Справа № 442/3199/19
Провадження № 1-кп/442/254/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2019 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області
в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження №0000202 від 03.02.2019 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Щецін Західнопоморського воєводства Республіки Польща, громадянина Республіки Польща, поляка, з середньою освітою, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,-

з участю:

- прокурора - ОСОБА_5 ,

- обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

- представника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

- потерпілого ОСОБА_7 ,

- представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_4 03.02.2019, орієнтовно о 00 год. 10 хв., перебуваючи біля вхідних дверей ресторану «Колиба» на території відпочинкового комплексу «Залісся» на вул.Завіжна 121 в м.Дрогобичі Львівської області, на ґрунті словесного конфлікту, який виник між ним та ОСОБА_7 , маючи прямий умисел на спричинення тілесних ушкоджень, наблизився до нього та наніс йому один удар головою в обличчя, внаслідок чого останній впав спиною на металевий смітник та сповз на тротуарну доріжку. Після цього, не зупиняючи своїх протиправних дій, ОСОБА_4 кулаком лівої руки наніс потерпілому один удар в обличчя та ще один удар кулаком правої руки в ділянку голови ззаду. Внаслідок побиття з ОСОБА_4 ОСОБА_7 , останній отримав тілесні ушкодження у виді закритого багатовідламкового перелому кісток носа, закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, травматичного періодонтиту усіх різців та ікла зліва на верхній щелепі, травматичного зламу коронкової частини центрального різця на верхній щелепі зліва, які належать до категорії легкого ступеня тяжкості, як такі, що викликали короткочасний розлад здоров`я, а також забійної рани слизової оболонки верхньої губи, скол емалі малого різця на верхній щелепі зліва, синці на спинці носа, в ділянці обох очниць, на нижній губі, на правій щоці, на підборідді зліва, садна в ділянках лівої вушної раковини, на перехідній облямівці нижньої губи зліва, які належать до категорії легкого ступеня тяжкості.

Таким чином, ОСОБА_4 умисно заподіяв ОСОБА_7 легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав, підтвердив факт нанесення ударів та заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . Суду пояснив, що дійсно 02.02.2019, відпочивав з колі сім`ї та друзів в ресторані «Залісся» в м.Дрогобич Львівської області, святкували день народження дитини. Все було добре. Були присутні він, його дружина ОСОБА_9 , ОСОБА_10 з дружиною ОСОБА_11 , ОСОБА_12 . За сусіднім столиком відпочивала інша компанія, в якій був і потерпілий. З ОСОБА_7 знайомим раніше не був. На танцювальному майданчику один з чоловіків, який був у компанії потерпілого, повів себе неадекватно: ОСОБА_13 , свідок, чіплявся до ОСОБА_14 , примушував її з ним танцювати. У приміщенні відпочинкового комплексу у нього з потерпілим розмов та конфліктів не було. Він підходив лише до столика, за яким сиділа компанія потерпілого і звертав увагу на поведінку їхнього товариша. Орієнтовно о 24 годині вийшов на вулицю, де на той час перебувала його дружина ОСОБА_9 , ОСОБА_15 та ОСОБА_12 , підійшов до них. Біля входу у приміщення стояли ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_10 . ОСОБА_7 розмовляв з ОСОБА_18 . Попросив в останнього сигарету. ОСОБА_19 почав його ображати, акцентуючи увагу на тому, що він поляк, казав, що він зараз побіжить по сигарети. Відповів, що потерпілий зараз сам побіжить по сигарети. ОСОБА_19 хотів нанести йому удар рукою. Відбив руку ОСОБА_20 і сам, з метою самозахисту, вдарив спочатку головою потерпілого в обличчя. Не заперечує нанесення після цього ударів руками. Вважає, що конфлікт був спровокований неправомірними діями самого потерпілого. Під час даної події його дружина присутня не була, вона пішла в приміщення по сигарети. Були присутні ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 та ОСОБА_12 . Вважає, що у цей вечір він був тверезий, випив 2-3 бокали вина. Щиросердно розкаюється у вчиненому, матеріальну шкоду відшкодував добровільно. Погоджується відшкодувати потерпілому моральну шкоду в сумі 5 тис. грн. Просить суд про справедливе рішення.

