ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 643/4875/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №:11-кп/818/2417/19 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.191 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 липня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові дану справу за апеляційною скаргою прокурора на вирок Московського районного суду м. Харкова від 27 05 2019 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вироком Московського районного суду м. Харкова від 27 05 2019 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м.Харкова, громадянку України, з середньою освітою, не заміжню, яка працює комірником ХД ПАТ «Укрпошта», зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима, визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України, та їй призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 /два/ роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими функціями строком на 1 /один/ рік.
На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, та встановлено їй іспитовий строк тривалістю в 1 /один/ рік.
Покладено на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч. 2 ст. 76 КК України
Стягнено з ОСОБА_7 на користь держави витрати на проведення судової-почеркознавчої експертизи №10/9СЕ-19 від 20.01.2019року у розмірі 4576,00грн.

Вирішено питання щодо речових доказів відповідно до ст.100 КПК України.

ОСОБА_7 визнана винною судом та засуджена за те, що вона:

Працюючи на посаді начальника відділення поштового зв`язку № 120 Харківської дирекції УДППЗ «Укрпошта» виконуючи організаційно- розпорядчі функції, являючись службовою та матеріально-відповідальною особою, переслідуючи корисливий умисел, направлений на незаконне заволодіння бюджетними грошовими коштами управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, що належали до виплати в якості пенсії ОСОБА_8 , вчинила заволодіння чужим майном зловживаючи службовим становищем при наступних обставинах.
Так, ОСОБА_7 , 06.09.2017 року, точного часу в ході судового розслідування не встановлено, знаходячись на своєму робочому місці у відділенні поштового зв`язку №120, що за адресою м. Харків, проспект Тракторобудівників, буд.75, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами у сумі 2264,80 грн., що належали до виплати в якості пенсії ОСОБА_8 , будучи службовою особою у зв`язку з виконанням своїх професійних обов`язків, отримала у ЦПЗ №1 ДД УДППЗ «Укрпошта» офіційний документ, а саме відомість на виплату пенсій, соціальних допомог за вересень 2017 року № 27/6330 примірної форми В 1-М, що затверджена наказом Міністерства транспорту та зв`язку України Міністерства праці та соціальної політики України № 464/156 від 28.04.2009 «Про затвердження Інструкції про виплату та доставку пенсій, соціальних допомог національним оператором поштового зв`язку».

Після чого, ОСОБА_7 діючи умисно, всупереч інтересам служби та покладених на неї обов`язків, відповідно до Положення та Договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 16.08.2012, з метою заволодіння ввірених їй грошових коштів, передала грошові кошти в сумі 2264,80грн., призначені для виплати пенсії ОСОБА_8 , третій невстановленій в ході досудового розслідування особі, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, про що вказана особа поставила свій підпис у відомості № 44/1221 примірної форми В 1-М, тим самим здійснивши заволодіння в інтересах третіх осіб грошових коштів, що належали до виплати в якості пенсії ОСОБА_8 , спричинивши останньому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Вказані дії обвинуваченої кваліфіковані за ч.2 ст.191 КК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції прокурор, просить про скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

В обґрунтування своїх доводів зазначив про те, що судом порушено право потерпілого на захист у зв`язку зі здійсненням судового провадження за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, при цьому судом не було вжито заходів для з`ясування у потерпілого його позиції щодо обсягу та порядку дослідження доказів і можливості розгляду кримінального провадження в порядку ч. 3 ст.349 КПК України.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачена ОСОБА_7 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважаючи вирок суду законним і обґрунтованим.

Прокурор та потерпілий ОСОБА_8 просили про задоволення апеляційної скарги.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, думку обвинуваченої, потерпілого, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно з приписами п.5 ч.2 ст.412 цього Кодексу судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання.
За змістом ч.3 ст.56 КПК України, під час судового провадження в будь-якій інстанції потерпілий має право бути завчасно повідомлений про час і місце судового розгляду, а також висловлювати свою думку під час вирішення питання про призначення покарання обвинуваченому.
Відповідно до ч.1 ст.135 цього Кодексу особа викликається до суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. При цьому суд повинен переконатися, що таке повідомлення мало місце.
Відповідно до ч.1 ст.136 КПК України належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.
В суді апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_8 наполягав на тому, що про час і місце слухання справи він належним чином не повідомлявся.
Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що в підготовчому судовому засідання 21.05.2019 року потерпілий був присутнім. Проте, в судове засідання 27.05.2019 року потерпілий не з`явився. В той же час матеріали кримінального провадження не містять відповідних заяв потерпілого про те, що він не бажає брати участь в судовому засіданні.
Також матеріали кримінального провадження не містять жодних відомостей про направлення потерпілому ОСОБА_8 повідомлення про призначення судового розгляду на 27 травня 2019 року будь-яким із передбачених ч.1 ст.135 КПК України способів, а суд не здійснив жодних заходів для перевірки цієї інформації, будь-яких підтверджень направлення потерпілому та отримання ним судових повісток в матеріалах провадження немає.
Таким чином, на думку колегії суддів, судом не здійснено заходів щодо належного повідомлення потерпілого.
Вказане кримінальне провадження розглянуте в порядку ч.3 ст.349 КПК України, відповідно до якої суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Щодо можливості розгляду справи у спрощеному порядку висловилися прокурор та обвинувачена, що було зафіксовано у журналі судового засідання від 27.05.2019 року. З урахуванням їх думки суд вирішив розглянути справу в порядку ч.3 ст.349 КПК України.
Однак потерпілий з приводу цього свою думку не висловлював, оскільки був відсутній в судовому засіданні.
За таких обставин, колегія суддів не може дійти висновку, що потерпілий ОСОБА_8 був належним чином повідомлений про дату та час розгляду кримінального провадження, а отже твердження, викладені в апеляційній скарзі прокурора, про порушення судом прав потерпілого, передбачених ст.56 КПК України, є обґрунтованими.
Наведене порушення вимог кримінального процесуального закону є істотним та відповідно до п.5 ч.2 ст.412 цього Кодексу є безумовною підставою для скасування рішення суду.
Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Вирок Московського районного суду м. Харкова від 27 05 2019 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - скасувати.

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.

Призначити новий розгляд даної справи у суді першої інстанції.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Головуючий Судді