Дата документу 19.09.2019 Справа № 331/3916/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/3916/19 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/959/19 Доповідач в 2 інст. - ОСОБА_2
УХВАЛА
про відмову у відкритті провадження

19 вересня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду ОСОБА_2 , відповідно до вимог ст. 398 КПК України при вирішенні питання про відкриття провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 4 вересня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

18 вересня 2019 року до Запорізького апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 4 вересня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні її скарги на бездіяльність т.в.о. начальника Управління служби безпеки України в Запорізькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За змістом апеляційної скарги ОСОБА_3 просить поновити строк на оскарження ухвали слідчого судді, яку просить скасувати та за результатом розгляду прийняти нове рішення.

Як випливає із змісту апеляційної скарги, в обґрунтування можливості апеляційного оскарження ухвали слідчого судді ОСОБА_3 вказує на принципи верховенства права, Конституцію України, ст.ст. 7, 8, 24, 308, 309 КПК України, рішення Конституційного Суду України від 14.11.2011 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 .
Перевіривши наведені апеляційної скарги вважаю, що у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою слід відмовити.
Стаття 24 КПК України гарантує право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого лише в порядку, передбаченому КПК України.

Процедура перегляду судових рішень регламентована Розділом V КПК України, та встановлює розумні обмеження щодо скарження певної категорії судових рішень.
Такої ж позиції притримується Конституційний Суд України, відповідно до якої обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абзац шостий п.п. 3 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009).
Як визначено в численних рішеннях Конституційного Суду України (від 8 квітня 2015 року № 3-рп/2015, від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 тощо) пропорційність є невід`ємною складовою принципу верховенства права, на яке посилається апелянт як на підставу можливості оскарження ухвали слідчого судді.

Отже чинним кримінальним процесуальним законодавством передбачені розумні обмеження щодо скарження певної категорії судових рішень і таке обмеження є пропорційним та суспільно необхідним
Про те, що доступ до правосуддя не є абсолютним вказується у практиці Європейського суду з прав людини і національним законодавством може обмежуватися, зокрема, для дотримання правил судової процедури.
Відповідно до ч. 1 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову в застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 3 цієї статті встановлено, що в апеляційному порядку також можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 309 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді про:

1) відмову у наданні дозволу на затримання;

2) застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні;

3) продовження строку тримання під вартою або відмову в його продовженні;

4) застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або відмову в його застосуванні;

5) продовження строку домашнього арешту або відмову в його продовженні;

6) поміщення особи в приймальник-розподільник для дітей або відмову в такому поміщенні;

7) продовження строку тримання особи в приймальнику-розподільнику для дітей або відмову в його продовженні;

8) направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи або відмову у такому направленні;

9) арешт майна або відмову у ньому;

10) тимчасовий доступ до речей і документів, яким дозволено вилучення речей і документів, які посвідчують користування правом на здійснення підприємницької діяльності, або інших, за відсутності яких фізична особа - підприємець чи юридична особа позбавляються можливості здійснювати свою діяльність;

11) відсторонення від посади або відмову у ньому;

11-1) продовження відсторонення від посади;

12) відмову у здійсненні спеціального досудового розслідування;

13) закриття кримінального провадження на підставі частини дев`ятої статті 284 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 цієї статті під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження або на рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі пункту 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.

Скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Частиною 3 статті 307 КПК України встановлено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Оскільки слідчим суддею скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність т.в.о. начальника Управління служби безпеки України в Запорізькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, було розглянуто по суті в порядку кримінального провадження і таким чином реалізовано право особи на оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень за заявою про вчинення злочину, про що йдеться у наведеному апелянтом рішенні Конституційного суду України від 14.11.2011 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 №19-р/2011, така ухвала слідчого судді апеляційному оскарженню не підлягає.

З огляду на зазначене, відповідно до вимог ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, адже апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Керуючись ст.ст. 398, 399 КПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 4 вересня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні її скарги на бездіяльність т.в.о. начальника Управління служби безпеки України в Запорізькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.,
Копію ухвали разом з апеляційною скаргою та всіма додатками до неї невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня отримання її копії.

Суддя Запорізького

апеляційного суду ОСОБА_2