Справа № 479/814/19
Провадження № 1-кп/474/118/19
ВИРОК
Іменем України
07.11.19 року смт. Врадіївка
Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Врадіївка кримінальне провадження (зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000126 від 14.04.2019 року) по обвинувальному акту щодо:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Хинчешть, р. Молдова, гр. України, не працюючої, одруженої, жительки АДРЕСА_1 , освіта середня, раніше не судимої,

у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,
з участю сторін та інших осіб які беруть участь у кримінальному провадженні:
прокурора ОСОБА_4 ;
обвинуваченої, цивільного відповідача ОСОБА_3 ;
захисника ОСОБА_5 ;
потерпілого, цивільного позивача ОСОБА_6
встановив:
13.04.2019 р., близько 20.00 год., ОСОБА_3 перебуваючи за місцем свого проживання, житловому будинку по АДРЕСА_1 , реалізуючи виниклий у неї умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , штовхнула його, та після його падіння на підлогу внаслідок втрати рівноваги, умисно завдала йому два удари правою ногою в область нижньої щелепи з ліва та в область грудної клітки справа, спричинивши ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді двохсторонього перелому нижньої щелепи, тупої травми грудної клітки справа, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості, як такі що потягли за собою тривалий розлад здоров`я.
Вина обвинуваченої у пред`явленому обвинуваченні, обставини що пом`якшують, обтяжують покарання, характеризують її особу, підтверджуються наступними дослідженими по справі доказами.
Показаннями обвинуваченої ОСОБА_3 , в яких вона вину визнала повністю, щиро розкаялася та показала, що дійсно 13.04.2019 р., близько 20 год., під час перебування за місцем свого проживання яке розташоване по АДРЕСА_1 з свекром ОСОБА_6 , між ними виникла сварка через побутові проблеми, під час якої вони почали один одного штовхати. Коли вона штовхнула ОСОБА_6 , він упав на підлогу, після чого вона наблизившись до нього нанесла йому два удари правою ногою в область нижньої щелепи та в грудну клітку справа. З цивільним позовом прокурора згодна. Цивільний позов потерпілого про стягнення матеріальної та моральної шкоди не визнає, з підстав того, що матеріальний стан її сім`ї важкий, вона ніде не працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей на яких не отримує соціальної допомоги, чоловік працює за рахунок тимчасових заробітків по договору найму у приватних осіб, дохід якого складає всього 3000 грн./місяць.
Показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який дав показання аналогічні показанням обвинуваченої, доповнивши, що від нанесених ударів йому спричинено тілесні ушкодження у виді двохсторонього перелому нижньої щелепи, тупої травми грудної клітки, у зв`язку з чим він був вимушений звернутися до Миколаївської обласної лікарні де йому було проведено хірургічну операцію на нижній щелепі. Завданими діями йому було заподіяного моральної шкоди, що виявилася у душевних стражданнях в зв`язку з постійним відчуттям фізичного болю, тривалим лікуванням, перенесеною операцією, що потягло вимушені зміни у його житті, яку він оцінює в 5 тис. грн.. В кінці судового розгляду потерпілий відмовився від цивільного позову в частині стягнення матеріальної шкоди, пославшись на відсутність у нього доказів придбання медикаментів.
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 14.04.2019 р., гр. ОСОБА_6 , витягом з кримінального провадження № 0000126 від 14.04.2019 року про внесення до ЄРДР відомостей за заявою ОСОБА_6 , про те, що 13.04.2019 р., близько 20 год., гр. ОСОБА_3 , в приміщенні житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 спричинила йому тілесні ушкодження;
- висновком експерта Первомайського міжрайонного відділення Миколаївського обласного бюро судово-медичної експертизи №171-М від 03.05.2019 р., згідно якого у потерпілого ОСОБА_6 , 1967 року народження, виявлено тілесні ушкодження у вигляді: двохсторонього перелому нижньої щелепи, тупа травма грудної клітки справа, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, як такі що потягли тривалий розлад здоров`я;
- постановою від 07.05.2019 р., про внесення змін до Єдиного реєстру досудових розслідувань, у частині правої кваліфікації кримінального правопорушення у кримінальному провадженні № 0000126 від 14.04.2019 року, перекваліфікувавши кримінальне правопорушення з ч. 1 ст. 125 КК України на ч. 1 ст. 122 КК України;
- довідкою Миколаївської обласної клінічної лікарні №717/28.2-12 від 14.05.2019р., згідно якої потерпілий перебував на лікуванні у відділенні хірургічної стоматології в період з 14.04 по 23.04.2019р. з діагнозом двухсторонній перелом нижньої щелепи зі зміщенням, кількість ліжко днів - 9, вартістю 238,66 грн./1 ліжко день. Всього вартість 9 ліжко днів становить 2147,94 грн.
- вимогою про судимість № 56-24042019/48017 від 24.04.2019 року; довідками Кривоозерської ЦРЛ від 15.04.2019 р.; характеристикою № 29 від 17.04.2019 р.; довідкою про склад сім`ї №1791 від 17.04.2019 р., виданих Кривоозерською селищною радою, Миколаївської області; довідкою Кривоозерського РС філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській області від 16.04.2019 р.; відповідно до яких ОСОБА_3 , є особою раніше не судимою, не перебуває на обліку у лікаря психіатра, перебуває з 04.04.2017 р. на обліку лікаря нарколога з діагнозом: «синдром алкогольної залежності», по місцю проживання характеризується задовільно, склад її сім`ї: чоловік - ОСОБА_7 , 1990 р.н., син - ОСОБА_8 , 2014 р.н., донька - ОСОБА_9 , 2015 р.н., інші родичі ОСОБА_6 , 1967 р.н., ОСОБА_10 , 1972 р.н., ОСОБА_11 , 1995 р.н., на обліку Кривоозерського РС філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області не перебуває.
Суд розглянувши питання щодо не дослідженням доказів, - показань свідка ОСОБА_7 , щодо обставин нанесення обвинуваченою двох ударів ногою в область нижньої щелепи та грудної клітки справа потерпілого, з врахуванням того, що сторони повідомили суд, що правильно розуміють зміст цих обставин, які ніким не оспорюються, що їх позиція добровільна, ними не оскаржувались рішення чи бездіяльність слідчого, прокурора з цих питань під час досудового розслідування, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку в межах даного кримінального провадження, з врахуванням думки учасників кримінального провадження, суд визнав недоцільним дослідження цього доказу.
Суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_3 , обвинувачення знайшло своє підтвердження в судовому засіданні і кваліфікує її дії за ч.1 ст.122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесні ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченій, суд враховує пом`якшуючі обставини - щире каяття, вперше вчинення кримінального правопорушення, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, думку потерпілого щодо призначення обвинуваченій покарання не пов`язаного з позбавленням волі, особу обвинуваченої яка позитивно характеризувалася до вчинення злочину, процесуальну поведінку обвинуваченої під час судового розгляду, вважає необхідним та достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів, призначити їй покарання у виді позбавлення волі, із звільненням від подальшого відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з покладенням обов`язків визначених п.п. 1, 2 ч. 1. ст. 76 КК України.
При прийнятті рішення щодо цивільних позовів суд керується:
Частиною 1 ст. 128, ч. 1 ст. 129 КПК України якою визначено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Вирішуючи цивільний позов, заявлений цивільним позивачем (потерпілим) ОСОБА_6 , про відшкодування матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням, від якого він ж відмовився під час судового розгляду, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Пунктом 1 частини 2 статті 49 ЦПК України встановлено, що позивач вправі відмовитись від позову (всіх або частини вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії процесу.
Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом (пункт 4 частини 1 статті 255 ЦПК України

