Дата документу 23.10.2019 Справа № 334/7364/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/7364/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/1033/19 Доповідач в 2 інст. - ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 в режимі відеоконференції з приміщенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області,
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному проваджені прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 3 Запорізької області ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30 вересня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та у відношенні
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білгород-Дністровський Одеської області, українця, громадянина України, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, працюючого на посаді вантажника в ТОВ «Компанія Скай Сервіс», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,
застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 30 листопада 2019 року включно, з покладанням на підозрюваного певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 за погодженням з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 3 Запорізької області ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів без визначення розміру застави.
За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється в тому, що він 12 серпня 2017 року приблизно о 23 годині, за попередньою змовою з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , реалізовуючи свої злочинні дії та усвідомлюючи їх суспільно небезпечний характер, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном, поєднане з насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, проникли до квартири АДРЕСА_2 , яка знаходиться у користуванні ОСОБА_13 , та здійснили розбійний напад за наступних обставин.
ОСОБА_12 , з метою пригнічення опору потерпілого бризнула слизогінним балончиком йому в обличчя, після чого ОСОБА_11 наніс один удар сокирою потерпілому в обличчя, а саме в область лівої верхньої частини лобу, далі ОСОБА_7 наніс декілька ударів палкою в різні частини тіла потерпілому ОСОБА_13 , але йому вдалось вибігти з квартири на вулицю.
Далі, ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 заволоділи майном потерпілого, а саме: ноутбуком вартістю 8000 гривень, мобільним телефоном «ІPhоnе 6» вартістю 20000 гривень, мобільним телефоном «Номі» вартістю 1000 гривень, мобільним телефоном «Леново» вартістю 2500 гривень, після чого покинули місце події, завдавши таким чином, матеріальний збиток ОСОБА_13 матеріальні збитки на загальну суму 31500 гривень.
Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється в розбої, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.
29 вересня 2017 року відомості про вказане кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004387, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.
15 вересня 2017 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, шляхом направлення рекомендованим листом за місцем його реєстрації.
9 жовтня 2017 року ОСОБА_7 оголошено в розшук, а 26 вересня 2019 року його місцезнаходження було встановлено.
27 вересня 2019 року ОСОБА_7 особисто вручено повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.
Відмовляючи у задоволенні клопотання, слідчий суддя зазначив, що слідчим не доведено недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання зазначеним у клопотанні ризикам, оскільки підозрюваний раніше не судимий, має постійне місце проживання, де проживає разом з батьками, офіційно працевлаштований, має серцеве захворювання, потребує обстеження та лікування в умовах стаціонару, а лише тяжкість вчиненого злочину не може бути підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу.
До того ж, факт перебування підозрюваного у розшуку не свідчить про можливість переховування від органів досудового розслідування чи суду, оскільки повістки про виклик надсилалися не за дійсною адресою його проживання, а за телефоном він не повідомлявся.
З урахуванням викладеного, слідчий суддя пришов до висновку про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_7 такого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, як домашній арешт.
В апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з порушенням вимог КПК України та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ОСОБА_7 зник з місця вчинення злочину, у зв`язку з чим, 9 жовтня 2017 року досудове розслідування було зупинено та підозрюваного оголошено в розшук, а встановити його місцезнаходження вдалося лише 26 вересня 2019 року, і в той же день його було затримано в порядку ст. 208 КПК України на території м. Одеси.
Також зазначає, що ОСОБА_7 вчинив особливо тяжкий злочин із застосуванням насильства, за який передбачено покарання від 7 до 12 років позбавлення волі.
Крім того, суд належним чином не врахував те, що підозрюваний проживає на території Одеської області, а тому орган досудового розслідування не зможе контролювати виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.
Звертає увагу, що ОСОБА_7 умисно протягом 2 років уникав від органу досудового розслідування, хоча йому було достовірно відомо про те, що особи, з якими він вчинив злочин, були затримані 13 серпня 2017 року та засуджені 18 березня 2019 року до 7 років позбавлення волі.
Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого про обрання у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.
В судовому засіданні апеляційного суду прокурор апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити, зазначила, що підозрюваний тривалий час переховувався від органів досудового розслідування та перебував у розшуку.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав рішення слідчого судді законним та зазначив, що посилання на ухилення від органів досудового розслідування є необґрунтованим, оскільки виклики направлялись не за повною адресою місця проживання підозрюваного, було вказано лише номер будинку, а він проживає в багатоквартирному будинку. Також зазначив, що після того, як підозрюваного затримали та привезли до м. Запоріжжя перед вихідними днями, його відпустили, а в понеділок він самостійно з`явився. Вважав, що застосування найбільш суворого запобіжного заходу обґрунтовується виключно тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення, але ризики відсутні.
Підозрюваний ОСОБА_7 в судовому засіданні апеляційного суду заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, підтримав доводи свого адвоката в повному обсязі та зазначив, що на теперішній час працює.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як вбачається з наданих матеріалів та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, за вчинення якого передбачено покарання до дванадцяти років позбавлення волі.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зроблено з посиланням на матеріали провадження, що їх підтверджують, і в апеляційній скарзі прокурором не оспорюються.

