Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/1073/18
Провадження № 1-кп/475/23/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.11.2019смт. Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретарів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілого: ОСОБА_6 ,

підсудного: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця м. Первомайськ Миколаївської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, особи з інвалідністю 3 групи, не одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше не судимого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ст.125 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

26 липня 2018 р. близько 12:00 год. ОСОБА_7 , прийшовши до свого колишнього тестя ОСОБА_6 , який мешкає по АДРЕСА_3 , де між ними на ґрунті довготривалих неприязних відносин виникла сварка.

У ході сварки ОСОБА_7 , умисно, розуміючи протиправний характер свої дій, з метою спричинення тілесних ушкоджень, тримаючи в руках сокиру, яку приніс з собою, замахнувся нею та наніс ОСОБА_6 обухом сокири два удари в область правої та лівої частини грудної клітини, унаслідок чого в ОСОБА_6 утворились тілесні ушкодження у виді синців та саден грудної клітини, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ст.125 ч.1 КК України, а саме: умисне легке тілесне ушкодження.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав. Пояснив, що 26 липня 2018 р. він дійсно приходив до ОСОБА_6 , щоб забрати ключі від будинку. У подвір`я не заходив, розмова між ними відбувалася, коли обвинувачений знаходився на дорозі перед будинком ОСОБА_6 , а останній знаходився у дворі. Тілесні ушкодження потерпілому не спричиняв. Зі слів сусідів ОСОБА_6 йому відомо, що незадовго до цього потерпілий упав з велосипеда, а тому обвинувачений вважає, що тілесні ушкодження ОСОБА_6 отримав саме від падіння з велосипеда. Коли він приходив до ОСОБА_6 , у нього в рукаві дійсно була маленька сокира.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні суду пояснив, що у його родини з колишнім зятем ОСОБА_7 склалися довготривалі неприязні стосунки. Періодично ОСОБА_7 приходить до нього додому та влаштовує сварки. 26 липня 2018 р. десь в обідню пору він, знаходячись у себе вдома, почув стук у двері. Коли відчинив двері, одразу отримав удар сокирою в область грудної клітини. Ударив його обухом сокири ОСОБА_7 , після чого побіг з двору. З велосипеда він не падав. Прямих очевидців спричинення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_7 не було.

Заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , судового медичного експерта ОСОБА_13 , дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого в інкримінованому йому злочині, незважаючи на повне невизнання ним своєї провини.

Так, у судовому засіданні встановлено, що 26 липня 2018 р. о 13.47 до Доманівського ВП Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області надійшло повідомлення зі служби 102 ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_7 прийшов до нього додому та погрожує сокирою.

Виїздом слідчо-оперативної групи встановлено, що ОСОБА_7 спричинив заявникові тілесні ушкодження у виді забою тулуба.

Того ж дня, як вбачається з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та витягу з ЄРДР за №0000326 від 26.07.2018 р., прийнята заява ОСОБА_6 про спричинення йому тілесних ушкоджень, що підтверджує правомірність починання кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Факт нанесення та виявлення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 підтверджується, крім усних пояснень потерпілого, висновком судово-медичної експертизи №435 від 09.08.2018 р., проведеної судово-медичним експертом ОСОБА_13 на підставі ухвали слідчого судді Доманівського районного суду від 27.07.2018., згідно якої у ОСОБА_6 виявлені синці, садна грудної клітки. Вказані тілесні ушкодження могли утворитися в строк та за обставин указаних в ухвалі суду від дії тупого предмета (обух сокири) та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Зазначені тілесні ушкодження не могли утворитися внаслідок падіння з висоти власного зросту.

Допитаний у ході судового розгляду судовий експерт ОСОБА_13 суду пояснив, що тілесні ушкодження потерпілому могли бути спричинені виключно за допомогою тупого (тупих) предмета (предметів), в тому числі обухом сокири. Спричинення тілесних ушкоджень внаслідок падіння з велосипеда виключається, оскільки при такому падінні, в тому числі при ушкодженні грудної клітки об кермо велосипеда, в обов`язковому порядку завдаються інші ушкодження, як то подряпини, садна кінцівок. У потерпілого таких ушкоджень виявлено не було. Виявлені у нього та описані у висновку ушкодження спричинені виключно шляхом завдання удару травмуючим предметом, їх спричинення ні при падінні з висоти власного зросту, ні з велосипеда завдані бути не могли.

