Категорія:арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою представника власника майна ТОВ «Бетон Груп-1» ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 серпня 2019 року про арешт майна (ЄРДР №0000023),

В С Т А Н О В И В

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 серпня 2019 року задоволено клопотання старшого слідчого з ОВС СУФС ГУ ДФС у Волинській області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно, а саме активи ряду підприємств, шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження ним, шляхом блокування сум податку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Зобов`язано банківську установу надати виписки про суми ліміту з податку на додану вартість.

Слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що прокурором доведено наявність підстав, передбачених ст.170 КПК України, а саме майно є доказом вчинення злочину, а також підлягає конфіскації для забезпечення майбутніх цивільних позовів в інтересах держави.

Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, представник власника майна ТОВ «Бетон Груп-1» подав апеляційну скаргу, в якій вказує про його незаконність та необгрунтованість через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Зазначає про об`єктивну недоведеність стороною обвинувачення факту, що арештоване майно відповідає критеріям ст.98 КПК України, не визначено розмір завданої протиправними діями шкоди, не доведено здобуття коштів на рахунку товариства незаконним шляхом. Щодо самого Товариства та його службових осіб не було проведено жодної слідчої дії та жодній особі не повідомлено про підозру. Також вказує про об`єктивну недоведеність фіктивності товариства. Про наявність оскаржуваної ухвали слідчого судді йому стало відомо 29 серпня 2019 року, у зв`язку із цим, просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 01 серпня 2019 року, як такий, що пропущений з поважних причин. Цю ж ухвалу про арешт активів, що являють собою суму ліміту ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ в ДФС України суб`єктів господарської діяльності щодо ТОВ «Бетон Груп-1», зобов`язанні банківську установу вчинити певні дії скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання слідчого відмовити повністю.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Оскільки питання про арешт майна розглядалось слідчим суддею без повідомлення відповідного товариства, представник подав апеляційну скаргу в межах 5-денного строку після того, як дізнався про наявність оскаржуваної ухвали, тому, з огляду на положення п.2 ч.3 ст.395 КПК України, строк на апеляційне оскарження апеляційний суд вважає не пропущеним, а право на звернення з клопотанням про скасування арешту майна, не перешкоджає апеляційному оскарженню рішення слідчого судді. За таких обставин, апеляційний суд не вирішує питання про поновлення пропущеного строку.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

В статті 2 КПК України зазначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя не дотримався вказаних вимог закону.

Згідно витягу ЄРДР вбачається, що проводиться досудове розслідування щодо фінансово господарської діяльності, без відповідного документального оформлення таких операції, що призвело до фактично ненадходження до бюджету коштів у вигляді податку на прибуток у великих розмірах, тобто за ч.2 ст.212 КК України.

Статтею 98 КПК України визначене поняття речового доказу.

Матеріали клопотання не містять доказів в розмінні КПК України, які підтверджують необхідність арешту рахунків: акт перевірки складений 24 червня 2019 року, а відомості в реєстр внесені 27 червня 2019 року.

Викликають обґрунтовані сумніви інші матеріали клопотання що стосуються оперативно-розшукових заходів, адже злочин, передбачений ч.2 ст. 212 КК України є злочином невеликої тяжкості, в силу ч.2 ст.12 КК України, а негласні слідчі (розшукові) дії проводяться виключно у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів (ч.2 ст.246 КПК України).

Не доведено необхідності арешту майна товариства і в суді апеляційної інстанції прокурором та слідчим.

У відповідності до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, розглянувши клопотання, необгрунтовано наклав арешт, а тому апеляційну скаргу необхідно задовольнити, ухвалу слідчого судді в частині її оскарження скасувати та в задоволенні клопотання слідчого в цій частині, відмовити.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу представника власника майна ТОВ «Бетон Груп-1» ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 01 серпня 2019 року в частині накладення арешту шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування майном, а саме активами, що являють собою суми ліміту податку на додану вартість в системі електронного адміністрування податку на додану вартість в Державній фіскальній службі України () за адресою: м. Київ, Львівська площа, 8 суб`єкта господарської діяльності - ТОВ «Бетон Груп-1» () та зобов`язанні ДФС України вчинити певні дії скасувати.

В задоволенні клопотання старшого слідчого з ОВС СУФС ГУ ДФС у Волинській області ОСОБА_7 про накладення арешту та зобов`язанні ДФС України вчинити певні дії в цій частині відмовити.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: