печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про арешт майна,
В С Т А Н О В И В :

До Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_4 , а саме квартиру АДРЕСА_1 , яку придбав підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вказане клопотання прокурор обґрунтовує тим, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000316, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України.
Як зазначає прокурор, з 2016 року, на території України діє злочинна організація члени якої діючи умисно та з корисливих мотивів, займаються незаконним придбанням, перевезенням, зберіганням, пересиланням з метою збуту, а також незаконним збутом наркотичних засобів та особливо небезпечних психотропних речовин, у великих та особливо великих розмірах.
Так, вказану злочинну організацію було створено ОСОБА_5 який керуючись корисливим мотивом і прагненням до наживи, маючи надійний канал поставки наркотичних засобів та особливо небезпечних психотропних речовин, створив та очолив стійке ієрархічне об`єднання злочинну організацію, з метою протиправного особистого збагачення, шляхом вчинення систематичного незаконного придбання, зберігання, перевезення, пересилання з метою збуту, а також незаконного збуту наркотичних засобів та особливо небезпечних психотропних речовин у великих та особливо великих розмірах по всій території України.
Розуміючи, що вказана діяльність є протиправною, має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлена тяжкими наслідками не лише для здоров`я конкретної особи, а й для здоров`я населення в цілому, та вимагає чітких та узгоджених дій значної кількості людей, ОСОБА_5 залучив до вказаної протиправної злочинної діяльності наступних осіб: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та інших невстановлених на даний час досудовим розслідуванням осіб, які діяли згідно відведеним їм злочинним ролям.
Для досягнення свого злочинного наміру ОСОБА_5 , було створено «Веб-сайт», на якому розміщувалася інформації про наркотичні засоби та психотропні речовин, а саме: «MTD», «AFS», «CRYSTAL», «ADF», «MG-22», «SPD», «AFS (синий)», «MGFX-2», «AFS(красний)», «AFS LIGHT» та через який здійснювалося їх замовлення невстановленими особами (кінцевими споживачами).
В подальшому учасники злочинної організації здійснювали фасування наркотичних засобів та пристроєних речовин шляхом приховування їх в різні носильні речі «секонд-хенд» та надсилали їх замовнику почтовими переказами ТОВ «Нова Пошта», за що отримували грошову винагороду.
Прокурор вказує у клопотанні, що у слідства є достатньо підстав вважати, що до вчинення вказаного злочину причетний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 .
13.07.2019 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку ст. 208 КПК України було затримано та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 307 КК України.
Відповідно до санкції ч. 3 ст. 307 КК України, за вчинення вказаного злочину, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років, з конфіскацією майна.
На думку прокурора, ОСОБА_5 усвідомлюючи протиправність своїх дій, а саме те, що вчиняє злочин за який передбачено кримінальну відповідальність та можливе накладення арешту на його майно, навмисно придбане ним майно (як рухоме та і не рухоме), за кошти отримані в наслідок здійснення злочинної діяльності, оформлював право власності на близьких йому осіб.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 02.07.2019 встановлено, що 06.05.2019 ОСОБА_4 (яка являється співмешканкою ОСОБА_13 ) оформлено право власності на квартиру АДРЕСА_1 .
Метою арешту майна є забезпечення конфіскації майна як можливого виду покарання.

В судове засідання прокурор не з`явився, до суду слідчий подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, вимоги підтримує, просить задовольнити.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

Згідно положенням ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Підстави для накладення арешту на майно з іншою метою, окрім тих, що закріплені в ч. 2 ст. 170 КПК України, чинний кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.

Аналіз вище зазначених норм закону вказує, що у разі розгляду клопотання слідчого або прокурора про арешт майна, слідчий суддя повинен перевірити доводи поданого клопотання щодо наявності підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження у відповідності до мети, яку зазначає слідчий чи прокурор у своєму клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку арешту майна з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно положенням до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Разом з тим, як вбачається із матеріалів клопотання, майно, на арешті якого наполягає орган досудового розслідування, не належить підозрюваному на праві приватної власності, а відтак відсутні правові підстави для накладення арешту на майно.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 131, 132, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про арешт майна залишити без задоволення.
Ухвала про може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1