КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
за участю
прокурора ОСОБА_5 ,
представника власника майна ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою представника ТОВ «Титан Холдинг» ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 18 червня 2019 року,
ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 та накладено арешт на земельну ділянку по вул. Ломоносова 33/43 у Голосіївському районі м. Києва площею 0,2083 га (кадастровий номер :79:336:0007), яка належить на праві користування ТОВ «Титан Холдинг» () на підставі договору оренди земельної ділянки від 19.12.2018 з Київською міської радою, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за № 1378 та зареєстровано Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 08.01.2019 за № МЗК-1-01849, із забороною власнику (користувачу), іншим особам, у володінні, користуванні чи розпорядженні яких перебуває земельна ділянка по вул. Ломоносова 33/43 у Голосіївському районі м. Києва площею 0,2083 га (кадастровий номер :79:336:0007), державним та приватним органам, установам, підприємствам та організаціям розпоряджатися ними будь-яким чином, у тому числі вчиняти будь-які дії, пов`язані з видачею чи реєстрацію документів, виділом, поділом, реєстрацією та перереєстрацією прав власності на земельну ділянку по вул. Ломоносова 33/43 у Голосіївському районі м. Києва площею 0,2083 га (кадастровий номер :79:336:0007) та із забороною проведення будь - яких будівельних, земельних, шляхових та інших робіт на земельній ділянці по вул. Ломоносова 33/43 у Голосіївському районі м. Києва площею 0,2083 га (кадастровий номер :79:336:0007), яка належить на праві користування ТОВ «Титан Холдинг» () на підставі договору оренди земельної ділянки від 19.12.2018 з Київською міської радою, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за № 1378 та зареєстровано Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 08.01.2019 за № МЗК-1-01849.

Як вказав в ухвалі слідчий суддя, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а він на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог ст. 170 КПК України, є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді представник ТОВ «Титан Холдинг» ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 18 червня 2019 року, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна відмовити повністю.

Щодо строку апеляційного оскарження апелянт зазначає, що вказана ухвала була прийнята без участі ТОВ «Титан Холдинг», як землекористувача земельної ділянки, копія оскаржуваної ухвали не була отримана ТОВ «Титан Холдинг», а про її існування апелянт дізнався 30 жовтня 2019 року випадково, з Єдиного державного реєстру судових рішень.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги представник зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною, необгрунтованою, такою, що не відповідає вимогам КПК України, внаслідок чого підлягає скасуванню.
Вказує, що посилання сторони обвинувачення на те, що об`єкти нерухомого майна за вказаною адресою, станом на момент укладення правочинів та здійснення реєстраційних дій, були самочинним будівництвом є безпідставним, оскільки на момент винесення оскаржуваної ухвали слідчим суддею відсутні будь-які правові документи (рішення суду, вироки, тощо), які підтверджують та встановлюють, що нерухоме майно площею 53,5 кв.м. за адресою по вул. Ломоносова, 33/43 є самочинним будівництвом.

Так само відсутні будь-які судові рішення, які б підтверджували, що правовстановлюючі документи, які були оформлені попередніми власниками на нерухоме майно були визнані недійсними, нікчемними, підробленими чи взагалі оскаржувались будь-якою особою.

Сторона захисту посилається на помилковість тверджень про те, що нерухоме майно площею 53,5 кв.м., що розташоване на цій земельній ділянці площею 0,2083 га. (кадастровий номер :79:336:0007) є самочинним будівництвом, оскільки доказів до матеріалів справи на підтвердження того, що такі правовстановлюючі документи попередніх власників майна визнавались незаконними чи недійсними, або ж є таке рішення суду про їх недійсність чи визнання самочинним, прокурором не було надано.
Таким чином, як стверджує апелянт, слідчий суддя, приймаючи до уваги та спираючись як на одну із основних підстав для накладення арешту на земельну ділянку ту обставину, що нерухоме майно площею 53,5 кв.м. є самочинним будівництвом, порушив норми матеріального права.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив скасувати ухвалу слідчого судді, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що ухвалу слідчого судді від 18 червня 2019 року було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, про існування оскаржуваної ухвали ТОВ «Титан Холдинг» дізналось 30 жовтня 2019 року з Єдиного державного реєстру судових рішень, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений не був.

