ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 623/1245/15 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/2840/19 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженого в режимі відеоконференції - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 24 березня 2015 року про скасування випробування та направлення у місця позбавлення волі ОСОБА_7 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 17 жовтня 2013 року ОСОБА_7 було засуджено за ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки з покладанням на нього обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України.
Старший інспектор Ізюмського МРВ кримінально-виконавчої інспекції ОСОБА_8 , звернувся до суду із поданням про скасування випробування та направлення у місця позбавлення волі ОСОБА_7 оскільки останній допустив порушення порядку та умов іспитового строку, а саме не з`явився на реєстрацію.
Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 24 березня 2015 року задоволено подання органу Ізюмського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції ОСОБА_8 , про скасування випробування та направлення у місця позбавлення волі ОСОБА_7 . Скасовано випробування на строк 2 роки. ОСОБА_7 , засудженого 17 жовтня 2013 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст.186 КК України до 5 років позбавлення волі.
Направлено засудженого ОСОБА_7 до місць позбавлення волі для відбуття покарання за вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 17 жовтня 2013 року за ч.2 ст.186 КК України.
В обґрунтування прийнятого рішення, районний суд зазначив, що засуджений ОСОБА_7 не виконує покладені на нього обов`язки вироком суду, зокрема не з`являється без поважних причин на реєстрацію у встановлені органом пробації дні та не повідомив про зміну місця проживання.
Не погодившись із зазначеним рішенням районного суду засуджений ОСОБА_7 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 24 березня 2015 року скасувати. Відмовити в задоволенні подання про скасування випробування та направлення його у місця позбавлення волі. В обгрунтування вимог ваказує на те, що суд при ухваленні рішення в повній мірі не врахував причину його неявки на реєстрацію в призначений день, а саме що він виїхав з будинку у зв`язку з бойовими діями. Потім він виїхав до м. Бердянська де влаштувався на працював неофіційно, що повністю підтверджує те, що він став на шлях виправлення. Водночас засуджений просить застосувати до нього норми ч.5 ст. 72 КК України та зарахувати в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з моменту його затримання до набрання чинності вироком суду.
Заслухавши доповідача, пояснення засудженого на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження та особової справи засудженого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.

З вироку Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 17 жовтня 2013 року вбачається, що на ОСОБА_7 протягом іспитового строку було покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ч.1 ст.166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України "Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Згідно ч.4 ст.166 КВК України, невиконанням обов`язків вважається невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.

Відповідно до постанови про встановлення днів явки на реєстрацію від 29 січня 2014 року, ОСОБА_7 зобов`язаний з`являтись для реєстрації до КВІ Ізюмського міжрайонного відділу у другу середу кожного місяця.

З порядком та умовами відбування іспитового строку та попередження про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання засуджений ОСОБА_7 відповідно до пояснень від 29.01.2014 року був ознайомлений особисто.

09.07.2014 року засуджений не з`явився на реєстрацію до КВІ Ізюмського міжрайонного відділу у встановлений день, заздалегідь про поважність причин неявки не повідомив.

Інспектором МРВ КВІ був здійснений виїзд за адресою проживання засудженого, зі слів сусідів було встановлено, що за вказаною адресою ОСОБА_7 проживав зі своєю співмешканкою, але на даний час не проживає, виїхав за межі Харківської області.

13.08.2014 року, 10.09.2014 року, 08.10.2014 року, 12.11.2014 року, 10.12.2014 року, 14.01.2015 року, 11.02.2015 року засуджений не з`явився на реєстрацію до КВІ Ізюмського міжрайонного відділу у встановлений день, заздалегідь про поважність причин неявки не повідомив.

Як встановлено співробітниками КВІ, за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 не проживає, майже всі мешканці вказаного будинку виїхали у зв`язку з бойовими діями.

18.11.2014 року Ізюмським МВ ГУМВСУ в Харківській області була заведена розшукова справа щодо ОСОБА_7 .

Апеляційні доводи засудженого про те, що судом першої інстанції не в повній мірі враховано причину його неявки на реєстрацію в призначений день, а саме виїхав у зв`язку з бойовими діями у місті, у зв`язку з чим він був не в змозі з`явитись на реєстрацію до уповноваженого органу, не є поважними, що свідчить про неналежне виконання ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків.

За таких обставини, органом КВІ та судом першої інстанції вірно встановлено факт порушення ОСОБА_7 обов`язків, які покладено на нього вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 17 жовтня 2013 року, а самесистематичне неприбуття для реєстрації без повідомлення про причини неявки та без поважних причин, а також неповідомлення про зміну місця проживання.

Таким чином ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги засудженого задоволенню не підлягають.

Щодо клопотання засудженого про зарахування йому, на підставі ч.5 ст. 72 КК України, в строк відбування покарання строку його попереднього ув`язнення, необхідно виходити з того, що заявлене клопотання фактично пов`язане зі скороченням терміну призначеного йому покарання, тобто з пом`якшенням призначеного покарання, що у відповідності до п.13 ч.1 ст.537 КПК України є питанням, яке повинно вирішуватися судом під час виконання вироку.

За наведених обставин, виходячи з вимог п.2 ч.2 ст. 539 КПК України, клопотання ОСОБА_7 про зарахування в строк відбування ним покарання строк його попереднього ув`язнення, необхідно вважати таким, що пов`язане з виконанням ухваленого відносно нього вироку, а тому повинно бути подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого цей вирок виконується.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.539 КПК України, клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів справи засуджений відбуває покарання у Вільнянській УВП № 11, що знаходиться в Запорізькій області смт Кам`яне, Вільнянського району.
ОСОБА_7 відбуває покарання не в межах територіальної юрисдикції Харківського апеляційного суду.
Таким чином, клопотання про вирішення питань щодо виконання вироку, в тому числі й про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, повинно розглядатися місцевим судом за місцем відбування особою покарання, з забезпеченням права на апеляційне оскарження.
Керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 04 лютого 2019 року у відношенні ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді: