ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/1219/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-кп/818/2026/19 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 08 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , без участі обвинуваченого ОСОБА_7 , належним чином повідомленого про розгляд справи, з участю його захисника ОСОБА_8 , без участі потерпілих, належним чином повідомлених про розгляд справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові дану справу за апеляційною скаргою прокурора на вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 03 2019 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 березня 2019 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, з повною загально-середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 16 01 2017 року Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.15, ч.1 ст.186 КК України до 2 років позбавлення волі; на підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

Відповідно до ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 16 01 2017 року та остаточно до відбування ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць.

Визначено, що початок строку відбування покарання ОСОБА_7 слід обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати, пов`язані з проведенням експертизи №3686 від 15 02 2017 року в сумі 286,00 грн.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02 02 2018 року на майно, а саме на фрагмент проводу чорного кольору, плоскогубці з ручками блакитного кольору, дві перчатки чорного та червоного кольорів, фрагмент дроту чорно-жовтого кольору.

Вирішено питання щодо речових доказів відповідно до ст.100 КПК України.

ОСОБА_7 визнаний винним судом та засуджений за те, що він:

будучи раніше судимий за вчинення корисливого злочину проти власності, на шлях виправлення і перевиховання не став та знову вчинив корисливий злочин за таких обставин. Так, 31 01 2018, приблизно о 04 год. 30 хв., за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, направилися до водного автомату «Роганська», розташованого за адресою: вул. Морозова, буд.32, м. Харків, де, діючи повторно, реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою наживи, скориставшись тим, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, залишилась спостерігати за навколишньою обстановкою, а ОСОБА_7 , піднявся на дах водного автомату та, дотягнувшись до кондиціонеру, який знаходиться на кіоску «Курчата Слобожанщини», за допомогою плоскогубців, які він приніс з собою, тримаючи фреонові магістралі від кондиціонеру, скрутив їх руками. Далі, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати єдиний злочинний умисел, передав відламані ним фреонові магістралі, вартістю 734 грн. 50 коп., згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи, які належать ФОП ОСОБА_9 , особі, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження. Після цього, почувши команду «Стій», що надійшла від одного з працівників ТОВ «Охорона і безпека плюс», які приїхали на виклик, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, кинув на землю передані йому фреонові магістралі та швидко пішов у бік будинку АДРЕСА_2 . При цьому, в цей момент ОСОБА_7 , зістрибнувши з даху водного автомату на землю, почав бігти у бік будинку АДРЕСА_2 . Проте, ОСОБА_7 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, довести свій єдиний злочинний умисел до кінця не змогли з причин, що не залежали від їх волі, у зв`язку з тим, що були затримані працівниками ТОВ «Охорона і безпека плюс».

Вказані дії обвинуваченого кваліфіковані за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вчинений повторно, за попередньою змовою групи осіб.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вироком суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив пом`якшити призначене покарання.

В обґрунтування своїх доводів зазначив про те, що він страждає хронічними захворюваннями, деякі з яких потребують хірургічного втручання, а також посиленої та постійної терапії в стаціонарних умовах. Крім того, вказав, що наразі знаходиться в центрі ресоціалізації та адаптації після тривалого вживання наркотичних засобів.

Крім того, на вищевказаний вирок була також подана апеляційна скарга прокурором, від якої останній в подальшому відмовився, надавши до апеляційного суду відповідну заяву

Позиції учасників апеляційного провадження.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 підтримала доводи апеляційної скарги обвинуваченого, просила задовольнити її вимоги.

Прокурор вважала оскаржуваний вирок законним та обґрунтованим, просила залишити вимоги апеляційної скарги обвинуваченого без задоволення.

Сам обвинувачений ОСОБА_7 та потерпілі, будучи належно повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника обвинуваченого, думку прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України не перевіряє.

Аналізуючи вирок районного суду в частині призначеного ОСОБА_7 покарання, колегія суддів виходить із наступного.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання в межах санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 зводяться лише до того, що судом першої інстанції, при винесенні рішення, не прийнято до уваги стан його здоров`я, зокрема те, що він страждає від хронічних захворювань, деякі з них потребують хірургічного втручання та постійної терапії в стаціонарних умовах, а також те, що наразі він знаходиться в центрі ресоціалізації та адаптації після тривалого вживання наркотичних засобів.

Проте, такі доводи є безпідставними та необґрунтованими, оскільки, як вбачається з матеріалів справи та змісту оскаржуваного вироку, судом першої інстанції в повній мірі враховано усі представлені сторонами відомості про особу обвинуваченого та його стан здоров`я.