Крім визнання ОСОБА_4 вини в нанесенні потерпілому ударів та заподіяння йому тілесних ушкоджень про його винуватість свідчать наступні докази, що ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності як кожен окремо, так і у взаємозв`язку для ухвалення даного процесуального рішення, які суд враховує та бере до уваги:
- показання потерпілогоОСОБА_7 , який в судовому засіданні пояснив, що з обвинуваченим попередньо не був знайомий. 02.02.2019 приїхав товариш з США, перетелефонував до знайомих (свідків), домовились про зустріч у закладі «Залісся». Зустрілись орієнтовно о 18.00 год. Відпочивали, в проміжках виходили курити. Чи був обвинувачений в ресторані не пригадує, не бачив. До їхнього столу він не підходив, навіть не знає за яким столом він сидів. Конфлікту ні з ким у нього не було. Курити вийшов десь о 23.45 -23.50 год. Яна вийшла перша, він вийшов другим. Обвинувачений підійшов до нього і без будь яких пояснень вдарив. Удар наніс в обличчя, в ніс головою. Це був перший удар, він впав. Падав до заду. Далі наніс два удари в обличчя, він в цей момент лежав. Бив кулаками в обличчя, а останній раз в потилицю. Ближче до губи, оскільки була січена рана губи і відламаний різець. Далі втратив свідомість. Вони один одному нічого не говорили. При цьому була присутня тільки ОСОБА_21 . Світло падало з коридору, освітлення було достатнім. Зліва стояли ще якісь особи (4-5 метрів), хто це був не знає. Головацька ОСОБА_22 була біля нього. До тями прийшов, коли був лікар і його доставили до карети швидкої допомоги. Чому обвинувачений так вчинив пояснити не може. Ні з ким, крім осіб з якими він прийшов в ресторан того вечора, ні в закладі, ні на вулиці не спілкувався. Має до обвинуваченого претензії матеріального та морального характеру, моральна шкода не відшкодована. Був на амбулаторному лікуванні. Вправляли перелом носа, потім реабілітація. Був на лікарняному більше місяця. Ще паралельно лікувався в невропатолога. Вважає, що карати обвинуваченого слід суворо;

- показання свідка ОСОБА_23 про те, що з потерпілим вони є просто знайомими. 02 лютого 2019 до неї зателефонував ОСОБА_24 , повідомив, що приїхав його товариш США і з цієї нагоди запропонував відпочити в закладі «Залісся». Коли вони туди приїхали, замовили їжу та напої. О 24.00 год вона вийшла на вулицю, вийшов і ОСОБА_24 . Обвинувачений вдарив його безпричинно головою, ОСОБА_24 впав між лавкою та попільничкою. Обвинувачений почав добивати ОСОБА_24 , люди відтягнули нападника. Вони відтягнули ОСОБА_24 до дверей, сказали, що він мертвий. Обвинувачений біг на нього знов, вона собою заступила ОСОБА_24 . Крім цього повідомила, що в залі бачила обвинуваченого, але де він сидів не знає, спілкування між ними не було. ОСОБА_24 завжди був поруч, на вулиці був з нею, підійшов за декілька хвилин. Перший удар обвинуваченим був нанесений потерпілому головою, без слів. А потім кілька ударів руками, куди саме вказати не може. Вважає, що показання ОСОБА_4 є не правдивими.

