Справа № 376/603/18
У Х В А Л А

14.11.2019 року Колкгія суддів Білоцерківського міськрайонного суду Київської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

суддя - ОСОБА_2

суддя - ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

сторони кримінального провадження
прокурор ОСОБА_5 ,

потерпіла ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_7

обвинувачений ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Біла Церква клопотання прокурора про продовження заходів забезпечення у кримінальному провадженні №0000012 від 08 січня 2018 року з обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.407, ч.1 ст.115 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

30 липня 2019 року у провадження колегії суддів Білоцерківського міськрайонного суду Київської області після повторного автоматизованого розподілу справ надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000012 від 08 січня 2018 року за обвинувальним актом відносно ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.407, ч.1 ст.115 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання у якому просить продовжити строк тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 на 60 днів.

Обвинувачений, захисник просять змінити обвинуваченому запобіжний захід на домашній арешт з забороною покидати житло у визначений судом час.

Потерпіла поклала вирішення зазначеного питання на розсід суду.

Колегія суддів, заслухавши думку учасників судового розгляду, приходить до наступних висновків.

До обвинуваченого застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, дія якого закінчується 18 листопада 2019 року.

Завершити судовий розгляд обвинувального акта до вказаної дати не вбачається за можливе.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Прокурор, просив продовжити застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, посилаючись на те, що продовжують існувати ризики передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення у Кодексі передбачено заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить, зокрема, тримання обвинуваченого під вартою (ст.ст. 131, 176, 183 КПК України).

Тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним з обмеженням конституційного права особи на свободу, який полягає в примусовій ізоляції обвинуваченого шляхом поміщення його в установу тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням режиму цієї установи.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого, як переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, переховування або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

Суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе: наявності обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1, 2 ст. 194 КПК України).

Звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, слідчий, прокурор має викласти обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, та обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою (ч. 3 ст. 199 КПК України).

Суд зазначає, що існує достатньо підстав вважати, що опинившись на волі, обвинувачений може переховуватись від слідства, суду, адже у нього відсутні міцні соціальні зв`язки та існує обґрунтована підозра у вчиненні ним злочинів, за які законом передбачена відповідальність у виді позбавлення волі, він може незаконно впливати на потерпілу та свідків, оскільки потерпіла є його матір`ю та може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Доводи захисника не спростовують наведеного.

Суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаний із триманням під вартою, у тому числі домашній арешт, не зможуть запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, а тому вважає за необхідне продовжити їм строк тримання під вартою на 60 днів.

Керуючись ст.ст. 177, 331, 350, 369, 371, 372 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Запобіжний захід ТРИМАННЯ ПІД ВАРТОЮ - залишити без зміни, продовживши строк тримання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під вартою на строк шістдесят днів, тобто по 12 січня 2019 року.

Апеляційна скарга може бути подана в порядку і строки передбачені статтею 395 КПК України.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ:

_____________________ _____________________ ______________________
ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3