У ході проведення слідчого експерименту 27 серпня 2018 р. за участі потерпілого ОСОБА_6 останній у присутності понятих ОСОБА_14 , ОСОБА_15 пояснив, що 26 липня 2018 р. його зять ОСОБА_7 обухом сокири, який він тримав у лівій руці, двічі ударив його у ліву та праву частини грудної клітки.

Допитана у ході судового засідання свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що 26 липня 2018 р. в обідню пору вона з потерпілим, який є її чоловіком, знаходилися у своєму будинку. Почули гавкіт собак, чоловік пішов відчинити двері. Після цього вона побачила, як ОСОБА_7 біг з їхнього двору до сусідів ОСОБА_16 . Саме спричинення тілесних ушкоджень свідок не бачила.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що вона бачила, як ОСОБА_7 йшов по вулиці. Він постукав, але до дверей не ходив. Навпаки ОСОБА_6 кидався у ОСОБА_7 камінням, потім палкою. Також їй відомо, що ОСОБА_6 після отримання пенсії купує спиртне, а потім його б`є його дружина.

Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , працівники поліції, які виїжджали на виклик, пояснили суду, що після отримання виклику та виїзду за ним одразу на в`їзді в с.Маринівка Доманівського району в траві на узбіччі вони виявили у стані сильного алкогольного сп`яніння ОСОБА_7 . На ньому була курточка, в кишені якої був чи то молоток чи сокира. При відпрацюванні повідомлення потерпілий повідомив, що його побив ОСОБА_7 .

Оцінивши кожен доказ окремо та їх сукупність з точки зору допустимості, достатності та взаємозв`язку, суд вважає неспроможними та такими, що не заслуговують на увагу доводи обвинуваченого про непричетність до скоєння злочину, оскільки спричинення саме ним тілесних ушкоджень потерпілому доведена сукупністю досліджених у ході судового розгляду доказів, які узгоджуються між собою та спростовують доводи ОСОБА_7 , а саме поясненнями потерпілого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , висновком судово-медичної експертизи, поясненнями експерта ОСОБА_13 , протоколом слідчого експерименту.

Суд критично оцінює пояснення свідка ОСОБА_10 та не бере їх до уваги, оскільки в судовому засіданні встановлено, що між нею та ОСОБА_17 мають місце неприязні стосунки, її пояснення підтвердження у ході судового розгляду не знайшли та не узгоджуються з іншими доказами у провадженні.

За такого суд дійшов висновку, що своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного, обтяжуючу покарання обставину.

Підсудний ОСОБА_7 вчинив умисний закінчений злочин невеликої тяжкості, за місцем проживання характеризується негативно, не потребує примусового лікування від алкоголізму чи наркоманії.

Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , відповідно до ч.1 ст.66 КК України, судом не встановлені.

Обтяжуючою покарання ОСОБА_7 обставиною суд визнає вчинення злочину відносно особи похилого віку, зважаючи на те, що обвинувачений достовірно був обізнаний про вік потерпілого, зважаючи на їх колишні сімейні стосунки.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання №7 від 24.10.2003 року зі змінами, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Виходячи з видів покарань, передбачених за ч.1 ст.125 КК України, та враховуючи фізичний стан обвинуваченого, наявність у нього групи інвалідності, суд єдино можливим, доцільним та достатнім для його виправлення вбачає покарання у виді штрафу.

Цивільний позов по справі не заявлений, судові витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст.371, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) грн.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_7 не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Доманівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим у той же строк з дня вручення його копії, особами, які не були присутні при його оголошенні, в той же строк з дня отримання копії вироку.

Суддя ОСОБА_1