Як вбачається із матеріалів справи, у провадженні слідчого відділу Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві перебуває кримінальне провадження №0000012 від 25 січня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.
05 червня 2019 року прокурор Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 звернулась до слідчого суді Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 0,2083 га (кадастровий номер :79:336:0007), яка належить на праві користування ТОВ «Титан Холдинг» () на підставі договору оренди земельної ділянки від 19.12.2018 з Київською міської радою, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за № 1378 та зареєстровано Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 08.01.2019 за № МЗК-1-01849 із забороною власнику (користувачу), іншим особам, у володінні, користуванні чи розпорядженні яких перебуває земельна ділянка по вул. Ломоносова 33/43 у Голосіївському районі м. Києва площею 0,2083 га (кадастровий номер :79:336:0007), державним та приватним органам, установам, підприємствам та організаціям, розпоряджатися ними будь-яким чином, у тому числі вчиняти будь-які дії, пов`язані з видачею чи реєстрацію документів, виділом, поділом, реєстрацією та перереєстрацією прав власності на земельну ділянку по вул. Ломоносова 33/43 у Голосіївському районі м. Києва площею 0,2083 га (кадастровий номер :79:336:0007) та із забороною проведення будь - яких будівельних, земельних, шляхових та інших робіт на земельній ділянці по вул. Ломоносова 33/43 у Голосіївському районі м. Києва площею 0,2083 га (кадастровий номер :79:336:0007), яка належить на праві користування ТОВ «Титан Холдинг» () на підставі договору оренди земельної ділянки від 19.12.2018 з Київською міської радою, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за № 1378 та зареєстровано Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 08.01.2019 за № МЗК-1-01849.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 18 червня 2019 року зазначене клопотання прокурора задоволено та накладено арешт на вказаний об`єкт нерухомого майна.
Задовольняючи клопотання щодо накладення арешту на майно, слідчий суддя прийшов до висновку, що існують достатні підстави для накладення арешту на майно з метою забезпечення кримінального провадження.

З таким рішенням слідчого судді погодитися неможливо з огляду на такі обставини.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення, слідчий суддя, згідно ст. ст. 94,132 КПК України,повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
ТОВ «Титан Холдинг» у даному кримінальному провадженні » є третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про накладення арешту, оскільки у доданому до клопотання витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань ТОВ «Титан Холдинг» взагалі не зазначається при викладенні фактичних обставин, які розслідуються за ч.1 ст.197-7 КК України, як не вказана і адреса земельної ділянки на якій ведеться самовільне будівництво (зазначено лише Голосіївський район м. Києва).

Як вбачається з матеріалів судового провадження, жодній із посадових осіб ТОВ «Титан Холдинг» повідомлення про підозру у даному кримінальному провадженні вручено не було.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Органом досудового розслідування у клопотанні про накладення арешту на майно зазначено, що метою застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна - є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Однак, прокуроромне доведено існування правових підстав для накладення арешту на майно, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, про які лише формально вказано у його клопотанні, оскільки ним не надано доказів, що земельна ділянка по вул. Ломоносова 33/43 у Голосіївському районі м. Києва площею 0,2083 га (кадастровий номер :79:336:0007), яка належить на праві користування ТОВ «Титан Холдинг» () на підставі договору оренди земельної ділянки від 19.12.2018 з Київською міської радою, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за № 1378 та зареєстровано Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 08.01.2019 за № МЗК-1-01849 відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Слід також звернути увагу, що майно у встановленому порядку не визнане органом досудового розслідування речовим доказом у кримінальному провадженні, тобто в матеріалах судового провадження відсутня відповідна постанова органу досудового розслідування про визнання його речовим доказом, у зв`язку з чим в даному випадку не може ставитися питання про накладення арешту на майно третьої особи, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів, як це дозволяє ч. 10 ст. 170 КПК України.

Слідчим суддею при накладенні арешту на зазначений об`єкт нерухомого майна не враховано і положень абзацу другого ч.4 ст. 170 КПК України, в якому вказано, що арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1 - 4 частини першої статті 96-2 КК України.

