ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/1871/19 Номер провадження 11-сс/814/656/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 листопада 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5
за участю
представника власника майна адвоката ОСОБА_6 розглянувши в апеляційному порядку у м. Полтава матеріали провадження за апеляційною скаргою власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 21.08.2019 року,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою слідчого судді, клопотання прокурора Миргородської місцевої прокуратури про накладення арешту на тимчасово вилучене майно по кримінальному провадженню № 0000649 задоволено. Накладено арешт на транспортний засіб, автомобіль марки TOYOTA AVENSIS, номерний знак НОМЕР_1 , 2008 року випуску, синього кольору, що належить, ОСОБА_7 проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування, визначивши місце зберігання транспортного засобу майданчик тимчасового тримання транспортних засобів Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області за адресою: м. Миргород, вул. Я.Усика, 34.
На ухвалу слідчого судді власник майна подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, оскільки не вбачає підстав для накладення арешту.
Інші учасники судового провадження ухвалу слідчого судді не оскаржували.
До початку апеляційного розгляду від прокурора Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_8 надійшла заява, у якій останній прохав розгляд апеляційної скарги власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 21.08.2019 року проводити без участі прокурора та прохав ухвалу слідчого судді залишити без змін.
Власник майна ОСОБА_7 до апеляційної інстанції не зявився, будучи належним чином повідомленим про час, дату та міце розгляду поданої ним апеляційної скарги, через свого представника адвоката ОСОБА_6 повідомив, що прохає розглядати подану ним апеляційну скаргу без його участі, оскільки перебуває на території республіки Польщі та має можливості прибути до апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, представника власника майна адвоката ОСОБА_6 на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
З матеріалів клопотання вбачається, що слідчим відділом Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000649 від 18.08.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що в результаті дослідження ідентифікаційних номерних позначень та супроводжуючих документів автомобіля TOYOTA AVENSIS, номерний знак НОМЕР_1 , 2008 року випуску, синього кольору, проведеного старшим судовим експертом Полтавського НДЕКЦ МВС України ОСОБА_9 , встановлено, що номерне позначення кузова піддавалося зміні не в умовах заводу-виробника шляхом вирізання номерної деталі з первинним номерним позначенням та вварюванням в це місце номерної деталі іншого автомобіля з нанесеним на ньому номерним позначенням « НОМЕР_2 ». Крім того, номерне позначення двигуна піддавалося навмисному знищенню не в умовах заводу виробника шляхом заклепування.
У ході огляду транспортного засобу автомобіля TOYOTA AVENSIS, номерний знак НОМЕР_1 , 2008 року випуску, синього кольору, що належить ОСОБА_7 , проведеного 18.08.2019 було встановлено та виявлено на кузові транспортного засобу сліди механічного втручання, а саме заклепування оригінального номерного позначення та набиття іншого. Крім того, в ході проведення огляду вилучено автомобіль TOYOTA AVENSIS, номерний знак НОМЕР_1 , 2008 року випуску, синього кольору.
Даний автомобіль визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні та знаходиться на майданчику тимчасового тримання автомобілів Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області за адресою: м. Миргород, вул. Я.Усика, 34.
У подальшому, 19.08.2019 року прокурор Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_8 звернулась до слідчого судді Миргородського міськрайонного суду з клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно громадянина ОСОБА_7 , яким являється автомобіль марки TOYOTA AVENSIS, номерний знак НОМЕР_1 , 2008 року випуску, синього кольору, оскільки під час проведення досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на тимчасово вилучене в ході огляду місця події майно, а саме вказаний автомобіль, так як його повернення власнику може перешкодити всебічному, повному та об`єктивному дослідженню обставин кримінального провадження.
Приймаючи оскаржуване рішення, слідчий суддя вказав, що слідчим суддею встановлено обґрунтовані підставі для визнання вилученого автомобіля речовим доказом по кримінальному провадженню, його повернення власнику є недоречним та неприпустимим на даній стадії досудового розслідування, так як автомобіль має реєстрацію в іншій державі, що позбавляє можливості накласти на нього арешт шляхом внесення відомостей про його заборону відчужувати.
На думку колегії суддів таке рішення є вірним.
Положення ч.2 ст.131 КПК України передбачає, що одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170, 173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. п.1 ч.2 ст.170 КПК України зазначає, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Положення ч.10 ст.170 КПК України вказують на те, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч.2 ст.170 КПК України);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 КПК України);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 КПК України);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону, при вирішенні клопотання про накладення арешту, слідчим суддею дотримано.
З наданих суду матеріалів вбачається, що наведені в клопотанні доводи прокурора про накладення арешту, перевірялись судом першої інстанції.
Досліджуючи доводи клопотання про арешт майна, слідчий суддя врахував обставини кримінального провадження, зазначені в клопотанні про арешт та з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст.170 КПК України, прийшов до вірного висновку про необхідність арешту вказаного майна.
Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
В матеріалах провадження мається постанова слідчого СВ Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області від 04.11.2019 року про проведення експертизи криміналістичного дослідження транспортних засобів, а саме автомобіля TOYOTA AVENSIS, номерний знак НОМЕР_1 , 2008 року випуску, синього кольору, що належить ОСОБА_7 .
На момент апеляційного розгляду, від слідчого або прокурора не надходило повідомлення про закінчення усіх слідчих дій з вказаним автомобілем, необхідних для встановлення істини у кримінальному провадженні.
Учасниками судового розгляду не надано даних про те, що відсутність можливості користуватися автомобілем істотно обмежує права його власника.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що для забезпечення завдань кримінального провадження, з метою збереження речових доказів слідчий суддя ухвалив правильне рішення про накладення арешту на автомобіль TOYOTA AVENSIS, номерний знак НОМЕР_1 , 2008 року випуску, синього кольору, що належить, ОСОБА_7 проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування, визначивши місце зберігання транспортного засобу майданчик тимчасового тримання транспортних засобів Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області за адресою: м. Миргород, вул. Я.Усика, 34, а тому підстав для його скасування не знаходить.
Рішення слідчого судді прийнято у відповідності до вимог закону, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді прийнята у відповідності до вимог закону та є обґрунтованою.

Під час апеляційного перегляду не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Керуючись ч. 2 ст. 376, ст. ст. 404, 405, 407, 409 та ст.422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 21.08.2019 року без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_10