Враховуючи, що потерпілий ОСОБА_6 , відмовився від цивільного позову в частині стягнення матеріальної шкоди, підстав для не прийняття відмови цивільного позивача від позову, ураховуючи мотиви відмови, судом не установлено, суд дійшов висновку, що слід закрити провадження щодо цивільного позову про відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином, прийнявши відмову потерпілого від позову.

Щодо цивільного позову цивільного позивача (потерпілого) ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного:
У п. 31 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 02.07.2004 р. Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів роз`яснено судам, встановлено що при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди за позовом потерпілого суди повинні керуватися відповідними положеннями Цивільного кодексу України та роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (зі змінами, внесеними постановою від 25.05.2001р. № 5).
Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Пунктом 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Згідно ч.ч. 3 та 4. ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
У відповідності до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
В п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (далі - Постанова) судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до п. 9 Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
А тому, при вирішенні цивільного позову про стягнення моральної шкоди у розмірі визначеному цивільним позивачем, суд враховуючи обставини справи, доводи потерпілого на обґрунтування характеру та обсягу його душевних страждань, хвилювань, фізичного болю, які він відчував під час перебування на лікуванні в медичному закладі, що потягло вимушені зміни у його житті, матеріальний стан цивільного відповідача, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, вважає що цивільний позов про стягнення з ОСОБА_3 , моральної шкоди в сумі 5000 грн. підлягає частковому задоволенню, в розмірі 3000 грн.

Щодо цивільного позову прокурора про стягнення матеріальної шкоди на відшкодування витрат закладу охорони здоров`я по лікуванню потерпілого від вчинення кримінального правопорушення, то суд зазначає наступне:
Відповідно до ч.1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
Згідно ч.1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.
Таким чином, цивільний позов прокурора в інтересах Держави в особі Миколаївської обласної клінічної лікарні Миколаївської обласної ради про стягнення з обвинуваченої вартість стаціонарного лікування потерпілого в період з 14.04.2019 р. по 23.04.2019 р. в сумі 2147,94 грн. за 9 ліжко -днів, підлягає задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 75, 76 КК України, ст.ст. 128, 129, 368-371, 374 КПК України, суд, -
засудив:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 1 (один) місяць..
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом встановленого судом іспитового строку - 1 (один) рік, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нею обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України:
- періодично зявлятися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Провадження в частині цивільного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином в сумі 12500 грн. - закрити.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 моральну шкоду в розмірі 3 000 (три тисячі) грн...
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Держави в особі Миколаївської обласної клінічної лікарні Миколаївської обласної ради (розрахунковий рахунок НОМЕР_1 , МФО 826013 ГУДКСУ в Миколаївській області, код ЄРДПОУ 01998383) витрати на лікування потерпілого ОСОБА_6 від злочину в розмірі 2147(дві тисячі сто сорок сім) грн. 94 коп.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Врадіївський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, засудженими в той же строк з моменту вручення копії вироку.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію цього вироку.
Суддя ОСОБА_1