Разом з тим, врахувавши зазначені вище вимоги закону, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність даних, які б давали йому підстави обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя оцінив в сукупності всі обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, що враховуються при обрані запобіжного заходу, належним чином мотивував своє рішення, встановивши як обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину, так і наявність певних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
При цьому, слідчий суддя врахував відсутність доказів на підтвердження наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також доказів, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання можливим ризикам.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання прокурор не доведе обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

На думку колегії суддів, з урахуванням даних про особу підозрюваного та його фактичної процесуальної поведінки, прокурор не довів наявність обставин, які б свідчили про неможливість застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Отже, за наявності ризику незаконного впливу на свідків та потерпілого або перешкоджання кримінального провадженню іншим чином, а також недоведеності неможливості застосування до даної особи альтернативного запобіжного заходу, розв`язання відповідного клопотання у відношенні ОСОБА_7 було виваженим та із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, з яким пов`язано вирішення питання щодо застосування запобіжного заходу.

Зокрема, слідчий суддя взяв до уваги, що ОСОБА_7 раніше не судимий, має місце проживання, де проживає разом з батьками, офіційно працевлаштований, має серцеве захворювання, потребує обстеження та лікування в умовах стаціонару.

Доводи прокурора щодо тяжкості вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення, наявності обґрунтованої підозри, ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, жодним чином не впливають у даному випадку на обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_7 , оскільки така міра запобіжного заходу в силу існуючих обставин, що мали місце як під час розгляду клопотання слідчого, так і в суді апеляційної інстанції, не дають законних підстав для її застосування.

Також є необґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора з приводу умисного переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та перебування у розшуку, оскільки з наявного в матеріалах провадження супровідного листа вбачається, що повідомлення про підозру надсилались за адресою: АДРЕСА_3 , тобто без зазначення квартири АДРЕСА_4 , а повістки про виклик в матеріалах провадження взагалі відсутні.

Відомостей про те, що підозрюваний після обрання у відношенні нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту: переховувався від органу досудового розслідування або суду; намагався знищити, сховати або спотворити речі чи документи, що можуть бути використані як докази його вини; здійснював незаконний вплив на потерпілу чи свідків; вчинив інше кримінальне правопорушення прокурором не надано.

В судовому засіданні апеляційної інстанції не надано даних на підтвердження порушення підозрюваним умов перебування під домашнім арештом.

Колегія суддів також враховує фактичну поведінку підозрюваного після застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який за викликом апеляційного суду самостійно з`явився до судового засідання для розгляду апеляційної скарги прокурора, в якій ставилось питання про застосування у відношенні нього найсуворішого запобіжного заходу.

Крім того, колегія суддів не може не врахувати, що після застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, 11 жовтня 2019 року він самостійно з`явився за викликом слідчого для участі в проведенні допиту.

З огляду на зазначене, фактична поведінка підозрюваного на час розгляду апеляційної скарги свідчить, що заявлені в клопотанні слідчого ризики є мінімальними.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у даному кримінальному провадженні в судовому засіданні свого об`єктивного підтвердження не знайшли, а прокурором не доведено неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Отже, підстав для скасування ухвали слідчого судді та задоволення поданої прокурором апеляційної скарги судова колегія не вбачає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному проваджені прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 3 Запорізької області ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30 вересня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, залишити без змін.
Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4