справа № 208/4799/19
провадження № 1-кп/208/594/19
УХВАЛА

18 липня 2019 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10

розглянувши матеріали обвинувального акта по кримінальному провадженню внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000845 від 20.04.2019 року відносно: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.296, ч.1ст.121, ч.1ст.122 КК України та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 1ст.396 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
18.07.2019 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від Дніпродзержинської місцевої прокуратури, отримано обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.1 ст.121, ч.1 ст.122 КК України та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 1ст.396 КК України.
Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання на 15.00 год. 18 липня 2019 року.
У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , у своєму клопотанні посилається на те, що оскільки ризики, визначені ст.177 КПК України не зменшилися, а саме обвинувачені можуть переховуватися від суду, так як обвинувачені офіційно не працюють, не одружені, малолітніх дітей на утриманні не мають, таким чином не мають міцних соціальних зв`язків і може в будь-який момент залишити або змінити місце мешкання, намагаючись переховуватись від суду для уникнення покарання за вчинене кримінальне правопорушення, можуть вчинити інше кримінальне правопорушення, зареєстровані та проживають не в місті судового розгляду, тому підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу немає.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_10 у судовому засіданні проти задоволення вказаного клопотання заперечували. Адвокат заявив клопотання про обрання більш м`якого запобіжного заходу, посилаючись на те що, існування ризиків прокурором не доведені, ОСОБА_7 не переховувався від слідства, має постійне місце реєстрації, його мати ОСОБА_11 уклала договір оренди, тобто усталені соціальні зв`язки. Домашній арешт у повному обсязі забезпечить виконання обвинуваченим своїх процесуальних ризиків, а у разі обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обрати мінімальний розмір застави, тому просила задовольнити її клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав думку адвоката, вибачився перед потерпілими, кається в скоєному, також просив обрати йому більш м`який запобіжний захід, оскільки перелічені прокурором ризики відсутні. Він не є суспільно-небезпечною особою, навпаки позитивно характеризується, не судимий, має місце постійного проживання та реєстрації. Весь час досудового розгляду вів себе належним чином, тому просить застосувати до нього домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_8 у судовому засіданні проти задоволення вказаного клопотання заперечували. Адвокат заявив клопотання про обрання більш м`якого запобіжного заходу, посилаючись на те що, існування ризиків прокурором не доведені, ОСОБА_9 не переховувався від слідства, має постійне місце мешкання та реєстрації, тобто усталені соціальні зв`язки, крім того злочин відноситься до невисокої тяжкості, а тому особисте зобов`язання у повному обсязі забезпечить виконання обвинуваченим своїх процесуальних ризиків, тому просив задовольнити його клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_9 підтримав думку адвоката, вибачився перед потерпілими, кається в скоєному, також просив обрати йому більш м`який запобіжний захід, оскільки перелічені прокурором ризики відсутні. Він не є суспільно-небезпечною особою, навпаки позитивно характеризується, раніше не судимий, має цивільну дружину, тобто має стійкі соціальні зв`язки. Весь час досудового розгляду вів себе належним чином, тому просить застосувати до нього особисте зобов`язання.

При вирішенні вказаного питання судом приймається до уваги те, що відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя, тяжкість можливих наслідків уникнення від слідства і серйозність пред`явленого обвинувачення, необхідність попередити тиск на свідків. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний та соціальний стан особи.

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно вимог ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігти вчинення особою правопорушення або втечу після його вчинення.

Відповідно до частини 3 статті 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Як вбачається з даних реєстру матеріалів досудового розслідування, ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 21.04.2019р. відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_9 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 17.06.2019 року, а ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 12.06.2019 року продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 та ОСОБА_9 до 21.07.2019 року, обвинувальний акт надійшов до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська 18.08.2019, тобто до закінчення строку дії запобіжного заходу.

Згідно зі статтею 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першої цієї статті.

Відповідно до частини 3 статті 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Статтею 331 КПК України передбачено, що підчас судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання неможливості виконання завдань кримінального провадження, передбачені ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так у рішенні ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (пункті 175) зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також див. рішення у справі « Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, SeriesA,№ 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

При розгляді вказаного питання, суд виходить з того, що в наявності обґрунтована підозра про вчинення ОСОБА_7 злочинів передбачених ч. 4 ст.296, ч.1ст.121, ч.1ст.122 КК України та ОСОБА_9 злочину передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України, та на даній стадії судового розгляду суд не має повноважень давати оцінку доказам щодо їх достатності та допустимості.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому суд має керуватися практикою ЄСПЛ, а саме тим, що оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії), § 106). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови) § 58).

Також суд враховує, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Як відображено у рішеннях ЄСПЛ, аргументи на користь і проти звільнення не можуть бути «загальними та абстрактними» (Boicenco v. Moldova (Бойченко проти Молдови) § 142; Khudoyorov v. Russia (Худойоров проти Росії), § 173), але повинні стосуватись специфічних фактів і особистих обставин заявника, які виправдовують його тримання під вартою Aleksanyan v. Russia (Алексанян проти Россії), § 179).

Суд вважає, оскільки обвинувачені не мають постійного офіційного місця роботи, не одружені, на утриманні дітей не мають, зареєстровані на віддаленій відстані від міста проведення судового розгляду, договори про оренду житла, укладені їх родичами також вказують, що мешкати вони будуть не в місці проведення судового розгляду, тобто не мають міцних соціальних зв`язків, таким чином можуть ухилитися від суду, а при наявності обґрунтованої підозри, та тяжкості покарання, яке загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватим, обвинувачені можуть переховуватися від суду, таким чином, суд приходить до висновку, що існує ризик втечі обвинуваченого та ухилення від правосуддя.

Крім того, суд бере до уваги скоєння злочину в суспільному, багатолюдному місті, тобто останні не дотримувались норм суспільної моралі та загальноприйнятих правил поведінки у соціумі.

Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 слід застосувати запобіжний захід, який відповідає характеру та тяжкості діяння, яке їм інкримінується, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, тому слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , а суспільний інтерес, у даному випадку, превалює над правом обвинувачених на свободу. Від цього підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу на даний час немає.

Водночас, відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України, обвинуваченим ОСОБА_9 або іншою фізичною або юридичною особою може бути внесена застава з метою забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_9 покладених на нього обов`язків, а саме: прибувати за кожною вимогою до суду не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу суду, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Враховуючи, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчинені злочину невеликої тяжкості, визначити заставу у розмірі десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.06.2019 р. по справі № 3-208/ 2018, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

На підставі викладеного та керуючись ст. 139, 140, 143 177, 178, 183, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 та їх захисників про обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою відмовити.

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою задовольнити -

Обрати обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном 60 діб, тобто до 14.09.2019 року.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном 60 діб, тобто до 14.09.2019 року.

Особами, визначеними ч. 2 ст.182 КПК України, у будь-який момент, може бути внесена застава в розмірі десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з метою забезпечення виконання ОСОБА_9 , покладених на нього обов`язків, а саме: прибувати за кожною вимогою до суду, не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська протягом 7 днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Суддя ОСОБА_1