- показання свідка ОСОБА_25 про те, що 02.02.2019 був день народження похресника, яке святкували в «Заліссі». Запросили Філіп і ОСОБА_26 . Були батьки, діти, ОСОБА_27 і ОСОБА_26 , ОСОБА_28 і ОСОБА_10 . Вони були в залі, відпочивали, їли, пили. Прийшли в заклад орієнтовно о 18.00 год. Потерпілий був присутній в залі за сусіднім столиком. З ним була жінка, а ще хто конкретно сказати не може. Пам`ятає, що на танцполі була якась сутичка між ОСОБА_29 і якимось невідомим. Хтось з компанії потерпілого запросив ОСОБА_30 танцювати, а ОСОБА_31 приревнував. З ким конкретно розмовляв ОСОБА_24 (або з потерпілим, або з кимось іншим), а потім вийшли на двір не пам`ятає. Вийшла на вулицю покурити, бачила, що розмовляв потерпілий і ОСОБА_32 . Біля них стояв Філіп, суті розмови не чула. Філіп стояв біля ОСОБА_24 і не втручався. Між потерпілим і ОСОБА_33 пішов спір за сигарети. Потерпілий почав провокувати ОСОБА_34 . Їй здалося, що потерпілий зробив жест тілом до ОСОБА_34 , а ОСОБА_35 вдарив потерпілого головою орієнтовно в голову. Потерпілий від удару спустився до землі. Вона з ОСОБА_36 підбігли до ОСОБА_34 і їх роз`єднували. Потім побігла в зал до дітей, забрала їх, щоб їхати додому. Валюх ОСОБА_37 повела ОСОБА_34 до озера, щоб припинити конфлікт. ОСОБА_38 був на вулиці з жінкою, яка з її поведінки, була в стані алкогольного сп`яніння. Жінка стояла на вулиці з ними. Качмарек за столом вживав вино. Коли виходила бачила, що потерпілий впав, але був притомний;

- показаннями свідка ОСОБА_39 про те, що 02.02.2019 відпочивав в колибі «Залісся». Його з дружиною було запрошено на день народження дитини ОСОБА_34 , ще були його дружина, ОСОБА_12 і батьки ОСОБА_9 . Обвинувачений пив вино. З компанії потерпілого якийсь чоловік чіплявся до його дружини (запрошував танцювати і притискав її). Він зробив йому зауваження. Останній покликав його на вулицю, але дружина його не пустила. Сіли за стіл, продовжили святкувати. Потім вийшов на вулицю курити, стояв потерпілий біля дверей, між ними зав`язалася розмова. Потерпілий казав, що він лікар, розмовляли на різні теми. Підійшов Філіп і попросив сигарету, він (свідок ОСОБА_24 ) сказав, що не має. Потерпілий з агресією, в образливій формі, сказав, що Філіп піде на заправку і купить сигарети. Потерпілий підняв руку, обвинувачений її відбив і вдарив його головою. Потерпілий від удару вдарився об стіну і сповз на землю;

- показання свідка ОСОБА_40 про те, що 02.02.2019 святкували в «Залісся» день народження дитини ОСОБА_9 . Були вона з чоловіком, ОСОБА_41 , ОСОБА_9 з чоловіком і дітьми. Ще були присутні батьки ОСОБА_42 , але вони поїхали раніше. Бачила, що ОСОБА_35 вживав вино за столом. Потерпілий був за сусіднім столом. Коли вона вийшла на вулицю, побачила, що потерпілий стояв з дівчиною і розмовляв з її чоловіком ОСОБА_24 . Ще в залі, коли всі танцювали на танцполі, чоловік з компанії потерпілого примусово потягнув її танцювати. Коли танець закінчився, підійшов її чоловік, цей мужчина поводив себе агресивно, кликав її чоловіка на вулицю, але вона його не пустила. Філіп запитав у її чоловіка, чи має сигарети, чоловік відповів, що не має. Втрутився ОСОБА_43 , почав пояснювати, де можна купити сигарети, обізвав обвинуваченого. Філіп підійшов до них, коли вона повернулася, то побачила, що Філіп стоїть, ОСОБА_38 падає, дівчина кричала « ОСОБА_24 ». Самого моменту конфлікту не бачила. Вона відвела ОСОБА_34 в сторону озера, щоб припинити конфлікт. Вважає, що потерпілий був напідпитку.