Зокрема, районним судом, при визначені обвинуваченому покарання досліджувалися наступні документи:

характеристика на ОСОБА_7 , відповідно до якої останній має дочку ОСОБА_10 200- року народження, офіційно не працевлаштований, раніше неодноразово засуджений, в тому числі за корисливі злочини,по місцю проживання характеризується нейтрально, являється учасником програми замісної підтримуючої терапії КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» (а.с.171);

досудова доповідь про обвинуваченого у кримінальному провадженні, з якої вбачається, що відповідно до характеристики дільничного офіцера Слобідського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується задовільно, вживає наркотичні речовини, схильний до скоєння злочинів та правопорушень. Факторами, які підвищують ризик вчинення кримінального правопорушення є те, що обвинувачений раніше неодноразово засуджувався. ОСОБА_7 проявив байдужість до участі у складанні досудової доповіді. На думку уповноваженого органу з питань пробації, виправлення ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства, у тому числі окремих осіб (а.с.118-121);

довідка з благодійної організації «Благодійний фонд «Сіон-Харків», надана ОСОБА_7 , про те, що він з 25 12 2018 року проходить реабілітацію в центрі ресоціалізації «Сіон-Харків»,став на шлях виправлення, своєю поведінкою і діями доводить, що дійсно має намір змінити своє життя; зі сторони адміністрації центру нарікань стосовно поведінки ОСОБА_7 немає (а.с.138);

виписка із медичної карти ОСОБА_7 (а.с.140-141);

довідка з КЗОЗ «ХОНД№ 3», відповідно до якої ОСОБА_7 спостерігається з діагнозом «Психопатія, збудливий тип», востаннє звертався до диспансеру в травні 2015 року (а.с.163);

висновок судово-психіатричного експерта № 205 від 27 02 2018, відповідно до якої ОСОБА_7 , страждає на хронічні психічні захворювання у формі дисоціального розладу особистості та синдрому залежності внаслідок вживання опіоїдів. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_7 перебував у стані вищевказаних хронічних захворювань, поза тимчасового розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_7 відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Крім того, при призначенні покарання, суд враховує висновок органу пробації з досудової доповіді, відповідно до якого встановлено середню ймовірність вчинення повторного правопорушення. Обвинувачений скоїв злочин в період іспитового строку, органом пробації враховано при складанні досудової доповіді байдужість ОСОБА_7 (а.с.156-159).

Наведені обставини свідчать про те, що судом першої інстанції, при призначенні покарання, в повній мірі враховано обставини, на які посилається обвинувачений ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі.

Разом з тим, з оскаржуваного вироку вбачається, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд, у відповідності до ст.ст. 65, 66, 67, 70 КК України та п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 10 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховував сукупність обставин, при яких вчинено злочин, характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Так, суд зазначив у вироку, що ОСОБА_7 скоїв закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинений повторно, за попередньою змовою групи осіб, який є злочином середньої тяжкості.

Обставиною, яка у відповідності до ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнав щире каяття у скоєному.

Обставини, що обтяжують покарання, у відповідності до ст.66 КК України, судом не встановлені.

Крам того, враховуючи те, що ОСОБА_7 вчинив дане кримінальне правопорушення в період іспитового строку, призначеного йому вироком Московського районного суду м.Харкова від 16 01 2017 року, яким він засуджений за ч.2 ст.15 ч.1 ст.186 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, судом, з урахуванням положень ст.71 КК України, призначено обвинуваченому остаточне покарання за сукупністю вироків, яке є майже мінімальним в межах інкримінованої ОСОБА_7 статті.

За таких обставин, враховуючи вищенаведене, призначене обвинуваченому покарання за своїм видом та розміром є співмірним характеру та змісту вчинених ним протиправних дій, їх небезпечності та наслідкам, відповідає визначеній законом меті, є справедливим, необхідним й достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових злочинів, підстави вважати його явно несправедливим внаслідок суворості у колегії суддів відсутні.

Таким чином, підстав для зміни вироку суду щодо ОСОБА_7 , в частині призначеного йому покарання, при перевірці кримінального провадження в апеляційному порядку колегія суддів не встановила, а тому вважає за необхідне вирок районного суду залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування оскаржуваного вироку, не вбачається. Тому судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки відповідає вимогам ст.370 КПК України.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Вирок Комінтернівського районного суду м.Харкова від 27 03 2019 року по справі щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст.424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________ ________________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4