Зазначені обставини є обов`язковими для доведення при накладені арешту на майно третьої особи, що не було дотримано прокурором.

Отже, як вважає колегія суддів, у даному кримінальному провадженні відсутні визначені законом правові підстави для накладення арешту на майно, в тому числі і з метою забезпечення збереження речових доказів, як на цьому наголошував прокурор у суді апеляційної інстанції, оскільки прокурором не надано доказів на підтвердження вказаних обставин, а за наявних матеріалів дане твердження є передчасним та таким, що ґрунтується на припущеннях.

Виходячи зі змісту поданого до слідчого судді клопотання про арешт майна, прокурор, в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення. Апеляційний суд наявності таких доказів також не вбачає.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про неповноту та однобічність судового розгляду, а також про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 307, 309, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ТОВ «Титан Холдинг» ОСОБА_6 - задовольнити.
Ухвалу слідчого суддіГолосіївського районного суду м. Києва від 18 червня 2019 року, якою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 та накладено арешт на земельну ділянку по вул. Ломоносова 33/43 у Голосіївському районі м. Києва площею 0,2083 га (кадастровий номер :79:336:0007), яка належить на праві користування ТОВ «Титан Холдинг» () на підставі договору оренди земельної ділянки від 19.12.2018 з Київською міської радою, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за № 1378 та зареєстровано Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 08.01.2019 за № МЗК-1-01849 із забороною власнику (користувачу), іншим особам, у володінні, користуванні чи розпорядженні яких перебуває земельна ділянка по вул. Ломоносова 33/43 у Голосіївському районі м. Києва площею 0,2083 га (кадастровий номер :79:336:0007), державним та приватним органам, установам, підприємствам та організаціям, розпоряджатися ними будь-яким чином, у тому числі вчиняти будь-які дії, пов`язані з видачею чи реєстрацію документів, виділом, поділом, реєстрацією та перереєстрацією прав власності на земельну ділянку по вул. Ломоносова 33/43 у Голосіївському районі м. Києва площею 0,2083 га (кадастровий номер :79:336:0007)та із забороною проведення будь - яких будівельних, земельних, шляхових та інших робіт на земельній ділянці по вул. Ломоносова 33/43 у Голосіївському районі м. Києва площею 0,2083 га (кадастровий номер :79:336:0007), яка належить на праві користування ТОВ «Титан Холдинг» () на підставі договору оренди земельної ділянки від 19.12.2018 з Київською міської радою, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за № 1378 та зареєстровано Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 08.01.2019 за № МЗК-1-01849 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 про накладення арешту на земельну ділянку по вул. Ломоносова 33/43 у Голосіївському районі м. Києва площею 0,2083 га (кадастровий номер :79:336:0007), яка належить на праві користування ТОВ «Титан Холдинг» () на підставі договору оренди земельної ділянки від 19.12.2018 з Київською міської радою, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за № 1378 та зареєстровано Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 08.01.2019 за № МЗК-1-01849, із забороною власнику (користувачу), іншим особам, у володінні, користуванні чи розпорядженні яких перебуває земельна ділянка по вул. Ломоносова 33/43 у Голосіївському районі м. Києва площею 0,2083 га (кадастровий номер :79:336:0007), державним та приватним органам, установам, підприємствам та організаціям, розпоряджатися ними будь-яким чином, у тому числі вчиняти будь-які дії, пов`язані з видачею чи реєстрацію документів, виділом, поділом, реєстрацією та перереєстрацією прав власності на земельну ділянку по вул. Ломоносова 33/43 у Голосіївському районі м. Києва площею 0,2083 га (кадастровий номер :79:336:0007)та із забороною проведення будь - яких будівельних, земельних, шляхових та інших робіт на земельній ділянці по вул. Ломоносова 33/43 у Голосіївському районі м. Києва площею 0,2083 га (кадастровий номер :79:336:0007), яка належить на праві користування ТОВ «Титан Холдинг» () на підставі договору оренди земельної ділянки від 19.12.2018 з Київською міської радою, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за № 1378 та зареєстровано Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 08.01.2019 за № МЗК-1-01849 відмовити.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/6279/2019
Категорія: ст. 171 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_8
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1