Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

5 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

законного представника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0003706 щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Зелений Гай Білозерського району Херсонської області,

громадянина України, що зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 ,

проживає за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:

1) вироком Оболонського районного суду м. Києва від 24.05.2012 року

за ч.1 ст.185 КК України до штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних

мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень;

2) вироком Подільського районного суду м. Києва від 23.12.2013 року

за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі,

на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання

з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

3) вироком Оболонського районного суду м. Києва від 04.06.2014 року

за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі

ст.ст.75, 104 КК України звільненого від відбування покарання

з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

4) вироком Подільського районного суду м. Києва від 01.08.2018 року

за ч.2 ст.185 КК України на 1 рік позбавлення волі,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.15, ч.1 ст.152, ч.2 ст.15, ч.2 ст.152 КК України,

за апеляційними скаргами прокурора, законного представника обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 6 серпня 2019 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 06.08.2019 року ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст.152, ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, і йому призначено покарання:

- за ч.2 ст.15, ч.1 ст.152 КК України 3 роки позбавлення волі;

- за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_8 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироками Подільського районного суду м. Києва від 23.12.2013 року та Оболонського районного суду м. Києва від 04.06.2014 року і за сукупністю вироків ОСОБА_8 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч.4 ст.70 КК України до покарання, призначеного за правилами ч.1 ст.71 КК України, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Подільського районного суду м. Києва від 01.08.2018 року, і за сукупністю злочинів таким чином ОСОБА_8 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

Цим же вироком ОСОБА_8 за ч.2 ст.15, ч.2 ст.152 КК України виправдано у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного кримінального правопорушення.

У цьому кримінальному провадженні запобіжний захід ОСОБА_8 не обирався і він перебував у ДУ «Київський слідчий ізолятор», відбуваючи покарання за вироком Подільського районного суду м. Києва від 01.08.2018 року, строк відбуття якого закінчується 07.11.2019 року.

Апеляційне провадження відкрито за апеляційними скаргами прокурора, законного представника обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8

04.11.2019 року прокурор відділу ювенальної юстиції прокуратури міста Києва ОСОБА_5 подала клопотання про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке обґрунтовує наявністю ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілу та свідка у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати іншим чином кримінальному провадженню; вчинити інше кримінальне правопорушення. Про існування ризиків, як стверджує прокурор, свідчать вагомість наявних доказів, тяжкість покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, який неодноразово судимий, не має зареєстрованого місця проживання в м. Києві, ніколи не працював і не займався суспільно корисною роботою.

Заслухавши думку прокурора, яка підтримала клопотання і просила його задовольнити, думку захисника ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення клопотання, стверджуючи про відсутність ризиків і те, що, подаючи клопотання, прокурор ОСОБА_5 у такий спосіб порушує питання про зміну вироку, на що не має права, думку законного представника обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які просили клопотання прокурора залишити без задоволення, колегія суддів вважає, що клопотання належить задовольнити, з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст.405 КПК України апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених главою 31.

Згідно з положеннями ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

У відповідності з положеннями п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що 20 квітня 2015 року близько 18 години 40 хвилин він, знаходячись у першому під`їзді в будинку АДРЕСА_3 , вчинив закінчений замах на зґвалтування раніше незнайомої ОСОБА_9 із застосуванням фізичного насильства, однак злочин до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, оскільки потерпіла кричала і ОСОБА_8 злякався викриття його злочинних дій мешканцями будинку.

Крім того, 20 квітня 2015 року близько 18 години 50 хвилин ОСОБА_8 , знаходячись у цьому ж під`їзді, повторно відкрито викрав сумку ОСОБА_9 , чим спричинив потерпілій майнової шкоди на загальну суму 1 728 гривень 95 копійок.

Крім того, 20 квітня 2015 року близько 19 години ОСОБА_8 , знаходячись у цьому ж під`їзді, вчинив закінчений замах на повторне зґвалтування ОСОБА_9 із застосуванням фізичного насильства, однак злочин до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий мешканцем будинку.

Колегія суддів вважає слушними доводи прокурора про те, що запобігти ризикам переховуватися від суду, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інше кримінальне правопорушення шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо. При цьому враховується характер висунутого ОСОБА_8 обвинувачення в контексті тяжкості покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальних правопорушеннях відповідно до висунутого обвинувачення. Обвинувачений, незважаючи на молодий вік, чотири рази судимий, і, будучи звільнений від відбування покарання з випробуванням за двома вироками, вчинив інкриміновані йому кримінальні правопорушення в період іспитового строку. Під час судового провадження в суді першої інстанції ОСОБА_8 без поважних причин не з`являвся в судові засідання, у зв`язку з чим до нього застосовувався привід та оголошувався розшук обвинуваченого. ОСОБА_8 не працював і не займався суспільно корисною роботою, а відтак не має стабільного джерела доходу.

Вказані обставини дають обґрунтовані підстави вважати, що альтернативні запобіжні заходи не будуть достатніми для запобігання передбаченим ч.1 ст.177 КПК України ризикам, а тому до ОСОБА_8 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочинів із застосуванням насильства, підстав для визначення йому розміру застави колегія суддів не вбачає.

Що стосується доводів захисника про намагання прокурора у такий спосіб змінити вирок, то вони є безпідставними, оскільки запобіжний захід є засобом забезпечення кримінального провадження, який може бути застосований під час апеляційного розгляду незалежно від того, чи вирішувалося вказане питання при ухваленні вироку. Прокурор ОСОБА_5 є прокурором відділу ювенальної юстиції прокуратури міста Києва, а відтак згідно з ч.4 ст.36 КПК України має право брати участь у судовому провадженні з перегляду судових рішень в апеляційному порядку як прокурор органу прокуратури вищого рівня, користуючись при цьому відповідними процесуальними правами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 194, 196, 331, 405 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Клопотання прокурора задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 /шістдесят/ днів до 3 січня 2020 року включно.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3