Справа №522/2536/19
Провадження №1-кс/522/6582/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е МУ К Р А Ї Н И
27 травня 2019 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника начальника управління з РКП СО прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , яке погоджено з прокурором відділу прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0001152 від 10.12.2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 358 КК України (в редакції 2001 року), ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України про накладення арешту,
учасники процесу:
прокурор ОСОБА_4
В С Т А Н О В И В:
Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.
Заступник начальника управління з РКП СО прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Одеської області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси із клопотанням про накладення арешту на нерухоме майно, що належить ТОВ "ОКС КЕПІТАЛ" (код ЄДРЮОФОПГФ 41929902) із забороною розпорядження ним, визначити порядок зберігання нерухомого майна, мотивуючи наступним.
У провадженні управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Одеської області перебувають матеріали кримінального провадження № 0001152 від 10.12.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 358 КК України (в редакції 2001 року), ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України.
У подальшому, у період з грудня 2010 року по березень 2013 року ОСОБА_5 діючи у складі організованої групи та за попередньою змовою іншими особами легалізували 216 541 039, 52 грн. отримані у результаті заволодіння бюджетними коштами, шляхом вчинення фінансових операцій з ними.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , директора ТОВ «Інкор-групп» (код ЄРДПОУ 35405036), уродженця м. Одеси, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 31.05.2017 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 28 ч.ч. 3, 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України.

У подальшому, ОСОБА_5 10.12.2018 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191; ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 28 ч.ч. 3, 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України, а також ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 358 КК України (в редакції 2001 року).

Крім того, ОСОБА_5 11.02.2019 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191; ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 28 ч.ч. 3, 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України, а також ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 358 КК України (в редакції 2001 року).

21.02.2019 слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси задоволено клопотання сторони обвинувачення та прийнято ухвалу, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, у тому числі корпоративні права, підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про яке на момент звернення до суду з клопотанням було відомо стороні обвинувачення з відомостей, що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Національній автоматизованій інформаційній системі МВС.

Цією ж ухвалою визначено порядок зберігання вказаного нерухомого майна та корпоративних прав шляхом передачі їх в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів ().

20.03.2019 прокурором у кримінальному провадженні, в порядку ч. 7 ст. 100 КПК України направлено вказану ухвалу на виконання Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Установлено, що згідно даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян, актовим записом про шлюб № 119 від 14.02.1997, складений Відділом державного реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, підозрюваний ОСОБА_5 , у період вчинення інкримінованих йому злочинів, був одружений на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Частина 1 статті 60 Сімейного кодексу України передбачає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч. 1 ст. 61 Сімейного кодексу України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Таким чином, майно, що зареєстровано в державних реєстрах за ОСОБА_6 та набуте останньою під час перебування у шлюбі з підозрюваним ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_5 .

Згідно даних ЄДРЮОФОПГФ, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є засновником ТОВ «Мрія» (код ЄРДПОУ 31081743), статутний капітал якого складає 10 000 000 грн., у розмірі частки 100 %, як у статутному капіталі, так і у майні, прибутку та кількості голосів на зборах учасників.

З урахуванням того, що ОСОБА_6 стала засновником ТОВ «Мрія», перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_5 , він є спільним власником майна ТОВ «Мрія» у розмірі 50 %.

Згідно даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, ТОВ «Мрія» (код ЄРДПОУ 31081743) до 24.10.2018 було власником, серед іншого, об`єктів нерухомого майна.

Таким чином, ОСОБА_6 , яка достовірно обізнана про те, що ОСОБА_5 притягується до кримінальної відповідальності у зв`язку з обгрунтованою підозрою у вчиненні ряду злочинів, у тому числі особливо тяжких злочинів, у складі організованої групи, у зв`язку з чим, в разі визнання його винним, судом може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна та спеціальної конфіскації, вчинила умисні дії спрямовані на відчуження майна, належного ТОВ «Мрія» (код ЄРДПОУ 31081743), шляхом перереєстрації права власності на користь ТОВ «ОКС КЕПІТАЛ» (), кінцевим беніфіціарним власником (контролером) якого є ОСОБА_7 , що зареєстрований: АДРЕСА_2 , у зв`язку з чим вказане майно вибуло із власності ТОВ «Мрія».

Також необхідно взяти до уваги, що ТОВ «Мрія» та ТОВ «ОКС Кепітал» безпосередньо пов`язані між собою, оскільки згідно історії реєстраційних даних ТОВ «ОКС Кепітал», які перебувають у вільному доступі в мережі Інтернет за посиланням «https://clarity-project.info/edr/41929902/history», одноосібним засновником вказаного підприємства від 27.02.2018 з уставним капіталом 11 988 000 грн. є ТОВ «Мрія», а вже 06.11.2018 засновника змінено, яким стали: СІЛЬВЕРІЛЛ ТРЕЙДІНГ ЛІМІТЕД (офшорна Кіпрська компанія) з часткою в уставному капіталі еквівалентною 11 988 000 грн. та ОСОБА_7 , про що 14.01.2019 внесено відповідні відомості до ЄДРЮОФОПГФ.

Вказані обставини свідчать про навмисні дії підозрюваного ОСОБА_5 та осіб в його інтересах, спрямовані на приховування майна, отриманого в результаті здійснення незаконної діяльності та учинення інкримінованих останньому кримінальних правопорушень та його укриття від можливого застосування конфіскації, передбаченої Кримінальним кодексом України.

