Провадження № 1-кс/592/9339/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 жовтня 2019 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, працюючого монтажником в ТОВ «БМК «Будмаш», неодруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий своє клопотання, погоджене з прокурором, мотивує тим, що 30.07.2018 року, близько 09 год. 00 хв., ОСОБА_5 , керуючиь автомобілем «DAEWOO Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Іллінська в м. Суми, зі сторони вул. В.Черновола у напрямку центра міста, в районі будинку №62, знехтував безпекою дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який перетинав проїжджу частину справа наліво відносно напрямку руху автомобіля.

Внаслідок дорожньо-транспортної події потерпілому ОСОБА_7 спричинені тілесні ушкодження: «Закрита травма грудної клітки, множинні переломи ребер з обох сторін, перелом лівої ключиці, двосторонній гемоторакс, забій легень, серця», які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 782 від 23.11.2018 року ОКЗ «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи», кваліфікуються, як тяжкі тілесні ушкодження.

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи №255 від 25.11.2018 року, висновку комплексної автотехнічної експертизи та експертизи відеозвукозапису №4001/16466 від 21.08.2019 року, водій ОСОБА_5 , при керуванні автомобілем «DAEWOO Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 2.3(б) та п. 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року.

Своїми діями, які виразилися в порушенні Правил дорожнього руху, при керуванні автомобілем «DAEWOO Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 , що призвело до наїзду на потерпілого ОСОБА_7 , внаслідок чого йому спричинено тяжкі тілесні ушкодження, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами.

Таким чином, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 та виконання ним процесуальних обов`язків, слідчий просить застосувати до нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням відповідних обов`язків.

Слідчий Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 та прокурор Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання підтримали із зазначених в ньому підстав та просили задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 , разом із захисником ОСОБА_6 , заперечували проти задоволення клопотання слідчого та застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників провадження та вивчивши матеріали клопотання, вважає його необґрунтованим і таким, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

З наданих суду матеріалів вбачається, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Втім, перевіряючи доводи клопотання слідчого про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на підставі поданих доказів, оцінюючи в сукупності всі обставини справи, суд вважає, що доводи про наявність певних ризиків є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Так, в клопотанні зазначено, що ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин у сфері безпеки дорожнього руху, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, санкція якої передбачає максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років, що обґрунтовує ризик переховування останнього від органів досудового розслідування та суду.

Відповідно до вимог пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це необхідно робити з урахуванням низки відповідних факторів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Як вбачається з характеристики, ОСОБА_5 за місцем мешкання характеризується задовільно, скарг та заяв від родичів чи сусідів до Сумського ВП не надходило, з раніше засудженими особами підозрюваний не спілкується, адміністративних стягнень за порушення громадського порядку не має (а.с.6-7).

За таких обставин, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, на який посилається слідчий в клопотанні, не було підтверджено жодними належними доводами, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити за необґрунтованістю.

Керуючись ст. ст. 176-179, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити за необґрунтованістю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1