- показання свідка ОСОБА_9 , яка в судовому засідання пояснила, що є дружиною обвинуваченого. 02.02.2019 прийшли в заклад «Залісся» святкувати рочок сина десь о 19.00. Сиділи навпроти музикантів, по правій стороні, святкували, пили вино. Скільки випив її чоловік сказати не може. Потерпілий був в компанії нахабного чоловіка, який ходив по залу і чіплявся до жінок. Валюх ОСОБА_44 і потерпілий орієнтовно о 24 год. вийшли на вулицю. Виходили декілька разів і просто розмовляли. Вона разом з ОСОБА_45 стояли від ОСОБА_46 дуже близько, біля входу в «Залісся», біля дверей. Ближче до дверей знаходився ОСОБА_43 , розмовляв з ОСОБА_47 , казав, що він працює лікарем. ОСОБА_31 кивав головою. Чи курив ОСОБА_38 і його супутниця не помітила. Звернення ОСОБА_20 до обвинуваченого було нахабне. Особисто з потерпілим жодних розмов не мала. Самого конфлікту між ОСОБА_48 і чоловіком не бачила, оскільки зайшла в зал;

- протокол про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 03.02.2019, згідно якого від ОСОБА_7 прийнято заяву про спричинення йому невідомою особою тілесних ушкоджень;

(а.с. 96)

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, згідно якого 03.02.2019 зареєстровано кримінальне провадження №0000202 на підставі заяви ОСОБА_7 про те, що 03.02.2019 о 00 год 10 хв невідома особа на території відпочинкового комплексу «Залісся», що на вул.Завіжна в м.Дрогобичі Львівської області, в ході конфлікту, який виник на грунті особистих неприязних відносин, спричинила ОСОБА_7 тілесні ушкодження, завдавши ударів в ділянку обличчя;

( а.с. 94)

- висновок експерта № 50 від 07.02.2019, згідно якого у ОСОБА_7 мались тілесні ушкодження, а саме: закритий багатовідламковий перелом кісток носа; закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку; травматичний періодонтит (запальний процес в оточуючих тканинах) усіх різців та ікла зліва на верхній щелепі; забійна рана слизової оболонки верхньої губи; травматичний злам коронкової частини центрального різця на верхній щелепі зліва; скол емалі малого різця на верхній щелепі зліва; синці на спинці носа, в ділянках обох очниць, на нижній губі, на правій щоці, на підборідді зліва, в ділянці правої лопатки, в ділянці восьмого ребра справа по лопатковій лінії, в проекції остистого паростка сьомого шийного хребця; садна в ділянках лівої вушної раковини, на перехідній облямівці нижньої губи зліва, в потиличній ділянці зліва, в ділянках пальців лівої китиці, правого ліктьового суглобу. Вказані ушкодження виникли внаслідок ударної взаємодії з тупими твердими предметами, в термін, вказаний обстежуваним та зазначений в медичних документах, тобто, могли виникнути в ніч з 02 на 03 лютого 2019. Тілесні ушкодження: закритий перелом кісток носа, закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, травматичний періодонтит різців та ікла зліва на верхній щелепі, травматичний злам коронки першого зуба на верхній щелепі зліва, - що мались у ОСОБА_7 , відносяться до легкого ступеня тяжкості, як такі, що викликали короткочасний розлад здоров`я; інші ущкодження, що мались у нього, відносяться до легкого ступеня тяжкості.

( а.с. 114-115);

- протокол проведення слідчого експерименту від 10.04.2019, з фототаблицями за участю потерпілого ОСОБА_7 , згідно якого потерпілий відтворив обставини нанесення йому ОСОБА_4 тілесних ушкоджень 03.02.2019 на території відпочинкового комплексу «Залісся» у м.Дрогобичі Львівської області;
( а.с. 102 112);

- висновок експерта№108 від 11.04.2019, згідно якого тілесні ушкодження, які були виявлені у ОСОБА_7 , могли виникнути за механізмом, показаним ним при проведенні слідчого експерименту, тобто при нанесенні ударів головою та кулаками з наступним падінням та контактом із задньою поверхнею тіла з металевим смітником, із достатньою для виникнення таких ушкоджень силою.