З метою збереження та запобігання відчуження вищезазначеного майна та корпоративних прав у ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту.

Корпоративні права та майно ТОВ «Мрія» є об`єктом злочину та відповідають критеріям ст. 98 КПК України (речові докази), у зв`язку чим наявна обґрунтована необхідність у накладенні арешту на них.

У ході слідства усі корпоративні права вищевказаних підприємств визнано речовими доказами у кримінальному провадженні

№ 0001152.

З метою забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування у кримінальному провадженні, досягнення дієвості кримінального провадження, у сторони обвинувачення виникла необхідність у накладенні арешту: на корпоративні права та майно, яке є предметом кримінального правопорушення (п.3 ч.2 ст.167 КПК України), а також на майно, в яке було повністю або частково перетворено одержане внаслідок вчинення кримінального правопорушення (п.4 ч.2 ст.167 КПК України). При цьому, незастосування арешту щодо корпоративних прав та активів підприємств, унеможливить виконання завдання кримінального провадження, в тому числі щодо подальшого відшкодування завданої матеріальної шкоди та/або конфіскації.

Позиція учасників судового розгляду.
Під час судового засідання, прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити.
Представник власника майна надав письмові заперечення.

Положення Закону, якими керувався слідчий суддя, під час постановлення ухвали.
Кримінальний процесуальний кодекс
Стаття 170. Накладення арешту на майно
1. Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
2. Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
3. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.
4. У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.
5. У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
6. У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.
7. Арешт може бути накладений на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.
8. Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.
9. У невідкладних випадках і виключно з метою збереження речових доказів або забезпечення можливої конфіскації чи спеціальної конфіскації майна у кримінальному провадженні щодо тяжкого чи особливо тяжкого злочину за рішенням Директора Національного антикорупційного бюро України (або його заступника), погодженим прокурором, може бути накладено попередній арешт на майно або кошти на рахунках фізичних або юридичних осіб у фінансових установах. Такі заходи застосовуються строком до 48 годин. Невідкладно після прийняття такого рішення, але не пізніше ніж протягом 24 годин, прокурор звертається до слідчого судді із клопотанням про арешт майна.
Якщо у визначений цією частиною строк прокурор не звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт майна або якщо в задоволенні такого клопотання було відмовлено, попередній арешт на майно або кошти вважається скасованим, а вилучене майно або кошти негайно повертаються особі.
10. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
11. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
12. Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.
Стаття 172. Розгляд клопотання про арешт майна
1. Клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
2. Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
3. Слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
4. Під час розгляду клопотання про арешт майна слідчий суддя має право за клопотанням учасників розгляду або за власною ініціативою заслухати будь-якого свідка чи дослідити будь-які матеріали, що мають значення для вирішення питання про арешт майна.
Стаття 173. Вирішення питання про арешт майна
1. Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Не допускається арешт майна/коштів банку, віднесеного до категорії неплатоспроможних, а також майна/коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
2. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
3. Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
4. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
5. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає:
1) перелік майна, на яке накладено арешт;
2) підстави застосування арешту майна;
3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення;
4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно;
5) порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.
6. Ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.
7. Копія ухвали негайно після її постановлення вручається слідчому, прокурору, а також присутнім під час оголошення ухвали .
У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надсилається їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.
Підозрюваний, обвинувачений, треті особи мають право на захисника, право оскаржити судове рішення щодо арешту майна.
8. Майно або грошові суми клієнта неплатоспроможного банку, на яке судом накладено арешт до дня віднесення банку до категорії неплатоспроможних, може бути передано приймаючому, перехідному банку чи спеціалізованій установі, утвореній Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, у встановленому законодавством про систему гарантування вкладів фізичних осіб порядку з письмовим повідомленням Фондом гарантування вкладів фізичних осіб особи, в інтересах якої накладено арешт. При цьому передане майно або грошові суми залишаються обтяженими відповідно до ухвали суду про накладення арешту.

Мотиви, із яких виходив слідчий суддя при постановленні ухвали.
Так, завданням заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна є запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження такого майна.
Згідно зі ст. 2 КК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
В даному випадку,слідчим суддею встановлено, що накладення арешту з підстав забезпечення спеціальної конфіскації та відшкодування завданої матеріальної шкоди в даному разі буде незаконним, оскільки в даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 немає статусу підозрюваного, оскільки рішенням слідого судді Приморського районного суду м. Осеси від 23.05.2019 року скасовано повідомлення про підозру. Крім того, слідчий суддя бере до уваги той факт, що відповідно до наданих заперечень, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 розірвали шлюб, і рішенням суду розподілено їх майно. Підстав для накладення арешту на майно ОСОБА_6 , на даний час немає.

З урахуванням вище викладеного, слідий суддя має обгрунтвоаний сумнів, що вказані у клопотання слідчого нерухоме майно, корпоративні права мають значення речових доказів, оскільки вони не підпадають під ознаки ст. 98 КПК України, з урахуванням чого, клопотання про накладення арешту задоволенню не підлягає.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.170-173, 372 КПК України, -
У Х В А Л И В :
Клопотання заступника начальника управління з РКП СО прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , яке погоджено з прокурором відділу прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0001152 від 10.12.2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 358 КК України (в редакції 2001 року), ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України про накладення арешту - залишити без задоволення.
Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів, з моменту її оголошення.

Слідчий суддя:
27.05.2019