Ухвала

7 листопада 2019 року
м. Київ
справа № 206/1313/19

провадження № 51-4741 ск 19
Верховний Суд колегією суддів третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 19 червня 2019 року щодо ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, дані про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000113,
встановив:
24 вересня 2019 року Касаційним кримінальним судом Верховного Суду касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 через її невідповідність вимогам п. 4 ч. 2 ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) залишено без руху і надано строк для усунення недоліків. Також захиснику було роз`яснено, що у разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк касаційна скарга повертається особі, яка її подала.
У межах наданого строку для усунення недоліків касаційної скарги та на виконання ухвали касаційного суду захисник ОСОБА_4 направила нову касаційну скаргу проте приписів ст. 427 КПКне дотрималась та недоліків в повному обсязі не усунула.

Посилаючись у касаційний скарзі на невідповідність призначеного судом засудженому ОСОБА_5 покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, захисник ОСОБА_4 не навела доводів щодо явної несправедливості призначеного засудженому покарання через суворість, а відтак й необхідності зміни рішень місцевого та апеляційного судів на підставі, передбаченій п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення ст. 414 КПК, а також із урахуванням дискреційних повноважень суду враховуючи, що суд призначив ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК) у виді позбавлення волі на строк 2 роки, яке не є максимальним у межах санкції вказаної норми.
Крім того, серед іншого, усупереч п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга не містить чітких вимог до суду касаційної інстанції, викладених у відповідності з положеннями ст. 436 КПК щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги. Так, у прохальній частині касаційної скарги захисник ОСОБА_4 просить змінити судові рішення щодо засудженого ОСОБА_5 та призначити йому покарання або у виді громадських робіт, або у виді обмеження волі чи позбавлення волі, із застосування положень статей 69, 75 КК.
Вказане позбавляє можливості встановити позицію захисника щодо результатів касаційного розгляду.
Оскільки суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, переглядає судові рішення згідно ст. 433 КПК у межах касаційної скарги, відсутність у поданій скарзі правового обґрунтування заявлених вимог перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

За таких обставин, касаційна скарга захисника ОСОБА_4 підлягає поверненню.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 19 червня 2019 року щодо ОСОБА_5 повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3