печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 жовтня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту,-

ВСТАНОВИВ:
до провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно.

Вказане клопотання обґрунтовує тим, що прокуратурою м. Києва в порядку ст. 36 КПК України здійснюється нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва у кримінальному провадженні №0000629 за фактом пособництва в ухиленні від сплати податків в особливо великих розмірах за ознаками кримінальних правопорушень, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України.

В судове засідання слідчий та прокурор не з`явились, про причини своєї неявки суд не повідомили.

З урахуванням відсутності достатньої інформації, за якою можливо повідомити власника вилученого майна , слідчого, прокурора про розгляд даного клопотання в строки визначені КПК України для категорії клопотань, слідчим суддею було визнано можливим розглянути клопотання у відсутність сторін.

Фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів на підставі ч. 1 ст. 107 КПК України не здійснювалась, оскільки таке клопотання не заявлялось.

Положеннями ст.7 КПК України визначено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема: змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, та диспозитивності.

Відповідно до ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Дослідивши надані матеріали, враховуючи відповідно до вимог ст. 173 КПК України, на думку слідчого судді, прокурором належним чином не обґрунтовано підстави у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна, відповідність майна, на яке необхідно накласти арешт, критеріям передбаченими ч.3 ст.368 КПК України, необхідність накладення арешту на майно, слідчий суддя вважає необхідним відмовити в задоволенні клопотання про арешт майна, у зв`язку тим, що належним чином не було обґрунтовано необхідність накладення арешту на майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту відмовити.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1