№ 204/1239/18
№ 1-кп/204/153/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2019 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
адвоката ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001420 внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 10.07.2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, освіта вища, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 335 КК України,-

встановив:

Згідно обвинувального акту встановлено, що ОСОБА_5 на підставі протоколу засідання комісії з питань приписки громадян до призовної дільниці № 6, взятий на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Відповідно до ст. З Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, зазначений Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них Укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
У відповідності до ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»: зокрема передбачено, що на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу (далі - громадяни призовного віку).
Призов громадян України на строкову військову службу включає проходження ними призовної комісії та відправлення їх до військових частин.
Організація підготовки та проведення призову громадян України на строкову військову службу здійснюється міськими (районними) державними адміністраціями (виконавчими органами міських рад) у взаємодії з міськими (районними) військовими комісаріатами.
Строки проведення призову (призовів) громадян України на строкову військову службу визначаються Указом Президента України. Такий указ публікується в засобах масової інформації не пізніш як за місяць до закінчення року, що передує року призову (призовів) громадян України на строкову військову службу, крім указу про призов (призови) громадян України на строкову військову службу в особливий період, який публікується не пізніш як за місяць до початку проведення призову (призовів) громадян України на строкову військову службу.
Після набрання чинності Указом Президента України щодо проведення чергового призову:
- призовники, яким надійшла повістка районного (міського) військового комісаріату на прибуття до призовної дільниці для проходження призовної комісії, зобов`язані прибути в пункт і у строк, зазначені в повістці;
- у разі якщо за будь-яких обставин повістка не надійшла, громадяни призовного віку зобов`язані з`явитися до призовної дільниці в десятиденний строк з дня початку відповідного чергового призову, визначеного Указом Президента України;
- призовники, які змінили місце проживання, зобов`язані в семиденний строк прибути до районного (міського) військового комісаріату за новим місцем проживання для взяття на військовий облік;
У разі неявки призовника без поважних причин за викликом районного (міського) військового комісаріату на призовну комісію він несе відповідальність, установлену законом.
Поважними причинами неприбуття призовників до призовних дільниць у строк, установлений військовим комісаріатом, які підтверджені відповідними документами, визнаються:
- перешкода стихійного характеру, хвороба призовника або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у зазначені пункт і строк;
- смерть його близького родича (батьків, дружини, дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини.
Так, на виконання Указу Президента України № 44/2017 від 24.02.2017 року «Про звільнення в запас військовослужбовців строкової служби, строки проведення чергових призовів та чергові призови громадян України та строкову військову службу у 2017 році», рішенням районної призовної комісії відповідно до протоколу №7 від 10.05.2017 року ОСОБА_5 було визнано придатним для проходження військової служби та вирішено призвати на строкову військову службу.
17.05.2017 року, ОСОБА_5 в приміщені ІНФОРМАЦІЯ_3 під розписку отримав повістку відповідно до рішення РПК протоколу №8 від 17.05.2017 року про необхідність явки 29.05.2017 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою подальшого направлення для проходження строкової військової служби.
Однак, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст.ст. 1,3,9,15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 та Указу Президента України № 44/2017 від 24.02.2017 року «Про звільнення в запас військовослужбовців строкової служби, строки проведення чергових призовів та чергові призови громадян України та строкову військову службу у 2017 році», Постанови Кабінету Міністрів України від 21.03.2002 року № 352 «Про затвердження Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом», ОСОБА_5 29.05.2017 року, з метою ухилення від призиву на строкову військову службу, умисно, будучи придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав на відстрочку від призиву на військову службу, належним чином попереджений про необхідність та обов`язковість явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 , за повісткою не з`явився, тим самим без поважних причин не прибув у вказаний у призовному документі час до призовного пункту, тим самим ухилився від призову на військову службу.
Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_5 , які виразились в ухиленні від призову на строкову військову службу, кваліфікуються, як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 335 КК України.
В ході підготовчого судового засідання сторонами надано суду письмову угоду про визнання винуватості від 15.04.2019 року, яка була укладена між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 юристом 2 класу ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю адвоката ОСОБА_4 , що містить повне формулювання обвинувачення, його правову кваліфікацію за ст. 335 КК України, де вказано, що обвинувачений під час судового розгляду повністю визнав свою винуватість у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, щиро розкаюється у вчиненому, зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в інкримінованому кримінальному правопорушенні.
В даній угоді про визнання винуватості також вказано узгоджене прокурором та обвинуваченим покарання у вигляді одного року обмеження волі, із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком один рік, а також згідно п.п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України, зобов`язаний повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації. Сторони погоджуються на призначення такого покарання, розуміють наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.
Розглянувши в підготовчому судовому засіданні угоду між прокурором та обвинуваченим, за участю адвоката, про визнання винуватості, вислухавши з приводу цього пояснення сторін про затвердження угоди, перевіривши укладену угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам діючого кримінального процесуального законодавства, роз`яснивши сторонам наслідки її затвердження, суд приходить до переконання, що угода про визнання винуватості ОСОБА_5 може бути затверджена та обвинуваченому призначене узгоджене покарання.
Відповідно до положень п. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним (обвинуваченим) може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої тяжкості, злочинів середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
При укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини, зазначені у ст. 470 КПК України, а саме ступінь сприяння підозрюваного у проведенні кримінального провадження щодо нього, характер і тяжкість обвинувачення.
Як вбачається з пояснень обвинуваченого та міркувань прокурора, адвоката в суді, змісту угоди про визнання винуватості, вона укладена на добровільних засадах, ця угода не суперечить вимогам КПК України та інтересам суспільства, не порушує прав, свобод та інтересів сторін або інших осіб, відсутні відомості, що вона укладена через застосування насильства, примусу, погроз; у матеріалах провадження зафіксовані фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, що дають об`єктивні підстави для визнання обвинуваченим винуватості у його скоєнні.
Таким чином, суд приходить до переконання про наявність передбачених законом підстав для затвердження угоди між прокурором та обвинуваченим, за участі адвоката про визнання винуватості та призначення узгодженого між ними покарання за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до вимог ч. 1 ст. 475 КПК України.
Керуючись ст.ст. 314, 468 - 476 КПК України, суд, -

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 юристом 2 класу ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю адвоката ОСОБА_4 від 15.04.2019 року.
Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 335 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у вигляді одного року обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбуття призначеного покарання, якщо засуджений протягом одного року іспитового строку, не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_5 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
У разі невиконання затвердженої судом угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 335 КК України.
Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати її після подачі до суду відповідної заяви.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення вироку, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська, обвинуваченим, його захисником, з підстав, передбачених п.1 ч.4 ст. 394 КПК України, а прокурором виключно з підстав, передбачених п.2 ч.4 ст. 394 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1