Оцінюючи вищеперелічені докази кожен окремо і в своїй сукупності, суд дійшов висновку, що всі ці докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження. Наведені вище докази винуватості обвинуваченого у своїй сукупності є логічними, послідовними, не містять суттєвих суперечностей, доповнюють один одного, відтворюють реальні події, що мали місце, та дають можливість суду прийти до однозначного висновку про те, що ОСОБА_4 03.02.2019 орієнтовно о 00 год 10 хв умисно заподіяв легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілому ОСОБА_7 .
У відповідності до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 4 цього Кодексу.
Крім того, Європейський Суд з прав людини наголошує, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення вини поза розумним сумнівом (Avsar v.Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
При цьому, суд враховує, що однією із засад судочинства є, зокрема змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п.4 ст.129 Конституції України). Судом, на виконання вимог ч.1 ст.22 КПК України, якою передбачено, що кимінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим кодексом,створено всі необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
За таких обставин суд, у відповідності до вимог статті 94 КПК України, повно та всебічно дослідивши усі докази, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, доведена поза розумним сумнівом.
Суд не виключає, що своєю поведінкою потерпілий міг частково спровокувати конфлікт, однак дії обвинуваченого є неспівмірними з даним конфліктом. Не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і твердження ОСОБА_4 про те, що саме ОСОБА_7 розпочав конфлікт, з метою заподіяння йому тілесні ушкодження намагався його вдарити першим, а тому він відбив руку потерпілого і вже після цього наніс йому удар головою.
Крім цього, не зважаючи на те, що в розпорядження суду доказів, підтверджуючих вживання алкоголю обвинуваченим, потерпілим і частиною свідків не надано, самі вони такий факт визнають І дане також, на думку суду, мало вплив на сприйняття ними, як обвинуваченим, так і потерпілим, так і свідками, подій, які передували кримінальному правопорушенню і подій під час самого кримінального правопорушення.

Враховуючи вищезазначене, оцінивши та співставивши показання свідків ОСОБА_23 та свідків ОСОБА_49 , ОСОБА_25 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , суд приходить до переконання, що дані показання є частково неправдивими, діаметрально протилежними, частина з них такими, що мають на меті вивести з-під обвинувачення ОСОБА_4 . Тому, на думку суду, показання вказаних свідків не можуть бути покладені ані в основу обвинувачення, ані в основу виправдання.

Крім цього, суд вважає безпідставним покликання сторони обвинувачення на свідчення ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , оскільки дані особи, окрім того, що вони є працівниками закладу, в якому мала місце подія кримінального правопорушення, жодних інших відомостей з приводу учасників та самої події суду не повідомили.

Щодо клопотання сторони потерпілого про перекваліфікацію дій обвинуваченого з ч.2 ст.125 КК України на ч.3 ст.296 КК України, суд вважає, що дане клопотання є безпідставним, а тому не підлягає до задоволення, виходячи з наступного:
Частиною 1 ст.337 КПК України визначено, що судовий розгляд проводиться стосовно обвинувачених і лише в межах висунутого їм обвинувачення, що є суттєвою гарантією справедливого розгляду та вирішення справи і права забезпечення обвинуваченого на захист. А частиною 3 вказаної статті регламентовано, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Крім цього, як зазначено Верховним Судом у справі №288/1158/16-к від 03.07.2019, для юридичної оцінки діяння за статтею 296 КК України обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства. За відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх дій як хуліганства.
За нормативним визначенням, умисне тілесне ушкодження (стаття 125 КК) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю (вчинення дії, яка б могла запобігти шкоди здоров`ю іншої людини, саме сюди суд відносить зв`язок заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій нараження її своїми діями на небезпеку, і отримання від таких тілесних ушкоджень) у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді спричинення тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між зазначеним діянням та наслідками, як фізичний вплив так і психічний вплив на потерпілого.
Разом з тим, суб`єктивна сторона злочинних дій ОСОБА_4 виразилась в умислі так як вони були спрямовані на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю потерпілого.
Проаналізувавши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про повну доведеність винуватості ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, оскільки дії обвинуваченого носили активний характер, були протиправними, між цими діями і їх наслідками існував прямий причинний зв`язок.
Суд вважає, що дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч.2 ст.125 КК України, оскільки він, під час конфлікту, умисно наніс потерпілому ОСОБА_7 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, згідно з вимогами ст.ст.65 67 КК України, та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує суспільну небезпеку вчиненого ним кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, який згідно ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставиин, що пом`якшують та обтяжують покарання, та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. А тому, суд дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що покарання засудженого має на меті його виправлення, перевиховання та соціальну реабілітацію, запобігання вчиненню нових злочинів.

Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 є особою молодого віку, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, щиро кається у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, по місцю проживання характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину, добровільно відшкодував потерпілому матеріальну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням (а.с. 91 92).

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
З врахуванням наведеного, аналізуючи особу винуватого як в загально соціальному плані, так і в плані його потенційної суспільної небезпеки, встановлених судом конкретних обставин події, суд, з урахуванням положень Загальної частини Кримінального кодексу України дійшов висновку, що покарання обвинуваченому повинно бути призначено в межах санкції статті, за якою кваліфіковано кримінальне правопорушення, у видіштрафу, що є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Щодо відшкодування матеріальної шкоди, то відповідно до п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 07.07.1995 «Про вiдшкодування витрат на стацiонарне лiкування особи, яка потерпiла від злочину, та судових витрат», розмiр судових витрат визначається i вони стягуються з засудженого в межах обвинувачення, яке визнано судом доведеним.

Заявлена потерпілим матеріальна шкода в сумі 4844 грн. обвинуваченим добровільно відшкодована в повному обсязі. А тому провадження в частині розгляду позовної заяви про стягнення матеріальної шкоди слід закрити (п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України).

При вирішенні позовних вимог потерпілого про відшкодування обвинуваченим моральної шкоди судом враховуються вимоги пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» із змінами та доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року №5, яким визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення) та з урахуванням інших обставин.

Крім цього, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди судом враховується те, що не можна відшкодувати моральну шкоду в повному обсязі, так як не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь який її розмір буде мати суто умовний вираз. У будь якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватний нанесеній моральній шкоді.

Суд враховує те, що своїми діями обвинуваченим завдано невиправної моральної шкоди потерпілому, що виразилася в моральних та фізичних стражданнях. Зокрема, потерпілий переніс оперативне втручання, лікування, реабілітацію. Судом береться до уваги і покликання потерпілого на те, що даною подією йому завдано і моральних страждань, які мали психотравматичні наслідки: страх можливого повторення подій, негативні переживання, спогади, тривога, емоційні реакції при згадування, переживання незручностей та психічного дискомфорту, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, почуття образи, обурення, приниження, побоювання за майбутній стан здоров`я, страх за своє життя та життя близьких. Крім цього, через незаконні дії обвинуваченого потерпілий був тимчасово відірваний від активного суспільного життя. Також судом береться до уваги і те, що дані події викликали і переживання потерпілого за свою репутацію як лікаря і керівника, оскільки ОСОБА_7 працює завідувачем приймального відділення Трускавецької міської лікарні.

Разом з тим, застосовуючи принцип розумності та справедливості, суд визнає, що заявлена потерпілим до відшкодування моральна шкода є завищеною, а тому дана позовна вимога підлягає до часткового задоволення.

Запобіжний захід обвинуваченому під час досудового розслідування не обирався, а тому до вступу вироку в законну силу підстав для його обрання також немає.

Судові витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.17, 368-371, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинувачені у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (тисяча сімсот) гривень.

Провадження в частині розгляду позовної заяви ОСОБА_7 про стягнення матеріальної шкоди - закрити.

Позовні вимоги ОСОБА_7 в частині стягнення моральної шкоди задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_7 50000 гривень моральної шкоди.

В решті позову - відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1