УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 року слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 про арешт майна по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004752 від 31.08.2019 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 1КК України, -

ВСТАНОВИВ:

05 липня 2013 року ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_4 , ОСОБА_5 стояночне місце №82 за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу №82.

31 липня 2013 року ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_4 , ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 .

27 липня 2013 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 укладено договір позики, згідно якого ОСОБА_6 передав ОСОБА_3 у власність грошові кошти у сумі 6 394 400. 00 грн. (шість мільйонів триста дев`яносто чотири тисячі чотириста гривень 00 коп.), що еквівалентно 800 000 (Вісімсот тисяч) доларів США 00 центів.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_3 свого зобов`язання, щодо повернення грошових коштів, 21.07.2017 року між нами було укладено договір іпотеки №835, за умовами якого в забезпечення виконання зобов`язання за договором позики ОСОБА_3 надає в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру під АДРЕСА_2 .

Відповідно до п. 2.1.7.1 договору іпотеки №835 від 21.07.2017 року з метою задоволення своїх вимог Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов`язань, передбаченого договором позики вони не будуть виконані.

Окрім того, 27.07.2019 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 укладено ще один договір іпотеки №850, згідно умов якого, в іпотеку передано стояночне місце АДРЕСА_4 .

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_3 свого зобов`язання перед ОСОБА_6 , тобто не повернув грошові кошти за договором позики, 18.09.2017 було року зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2 та на стояночне місце № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_6 , в порядку звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі договору іпотеки №835 від 21.07.2017 року та договору іпотеки №850 від 27.07.2017 року. З того часу ОСОБА_6 , є єдиним законним власником вищевказаної квартири і стояночне місця, стосовно яких не здійснював жодних дій щодо їх відчуження будь-яким способом та особам.

Згідно витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира за адресою: АДРЕСА_5 переоформлена по 1/2 частці за ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на підставі актів приймання-передачі нерухомого майна №1266, №1267 від 06.08.2019 року та №1252, №1253 від 05.08.2019 року, виданого ОК «Ріал-К» зареєстрованого приватним нотаріусом ОСОБА_9 .

Окрім того, стояночне місце №82 за адресою: АДРЕСА_1 , 07.08.2019 року також зареєстровано за ОСОБА_8 на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна, виданого ОК «Ріал- К» зареєстрованого приватним нотаріусом ОСОБА_9 .

Крім того, згідно витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстрація права власності на вказане майно за ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , відбувалась на підставі єдиного документу - Акту приймання-передачі №1266, №1277 від 06.08.2019 року, укладеного між ОК «Ріал-К» та ОСОБА_7 , Акту приймання-передачі № 1252, №1253 від 05.08.2019 року, укладеного між ОК «Ріал-К» та ОСОБА_8 та Акту приймання-передачі №б/н від 07.08.2019 року, укладеного між ОК «Ріал-К» та ОСОБА_8 .

У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зазначено, що вищевказані документи є підставою виникнення права власності.

Згідно наявних документів, зазначено, що в статутний капітал ОК «Ріал-К» квартира за адресою: АДРЕСА_5 передавалась на підставі протоколу загальних зборів Обслуговуючого кооперативу «Ріал-К» №19 від 02.08.2019 року, згідно якого, ОСОБА_10 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вступили до членів вказаного кооперативу та в якості пайового внеску внесли до статутного капіталу кооперативу квартиру за адресою: АДРЕСА_5 .

При чому, вищевказана квартира ніби то належить зазначеним особам на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15.01.2018 року по справі № 522/7303/17 за позовом ОСОБА_10 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_11 про визнання договорів недійсними та зобов`язання вчинити певні дії (копію рішення додаю).

Згідно вказаного рішення визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_5 , укладений між ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 від 31 липня 2013 року.

Вказане рішення суду законної сили не набрало, та на даний час переглядається в рамках апеляційного провадження, а тому, не вступило в законну сили та не могло стати підставою реєстрації права власності на квартиру за будь-якими особами.

Із зазначено слідує висновок, що рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15.01.2018 року по справі № 522/7303/17 не породжує жодні права та обов`язки й не могло бути підставою передання в статутний капітал юридичної особи певного майна, а в подальшому, й виведення цього майна із капіталу юридичної особи та реєстрацію його за іншими фізичними особами.

На підставі викладеного є достатньо підстав вважати, що реєстрація права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_5 за ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та стояночним місцем №82 за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_8 , проведені незаконно, з метою заволодіння чужим майном.

Відповідно до вимог ст.170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Арешт може бути накладений на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

У невідкладних випадках і виключно з метою збереження речових доказів або забезпечення можливої конфіскації чи спеціальної конфіскації майна у кримінальному провадженні щодо тяжкого чи особливо тяжкого злочину за рішенням Директора Національного антикорупційного бюро України (або його заступника), погодженим прокурором, може бути накладено попередній арешт на майно або кошти на рахунках фізичних або юридичних осіб у фінансових установах. Такі заходи застосовуються строком до 48 годин. Невідкладно після прийняття такого рішення, але не пізніше ніж протягом 24 годин, прокурор звертається до слідчого судді із клопотанням про арешт майна.

Якщо у визначений цією частиною строк прокурор не звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт майна або якщо в задоволенні такого клопотання було відмовлено, попередній арешт на майно або кошти вважається скасованим, а вилучене майно або кошти негайно повертаються особі.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги, що завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення тощо, а також зважаючи на те, що зазначене у клопотанні майно в подальшому може бути використано як докази.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_2 та стояночне місце АДРЕСА_4 , заборонивши будь-яке відчуження вказаного майна.

Ухвалу допустити до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

16.09.2019