пр. № 1-кс/759/3627/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання Слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту у досудовому розслідуванні, внесені 19.06.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000221 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ :

11.06.2019 р. Слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Київській області старший лейтенант пол ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на на майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , з позбавленням права на відчуження та розпорядження вищевказаним майном.

Судом встановлено, що слідчим управлінням ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000221 від 19.06.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що невідомі особи шахрайським способом заволоділи квартирою АДРЕСА_1 .

Так, згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - 14.12.2015 право приватної власності на згадану квартиру було зареєстровано приватним нотаріусом Київського нотаріального округу ОСОБА_4 за ОСОБА_5 на підставі наданих ним документів про приватизацію помешкання.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, про що 25.04.2016 було зроблено відповідний актовий запис про смерть. Згідно наявної інформації, у померлого ОСОБА_5 був єдиний спадкоємець ОСОБА_5 , який автоматично прийняв спадщину після смерті батька, оскільки був зареєстрований з ним за однією адресою. Однак, юридично оформити спадщину останній не встиг так як ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. Таким чином, у померлого ОСОБА_5 жодних спадкоємців більше не було, відтак належна йому на праві приватної власності квартира після його смерті повинна була б перейти у власність територіальної громади м. Києва.

В той же час, з метою незаконного заволодіння вказаною квартирою, ОСОБА_6 , 29.09.2016 подала до Васильківського міськрайонного суду Київської області позовну заяву про встановлення факту проживання її із ОСОБА_5 однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу в період з березня 2010 по 06.05.2016.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23.12.2016 заяву ОСОБА_6 задоволено та встановлено факт проживання останньої із ОСОБА_5 однією сім`єю як чоловік та жінка.

У подальшому ОСОБА_6 03.08.2016 подала заяву до Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори щодо прийняття спадщини після померлого - ОСОБА_5 , мотивуючи це тим, що нібито вона мешкала разом з ним однією сім`єю без реєстрації шлюбу більше п`яти років. В подальшому, ОСОБА_6 , надала нотаріусу рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23.12.2016, яким було встановлено факт її проживання з померлим без реєстрації шлюбу однією сім`єю, копію договору оренди будинку від 03.03.2010, згідно якого ОСОБА_6 та ОСОБА_5 нібито разом орендували будинок у АДРЕСА_2 та копію нотаріально завіреного свідоцтва про народження ОСОБА_5 , що надало їй можливість претендувати на спадщину.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 10.01.2017 право власності на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстровано за ОСОБА_6 нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 . При цьому, підставою для реєстрації права власності на згадану квартиру стало, нібито, свідоцтво про право на спадщину, серія та номер 7-2, видане 10.01.2017 державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 .

Крім того, вже через місяць квартира АДРЕСА_1 ОСОБА_6 була продана ОСОБА_8 .

З огляду на викладене, є обґрунтовані підстави вважати, що при отриманні свідоцтва на право власності на спадщину ОСОБА_6 на належне ОСОБА_5 майно було подано підроблені документи, що підтверджували факт проживання ОСОБА_6 з ОСОБА_5 , а тому остання шляхом підробки документів, незаконно отримала право на спадкування даного майна.

Крім того, згідно рапорту прокурора у провадженні ОСОБА_9 встановлено, що на даний час не встановленими особами, які шахрайським способом заволоділи квартирою АДРЕСА_1 , вживаються заходи щодо відчуження зазначеної квартири. Зокрема, на веб сайті компанії «Стольний Град»: sto-grad.com.ua, розміщено оголошення про продаж вищевказаної квартири за 1 882 700 грн., в розділі «горячее предложение», що вказує на те, що невідомими особами вживаються заходи по відчуженню даної квартири.

На даний час згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_8 .

В судовому засіданні Слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Київській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 клопотання підтримав, посилаючись на обставини викладені в матеріалах клопотання.

Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про його задоволення виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст.170 КПК України, арештом є тимчасове позбавлення права підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так, у зв`язку з вищевикладеним слідчий суддя вважає наявними підстави для накладення арешту даного майна, оскільки слідчим доведено, що у разі незастосування такого заходу забезпечення існують ризики приховування, відчуження цього майна.

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення клопотання.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 131, 132, 170-173, 175, 309, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ :

Клопотання Слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Київській області старшого лейтенанта полції ОСОБА_3 про накладення арешту у досудовому розслідуванні, внесені 19.06.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000221 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 190 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , з позбавленням права на відчуження та розпорядження вищевказаним майном.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1