Справа № 500/5715/19
Провадження № 1-кп/500/479/19
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення обвинувального акта прокурору

28 серпня 2019 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

провів в місті Ізмаїлі Одеської області відкрите підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000801, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 ,

інші учасники судового провадження: потерпілі ТОВ «КОРОНА-ПЛЮС», ОСОБА_6 , ТОВ «РУШ», представники потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , представник уповноваженого органу з питань пробації ОСОБА_9 ,

Суть питання, що вирішується
1.Обвинувальний акт з додатками у цьому кримінальному провадженні надійшов до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області 05 серпня 2019 року, ухвалою від 06 серпня 2019 року було призначено підготовче судове засідання, в якому підлягають вирішенню ряд питань відповідно до вимог ст. ст. 314 315 КПК.

Встановлені судом обставини
2.У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 висловили думки про можливість призначення судового розгляду, захисник ОСОБА_5 також звернув увагу на те, що в обвинувальному акті допущена помилка щодо формулювання обвинувачення по першому епізоду обвинувачення, а саме правова кваліфікація зазначена за ч. 2 ст. 185 КК України, а у формулюванні обвинувачення зазначено, що ОСОБА_3 обвинувачується за ч. 3 ст. 185 КК України.

3.Потерпіла ОСОБА_10 та представники потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у підготовче судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце його проведення були повідомлені належним чином, що підтверджується довідками про вручення судових повісток в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлень, від них надійшли заяви про проведення підготовчого судового засідання без їх участі. Проведення підготовчого судового засідання без участі потерпілої та представників потерпілих не відобразиться на повноті вирішення питань у ньому, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про можливість його проведення без їхньої участі.

Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали
4.Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками, дійшов висновку, що він на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підлягає поверненню прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

5.Так, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

6.Згідно положень ст. 2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

7.Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

8.Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

9.Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим, у тому числі, у ст. 291 КПК України.

10.Так, відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити: 1) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, 2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посилання на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та 3) формулювання обвинувачення.

11.Суд звертає увагу, що формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України, можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.

12.Не вдаючись до вирішення питань, що підлягають вирішенню під час судового розгляду, а лише перевіряючи обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК, суд дійшов висновку, що в порушення вимог наведеної норми в обвинувальному акті і фактичні обставини кримінального правопорушення, і формулювання обвинувачення викладені неповно та не відповідають зазначеній правовій кваліфікації кримінального правопорушення.

13.Так, по першому епізоду обвинувачення у вчиненні крадіжки з магазину «Апетит-1» 01 квітня 2019 року правова кваліфікація кримінального правопорушення зазначена як ч. 2 ст. 185 КК України за кваліфікуючою ознакою вчинення повторно. А у формулюванні обвинувачення дії обвинуваченого кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України також і за кваліфікуючою ознакою проникнення у житло. Однак, ані виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, ані формулювання обвинувачення не містять обставини щодо кваліфікації і за кваліфікуючою ознакою проникнення у житло. У зв`язку з чим формулювання обвинувачення за ч. 3 ст.185 КК України суперечить викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правовій кваліфікації кримінального правопорушення по цьому ж епізоду обвинувачення. Тобто по цьому епізоду обвинувачення в обвинувальному акті наведені дві правові кваліфікації за ч. 2 ст. 185 та за ч. 3 ст. 185 КК України.

14.Таким чином, в обвинувальному акті відносно ОСОБА_3 невірно та не в повному обсязі зазначені виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та його правова кваліфікація за ч. 2 ст. 185 КК України, або ж навпаки, у випадку зазначення вірного викладу фактичних обставин кримінального правопорушення та правової кваліфікації, то тоді формулювання обвинувачення містить недостовірні ознаки, за якими кваліфіковані його дії за ч. 3 ст. 185 КК України.

15.Крім того, в обвинувальному акті відносно ОСОБА_3 у формулюванні обвинувачення по першим двом епізодам зазначено, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні злочинів, а по останньому що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину. Враховуючи положення ст. 42 КПК України про те, що підозрюваним є особа, якій у встановленому порядку повідомлено про підозру, а обвинуваченим є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду, а також те, що відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт це процесуальне рішення, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, то формулювання в обвинувальному акті підозри суперечить зазначеним нормам КПК України.

16.Здійснення судового розгляду за обвинувальним актом за наявності вказаних протиріч та неповноти щодо викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, правової кваліфікації та формулювання обвинувачення суперечить вимогам ст. 2 КПК України, яка регламентує обов`язок застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури, а також не забезпечує дотримання принципу верховенства права, закріпленому в ст. 8 КПК України, та суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до вимог ч. 2 зазначеної статті закону підлягає обов`язковому застосуванню під час судового провадження.

17.Так, Європейський суд з прав людини (далі Суд) у рішенні від 26.06.2008 р. у справі «Ващенко проти України» зазначив: ««обвинувачення» для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентними органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру» (п.51).

18.У справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 р. Суд зазначив, що у тексті п/п. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП), №25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Ав-стрії», №42780/98, п. 34).

19.Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

20.Отже, суд з урахуванням того, що незрозумілість та суперечність обвинувачення знайшла своє підтвердження під час підготовчого судового засідання, а також з урахуванням норм національного та міжнародного законодавства дійшов висновку, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки не містять конкретне формулювання обвинувачення щодо того чи обвинувачується все ж таки ОСОБА_3 у вчиненні крадіжки, поєднаної з проникненням в житло, або ж такої фактичної обставини не мало місце, що порушує гарантоване п/п. «а» п.3 ст. 6 Конвенції право обвинуваченого ОСОБА_3 бути поінформованим про характер і причини обвинувачення у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції. А оскільки за правилами ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд дійшов висновку про наявність обставин, що унеможливлюють здійснення судового розгляду обвинувального акту щодо ОСОБА_3 .

21.Вказані недоліки обвинувального акту можуть бути усунуті на стадії підготовчого провадження тільки шляхом повернення обвинувального акта відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК, оскільки на стадії підготовчого провадження відповідно до Глави 27 КПК суд має виключний перелік повноважень, передбачених цією главою, і виправляти недоліки обвинувального акту на цій стадії шляхом зміни обвинувачення в порядку, передбаченому ст. 338 КПК України, КПК не передбачено.

22.Таким чином, у зв`язку з тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, зокрема п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, суд дійшов висновку, що він в силу п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підлягає поверненню прокурору.

Керуючись ст. ст. 314 316, 370 372 КПК України, суд

постановив:
1.Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, повернути прокурору Ізмаїльської місцевої прокуратури для усунення протягом розумного строку вказаних в ухвалі виявлених недоліків.

2.Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

3.Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1