07.2014 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.187, ч.2 ст.186, ч.2 ст.185, ст. 70, ст.71 КК України до 7 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна. Згідно ст.71 КК України частково приєднано невідбутий строк за вироком від 13.01.2014 року. ОСОБА_4 відбув 2/3 призначеного строку покарання.
Як вбачаться із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться впостанові Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року № 2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Так, відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив, тощо.
Згідно з вимогами ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.
Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.
Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі відбуває покарання з з 06.04.2014 року. Під час перебування в УВП №4 м. Дніпро режим утримання не порушував. Заохочень та стягнень не мав. З 24.11.2014 року відбував покарання в ДВК № 89, режим утримання не порушував. Характеризувався позитивно. Мав 3 (три) заохочення, стягнень не мав. Відповідно до характеристики на засудженого ОСОБА_4 , за весь період відбування покарання має 5 (п`ять) заохочень та 2 (два) стягнення. За час відбування покарання у Державній Установі «Ігренський Виправний Центр (№133)» характеризується з позитивного боку, має 2 (два) заохочення та 2 (два) стягнення, які погашені за спливом строку. Працевлаштований з вересня 2017 року по грудень 2017 року, у січні та у травні по липень 2018 року за власним бажанням на добровільній основі на власному виробництві установи, форма поплати відрядна. Заробітна плата нарахована за відпрацьовані місяці. Окрім того, відповідно до довідки ОСОБА_4 , працевлаштований днювальним відділення соціально-психологічної служби №4 в ДУ «ІВЦ (№133). У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дбайливо ставиться до майна і предметів установи та відділення СПС, якими користується при виконанні дорученої роботи. Підтримує взаємовідносини з різною категорією засуджених. Дотримується правомірних відносин з представниками адміністрації, ввічливий, тактовний. Утримує у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд під наглядом адміністрації. Виконує роботи із самообслуговування. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться відповідально та з розумною ініціативою. Дотримується вимог пожежної безпеки. Приймає участь у виховних заходах, які проводяться в установі. Приймає участь в програмі диференційованого виховного впливу «Повернення». Підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов. Стан здоров`я задовільний, порушень здоров`я, які б створювали проблеми для нього та оточуючих не має. Провину у скоєному злочині визнав.
Однак, як вбачається з вищезазначеної характеристики, засуджений ОСОБА_4 за час відбування покарання у Державній Установі «Ігренський Виправний Центр (№133)», а саме з 01.08.2017 року, має 2 (два) заохочення та 2 (два) стягнення, які погашено, а саме 06.08.2018 року за порушення режиму відбування (не вийшов на перевірку) у вигляді попередження та 09.08.2018 року за куріння у не встановленому місці у вигляді догани. Вказані стягнення накладені на останнього саме безпосередньо на передодні вирішення питання про умовно-дострокового звільнення, так само як і винесені заохочення. Таким чином, суд зазначає, що сама по собі наявність 2 (двох) заохочень у виправній Державній Установи «Ігренський Виправний Центр (№133)» не може бути безсумнівним підтвердженням виправлення ОСОБА_4 , оскільки виправлення особи повинно бути за весь період відбування покарання.
Суд дійшов висновку, що подання начальника ДУ ІВЦ (№133) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно засудженого ОСОБА_4 є суто формальне. Разом з тим, сумлінне виконання засудженим своїх прямих обов`язків, тобто відсутність стягнень, ще не підтверджує того, що він повністю став на шлях виправлення, зазначена поведінка засудженого не може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, оскільки лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань поведінка засудженого ОСОБА_4 зазнає позитивних змін.
Вказане також підтверджується, наданими в судовому засіданні показами самого засудженого ОСОБА_4 , який зазначив, що до нього вже тричі було застосовано ст. 81 КК України, однак, останній для себе належних висновків не зробив, оскільки з 2011 року скоював злочини, за якими було призначено покарання відповідно до вироків суду на підставі ст. 71 КК України, а саме за невідбуте покарання за попередніми вироками.
Разом з тим, суд зазначає, що на теперішні час ОСОБА_4 відбуває покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч.2 ст.187, ч.2 ст.186, ч.2 ст.185, ст. 70, ст.71 КК України до 7 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна. Згідно ст.71 КК України частково приєднано невідбутий строк за вироком від 13.01.2014 року. Тобто покарання за вказаним вироком також призначено за не відбуте покарання за попереднім вироком суду, а злочини за вчинення яких останній був засуджений відноситься відповідно до ст. 12 КК України до тяжких злочинів.
Крім того, потерпілим за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.07.2014 року матеріальна та моральна шкода завданана злочином не відшкодована, хоча відповідно до довідки про доходи виданої на ім`я ОСОБА_4 . Держаною установою «Ігренський ВЦ (№133)» від 10.06.2019 року, вбачається, що останній працюючи в установі мав дохід з 01.08.2017 року по 01.05.2019 рік, у розмірі 5433,09 гривень.

Зазначена обставина підтверджується, поясненнями наданими ОСОБА_4 в ході судового засіданні, з яких вбачається, що останній нібито не знав за вказану матеріальну шкоду і тому ніяких грошових коштів не перераховував потерпілим в рахунок відшкодування шкоди.
Щодо консультативного висновку наданого КЗ «Дніпропетровський обласний центр з профілактики та боротьби зі СНІДом» від 14.02.2012 № 110, встановлено, що ОСОБА_4 має діагноз ВІЛ-1 кл.ст. Безсимптомний перебіг, хронічний гепатит етіології, суд при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання не приймає до уваги зазначений висновок, оскільки в матеріалах справи міститься характеристика відповідно до якої стан здоров`я у ОСОБА_4 задовільний, порушень здоров`я, які б створювали проблеми для нього та оточуючих не має, жодних відомостей щодо неможливості подальшого відбування покарання в умовах ДУ ІВЦ «№133», останнього в матеріалах справи відсутні.
Разом з тим, суд зазначає, що вказаний висновок є підставою для звернення до суду з клопотанням в порядку ст. 84 КК України, та не впливає на вирішення питання справи в порядку ст. 81 КК України.
Окрім того до кінця строку відбуття покарання ОСОБА_4 ще залишається досить тривалий проміжок часу, оскільки його кінець (згідно даних установи відбування покарання) припадає на 09.09.2020 року, а на даний час відбутий проміжок часу складає 1 рік 2 місяця 30 днів, та є недостатнім терміном для того, щоб твердо впевнитися, що засуджений довів своє виправлення та досяг такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення нових кримінальних правопорушень.
Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд виходить з того, що умовно-дострокове звільнення є правом, а не обов`язком суду, при цьому суд враховує не тільки факт відбуття останнім певної частини покарання, а й тяжкість і характер вчинених ним кримінальних правопорушень, поведінку засудженого під час відбування покарання, становлення його на шлях виправлення. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що ОСОБА_4 сумлінною працею та зразковою поведінкою не довів своє виправлення, оскільки засуджений за тяжкі злочини відповідно до ст. 12 КК України, завдану злочином шкоду не відшкодував, перебуваючи на свободі може вчиняти інші кримінальні правопорушення, що підтверджується вироками за якими було засуджено останнього на підставі ст. 71 КК України, тричі, а тому не може бути звільнений в порядку ст. 81 КК України. Керуючись ст. 81 Кримінального кодексу України, ст.ст.537,539,372, Кримінально процесуального кодексу України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання начальника Державної установи «Ігренський ВЦ (№133)» підполковника вн.служби ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів до Дніпровського апеляційного суду.
Суддя: ОСОБА_1