ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1357/19 Справа № 201/7981/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2019 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0001224 за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3, який приймав участь у підготовчому судовому засіданні кримінального провадження судом першої інстанції на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2019 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпро, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
якою відмовлено у затвердженні угоди про визнання винуватості між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_9 та підозрюваним ОСОБА_8 , та кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, повернуто прокурору для продовження досудового розслідування, в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалусуду скасувати в частині повернення кримінального провадження прокурору для проведення досудового розслідування, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та направити кримінальне провадження на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 надійшов до суду разом з угодою про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором, однак суд перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, дійшов висновку про наявність підстав для відмови в її затвердженні, при цьому не з`ясував думку прокурора щодо можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта, а також питання щодо його повернення, якщо останній не відповідає вимогам КПК України.
В ухвалі суду не наведено жодних конкретних доводів щодо невідповідності обвинувального акта вимогам КПК України.
Також, суд не врахував того, що матеріали прокурору для продовження досудового розслідування повертаються у випадку, коли на досудовому розслідуванні було зібрано недостатньо доказів для розгляду кримінального провадження в судовому засіданні, не перевірив ці обставини та не зазначив, які слідчі дії або процесуальні рішення невиконані органами досудового розслідування.
Окрім цього, суд першої інстанції фактично не дав можливості стороні обвинувачення надати суду для огляду протокол про надання доступу до матеріалів досудового розслідування стороні захисту та заявити клопотання щодо призначення судового розгляду для проведення судового провадження в загальному порядку.
Вказує на те, що оскільки досудове розслідування завершено з затвердженням обвинувального акта, то, за цих обставин, суд повинен був прийняти рішення про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2019 року було відмовлено у затвердженні угоди про визнання винуватості між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_9 та підозрюваним ОСОБА_8 , та кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, повернуто прокурору для продовження досудового розслідування, в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.
В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції зазначив, що прокурором під час укладення угоди про визнання винуватості не в повній мірі були враховані, як обставини, визначені у ст. 470 КПК України, так й істотні умови угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 472 КПК України, оскільки передбачені у вказаній угоді обов`язки обвинуваченого беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри суперечать умовам цієї угоди та свідчить про неможливість їх виконання з огляду на те, що угода про визнання винуватості була укладена після складення обвинувального акта, а отже офіційним документом, який визначає пред`явлене ОСОБА_8 обвинувачення є обвинувальний акт, а не підозра, як зазначено у наданій суду угоді.
Крім цього, з огляду на викладені у обвинувальному акті фактичні обставини інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_8 кримінального правопорушення та особу останнього, суд дійшов висновку про те, що розмір узгодженого сторонами покарання у виді мінімального штрафу у сумі 850 грн., не повною мірою відповідає вимогам ст. 65 КК України щодо загальних засад його призначення, оскільки суперечить інтересам суспільства в частині забезпечення принципу визначення необхідного та достатнього для виправлення особи покарання, яке в подальшому також сприятиме попередженню вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, як обвинуваченим, так і іншими особами.
Також, в наданій суду угоді про визнання винуватості передбачено обов`язок обвинуваченого ОСОБА_8 сплатити витрати на проведення експертизи, однак, зазначення в угоді такого обов`язку взагалі не передбачено вимогами ч. 1 ст. 472 КПК України.
Крім того, в порушення положень ч. 2 ст. 472 КПК України, в угоді про визнання винуватості не зазначена дата її укладення.
Таким чином, у разі укладення угоди про визнання винуватості саме під час досудового розслідування, у затвердженні якої було відмовлено судом у підготовчому судовому засіданні, суд не має інших повноважень, як повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування, в порядку, передбаченому ст. 468-475 цього Кодексу, про що прямо зазначено у другому реченні пункту 1 ч. 3 ст. 314 КПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, обвинуваченого та його захисника, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно із п.1 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
Тобто, виходячи із змісту вказаної статті з`ясуванню підлягали обставини необхідності продовження досудового розслідування.
Однак, суд першої інстанції, відмовляючи у затвердженні угоди про визнання винуватості та повертаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 прокурору для продовження досудового розслідування, не вислухав думку та не надав можливості прокурору заявити клопотання щодо призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта, у зв`язку з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування, оскільки, відповідно до журналу судового засідання від 19.03.2019 року, суд, вислухавши думку учасників судового провадження щодо зазначеної угоди, вийшов до нарадчої кімнати, де після виходу оголосив ухвалу, якою відмовив у затвердженні угоди про визнання винуватості з тих підстав, що умови вказаної угоди суперечать вимогам КПК України та повернув кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування, не з`ясувавши чи проведено воно у повному обсязі.
Колегія суддів вважає, що, повертаючи кримінальне провадження прокурору з вищевказаних підстав, суд істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, що є підставою для скасування ухвали суду.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора є слушними, а ухвалу суду першої інстанції не можна визнати законною та обґрунтованою.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України,підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Частиною 1 статті 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції застосовує на підставі ч. 6 ст. 9 КПК України загальні засади кримінального провадження, а саме: вимоги п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України щодо забезпечення принципу законності кримінального провадження, оскільки допущені судом істотні порушення кримінального процесуального закону, передбачені ч.7 ст. 474 КПК України, не входять в перелік підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, передбачених ст. 415 КПК України.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і підлягає скасуванню з направленням обвинувального акту до суду першої інстанції для здійснення судового провадження.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3, який приймав участь у підготовчому судовому засіданні кримінального провадження судом першої інстанції на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2019 року задовольнити.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2019 року в частині повернення прокурору обвинувального акта в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 за ч.1 ст.309 КК України - скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
В іншій частині ухвалу залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4