Ухвала Іменем України
23 жовтня 2019 року м. Київ
справа № 751/436/19 провадження № 51-5235ск19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 травня 2019 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 19 липня 2019 року,

встановив:

За вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 травня 2019 року

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя

АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 Кримінального кодексу України (далі КК України)не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, за ч. 2 ст.15 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 429 грн на відшкодування процесуальних витрат, пов`язаних із проведенням експертизи. Також вирішено долю речових доказів.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 19 липня 2019 року вирок щодоОСОБА_5 залишено без змін.
За вироком суду ОСОБА_5 12 листопада 2018 року приблизно о 17:00 з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, діючи умисно, перебуваючи біля будинку № 22 на вул. І.Мазепи у м. Чернігові, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, штовхнув рукою в спину потерпілого ОСОБА_6 , внаслідок чого останній впав на землю, та відкрито заволодів шляхом викрадення з руки потерпілого мобільним телефоном ОСОБА_6 марки «Iphone» вартістю 2000 грн., чим заподіяв йому матеріальної шкоди на вказану суму.
Також 21 березня 2019 року приблизно о 10:45 ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні магазину «АТБ-маркет», розташованому на

вул. І.Мазепи, 55/33 у м. Чернігові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу з торгової полиці магазину намагався вкрасти пляшку текіли «Tiscar» вартістю 204,75 грн. Виконавши всі дії, він не зміг довести свого злочинного умислу до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий охороною магазину.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 висуває вимогу про зміну судових рішень через невідповідність призначеного ОСОБА_5 покарання ступеню тяжкості вчиненого правопорушення та його особі. Просить урахувати усі обставини та звільнити засудженого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та додані до неї копії судових рішень, Верховний Суд дійшов такого висновку.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, та кваліфікація його дій не оспорюються.

Як убачається з копій судових рішень, призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції врахував тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, дані про його особу, позицію представника потерпілого щодо міри покарання, обставину, що пом`якшує покарання, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, обставину, що обтяжує покарання, вчинення злочину щодо малолітньої дитини, те, що він раніше притягувався до адміністративної відповідальності, в силу ст. 89 КК України не судимий, а також доповідь органу пробації, відповідно до якої виправлення засудженого без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства.

Таким чином, призначене ОСОБА_5 покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, воно є необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Ураховуючи наведене, обставини, що вказують на явну несправедливість призначеного ОСОБА_5 покарання через його суворість, а також на необхідність звільнення засудженого від його відбування на підставі

ст. 75 КК України, відсутні.

Отже, підстав для зміни судових рішень з мотивів, викладених у касаційній скарзі захисника, не виявлено.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Саме такі обставини встановлено судом при перевірці зазначеної касаційної скарги.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд

п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5

на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 травня

2019 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 19 липня

2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3