Провадження № 1-кп/734/122/19 Справа № 734/1649/19
В И Р О К

іменем України

12 червня 2019 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Козелець кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000160 від 21 березня 2019 року, за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця с. Розтоки Косівського району Івано Франківської області, українця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 21 березня 2019 року, приблизно о 16 год. 30 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи міні-навантажувачем марки JCB 260, без посвідчення водія, рухаючись польовою дорогою поблизу села Соколівка Козелецького району Чернігівської області в напрямку ТОВ СМП «Максим», проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, яка склалась, перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, перевозив пасажира поза кабіною міні-навантажувача у ковші, внаслідок чого здійснив наїзд на ОСОБА_5 , який під час руху міні-навантажувача випав з ковша перед транспортним засобом. В результаті наїзду ОСОБА_5 загинув на місці пригоди.
Під час керування транспортним засобом водій ОСОБА_3 допустив порушення Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України 10 жовтня 2001 року, якими передбачено:
- п. 2.1 (а): водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії;
- п. 2.3 (б): для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну;
- п. 2.9 (а): водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння;
- п. 10.1: перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
- п. 21.11 (а): забороняється перевозити пасажирів поза кабіною автомобіля (крім передбачених цими Правилами випадків перевезення пасажирів у кузові вантажного автомобіля з бортовою платформою або в кузові-фургоні. призначених для перевезення пасажирів).
В результаті ДТП, згідно з висновком судово-медичної експертизи, ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки (з множинними переломами ребер, переломом грудного відділу хребта, розриву серця, розриву аорти, які є несумісними для життя) та які знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті

Порушення водієм ОСОБА_3 вимог п.п. 2.3 (б), 10.1, 21.11 (а) Правил дорожнього руху України стали причиною та умовою виникнення ДТП та знаходяться в причинному зв`язку з наслідками, що настали.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та пояснив, що 21 березня 2019 року, приблизно о 16.30 год, вони зі ОСОБА_5 , попередньо вживши 1 л горілки та одну пляшку наливки на двох в рівних дозах, вирішили покататися на міні-навантажувачі, який взяли на пилорамі. Оскільки місце в кабіні міні-навантажувача лише одне, він сів за кермо, хоча посвідчення водія не отримував, а ОСОБА_5 приліг в ковші. Виїхавши за територію пилорами, приблизно метрів 700, ОСОБА_5 різко встав, опинившись тим самим з правої сторони ковша, не втримав рівновагу і впав між колесом і ковшом. Він одразу зупинив транспортний засіб та вибіг назовні, проте ОСОБА_5 вже не подавав ознак життя. Він зателефонував другу на ім`я ОСОБА_6 , а вже потім до швидкої та поліції.
Обвинувачений висловив щире каяття у вчиненні інкримінованого йому злочину та просив призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі, щоб він мав можливість піклуватися як про власну дитину, так і про дітей загиблого.
Показання обвинуваченого є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.

Потерпіла ОСОБА_7 в судових засіданнях участи не приймала, подавши заву про розгляд справи за її відсутності з проханням призначити обвинуваченому покарання, не пов`язане з позбавленням волі /а.с. 33/.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 48 від 22 березня 2019 року /а.с. 66-72/:
« … Безпосередньою причиною смерті громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є закрита травма грудної клітки перелом грудного відділу хребта (7-го грудного хребця), множинних переломів ребер з обох сторін: зліва 1-8 по передній під пахвовій лінії; справа 1-7 по середній ключичній лінії, розрив серця, розрив аорти, які супроводжувались плевропульмональним та травматичним шоком, гострою внутрішньою кровотечею /в лівій плевральній порожнині 1 700 мл крові/.
Причина настання смерті знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями у вигляді закритої травми грудної клітки.
Враховуючи дані, що були отримані під час дослідження трупних явищ … смерть могла настати в момент спричинення наявних тілесних ушкоджень в строк 21 березня 2019 року…
Отримана закрита травма грудної клітки з множинними переломами ребер, переломом грудного відділу хребта, розриву серця, розриву аорти є несумісна для життя….».

Згідно з висновком медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 75 від 21 березня 2019 року обвинувачений ОСОБА_3 перебував в стані алкогольного сп`яніння /а.с. 52/.

