Справа № 495/8593/18
№ провадження 1-кс/495/4566/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 липня 2019 року м. Білгород - Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському клопотання слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській ОСОБА_6 застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця Миколаївської області, Баштанський району с. Шевченко, який проживає за адресою:
АДРЕСА_1 , місце служби і посада командир відділення управління 1 гарматної артилерійського взводу 2 гарматної артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.408 КК України, -
В С Т А Н О В И В:

Слідчий Білгород-Дністровського ВП ГУНП України в Одеській області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.408 КК України.
В клопотанні слідчим зазначено, що Указом Президента України від 17.03.2014 №303/2014 (затверджений Законом України від 17.03.2014 №1126-У11 «Про затвердження Указу президента України «Про часткову мобілізацію»), в Україні оголошено про мобілізацію.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період це час, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно із ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це час період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Таким чином, з 17.03.2014 року по теперішній час в Україні діє особливий період.
19 травня 2016 року між, командиром відділення охорони взводу охорони роти охорони військової частини НОМЕР_2 , сержантом ОСОБА_4 , та Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_7 , укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України строком на 3 (три) роки.
17 червня 2016 року командиром військової частини НОМЕР_1 виданий наказ № 8, відповідно до якого сержанта ОСОБА_4 , зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , на всі види забезпечення та призначений на посаду командира відділення управління 1 гарматного артилерійського взводу 2 гарматної артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 .
Сержант ОСОБА_4 , проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 зобов`язаний дотримуватися вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Закон України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року №548-ХІV визначає загальні права та обов'язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов'язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.
Внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.
Вимоги вищевказаного Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.
Необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки:
?свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;
?бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим;
?беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини;
?постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;
?знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно;
?дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України;
?поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини;
?бути пильним, суворо зберігати державну таємницю;
?вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання;
?виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;
?додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
Про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.
Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.
Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов'язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.
Військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.
Відповідно до Закону України «Про дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 551-XIV військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця:
?додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів;
?виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету;
?поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Згідно розпорядку робочого дня військової частини НОМЕР_1 на 2018 рік початок робочого дня о 08 год. 00 хв., кінець робочого дня о 17 год. 00 хв.
На порушення вищенаведених вимог, сержант ОСОБА_4 ,18 квітня 2018 року о 08 годині 00 хвилин, не з`явився на службу до військового містечка № НОМЕР_3 , яке дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , без поважних причин та ухиляється від проходження військової служби до теперішнього часу.
Таким чином, сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , 18 квітня 2017 року о 08 годині, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою ухилитися від проходження військової служби, не з`явився на службу до військового містечка № НОМЕР_3 , яке дислокується за адресою:
АДРЕСА_3 , без поважних причин та ухиляється від проходження військової служби до теперішнього часу, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
15.09.2018 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.408 КК України.
30.07.2019 року ОСОБА_4 затримано на підставі ухвали слідчого судді.
У зв`язку з наведеним просить клопотання задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого.
Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просили обрати у відношенні підозрюваного інший більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.
Вивчивши матеріли клопотання, заслухавши думку слідчого, прокурора, підозрюваного та його захисника, приходжу до наступного.
Відповідно до положень ст. 176 КПК України запобіжними заходами є:
1) особисте зобов`язання;
2) особиста порука;
3) застава;
4) домашній арешт;
5) тримання під вартою.
Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно зі ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного.
Згідно ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Згідно правової позиції викладеної в рішенні ЄСПЛ «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
З матеріалів справи вбачається, що 15.09.2018 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.408 КК України.
30.07.2019 року ОСОБА_4 затримано на підставі ухвали слідчого судді.
Обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами.
Слідчий також вказує, що існують ризики того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування або суду або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя вважає, що прокурором доведені обставини, викладені в п.1 ч.1 ст.194 КК України, однак не доведено жодними доказами про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Доказів можливості підозрюваним переховуватись від органів слідства та суду прокурором не надано.
З урахуванням викладених обставин, а також досліджених в судовому засіданні доказів, вивчених матеріалів, що характеризують підозрюваного, враховуючи, що ОСОБА_4 свою вину у вчиненні скоєного кримінального правопорушення визнав, має місце постійного проживання, вважаю, що слідчим та прокурором цілком доведена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.408 КК України, однак не доведена наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий у клопотанні, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_4 .
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 193, 194, 196, 199 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною йому залишати місце свого проживання цілодобово, за місцем фактичного проживання підозрюваного, а саме: АДРЕСА_4 , строком до 27.09.2019 року.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки:
- прибувати до кабінету слідчого або прокурора за викликом;
- здати слідчому Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 паспорт громадянина України та інші документи, які надають право на перетинання державного кордону України;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Попередити ОСОБА_4 про наслідки ухилення від покладених на нього судом обов`язків.
Ухвалу направити для виконання до Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її винесення.

Слідчий суддя