Крім того, вина обвинуваченого у вчиненні злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, також підтверджується доказами, зібраними під час досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні:

- рапортом старшого інспектора-чергового Козелецького відділення поліції Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області про скоєне ДТП від 21 березня 2019 року /а.с. 36/;
- даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 21 березня 2019 року з доданою до нього схемою та ілюстративною таблицею /а.с. 41-51/;
- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 23 березня 2019 року, в якому описано пояснення ОСОБА_3 щодо причин ДТП на місці скоєння злочину, з доданим CD-R диском, на якому зафіксовано проведення слідчого експерименту /а.с. 86-89/.
Всебічно, повно та неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 знайшла своє підтвердження в судовому засіданні під час розгляду справи.
Зокрема, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні було доведено факт порушення водієм ОСОБА_3 Правил дорожнього руху України, в зв`язку з чим ОСОБА_5 заподіяно тілесні ушкодження, від яких настала смерть на місці події. Порушення водієм ОСОБА_3 вимог п.п. 2.3 (б), 10.1, 21.11 (а) Правил дорожнього руху України стало причиною та умовою виникнення ДТП та знаходиться в причинному зв`язку з наслідками, що настали. При цьому, з формулювання обвинувачення підлягають виключенню посилання на п. 2.1 (а) та п. 2.9 (а) як на порушення, які знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з причиною смерті ОСОБА_5 . Аналіз норм ст. 286 КК України свідчить, що цей злочин належить до злочинів з так званим матеріальним складом. А тому ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння, є не будь-які порушення правил безпеки дорожнього руху, а лише ті, які створюють реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків, передбачених у частинах 1, 2 або 3 цієї статті, і отже, перебувають з ними у причинному зв`язку.
Відповідно до показань обвинуваченого ОСОБА_3 , які є процесуальним джерелом доказів відповідно до ст. 84 КПК України, до смерті ОСОБА_5 призвело те, що він не втримав рівновагу і впав між ковшом і колесом, в результаті чого в подальшому мав місце наїзд на нього ОСОБА_3 . Вказані показання обвинуваченого ніким в судовому засіданні не спростовані, тому до них суд ставиться як до правдивих.
Таким чином, стан алкогольного сп`яніння, у якому ОСОБА_3 керував транспортним засобом, характеризував лише його певний психофізичний (фізіологічний) стан, що сприяв порушенню ним інших норм правил безпеки дорожнього руху, проте саме порушення п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України не було безпосередньою причиною настання суспільно небезпечних наслідків, а отже, у причинному зв`язку з наслідками, що настали, не перебуває.
Так само і не перебуває в причинному зв`язку з наслідками, що настали, керування ОСОБА_3 транспортним засобом без посвідчення на право керування таким.
Тобто, порушення п. 2.1 (а) та п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України самі по собі є необхідними, але не достатніми, аби трапилася дорожньо-транспортна пригода. Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм інших правил дорожнього руху, про що вказано вище.
За таких обставин суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
При призначенні виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який характеризується необережною формою вини, особу обвинуваченого, який характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні малолітню дитину, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, думку потерпілої, яка просила призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, є часткове відшкодування родиною обвинуваченого заподіяних збитків сім`ї померлого /а.с. 103-104/ та щире каяття.
Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_3 , є вчинення злочину особою, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння.
Згідно з досудовою доповіддю відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , підготовлену інспектором Козелецького РС з питань пробації, виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб) /а.с. 29-31/.
На підставі викладеного вище, суд дійшов висновку, що мірою виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів має бути кримінальне покарання у вигляді позбавлення волі зі звільненням обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням із застосуванням положень, передбачених ст.ст. 75, 76 КК України. При цьому, суд виходить з принципів розумності, гуманізму, справедливості та індивідуалізації покарання.
Санкцією ч. 2 ст. 286 КК України передбачено додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Відповідно до інформації, отриманої з Регіонального сервісного центру МВС України в Івано-Франківській області (територіальний сервісний центр 2641), ОСОБА_3 згідно бази даних НАІС посвідчення водія не отримував /а.с. 115/. Згідно з інформацією, отриманою від Головного управління Держспоживслужби в Івано-Франківській області (сектор реєстрації сільськогосподарської техніки), зазначеною установою не видавалося посвідчення тракториста-машиніста на ім`я ОСОБА_3 /а.с. 116/.
На підставі викладеного, суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, з огляду на відсутність такого права у обвинуваченого.
Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.
Вирішуючи питання про долю речових доказів, суд керується правилами, викладеними в ст. 100 КПК України, про зняття арешту з майна - ст. 174 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 373, 374, 375, 376 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 /три/ роки без позбавленням права керування транспортними засобами.
На підставі вимог ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 /три/ роки.
На підставі вимог ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:
періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,
повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання,
не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Після набрання вироком законної сили скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Козелецького районного суду Чернігівської області від 25 березня 2019 року на мінінавантажувач марки JCB 260, реєстраційний номер НОМЕР_2 , GE0260WVCB1747196, номер двигуна НОМЕР_3 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_4 належить ПАТ «Агрокомбінат» Калита», та який переданий на відповідальне зберігання ПАТ «Агрокомбінат» Калита», яке розташоване за адресою: вул. Червоноармійська, буд. 14, смт Калита Броварського району Київської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляція до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1