Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 11-кп/4809/403/19 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 286 КК УкраїниДоповідач у ІІ інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.2019 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0001459 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 13.05.2019, яким
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кіровограда, українець, громадянин України, з професійно-технічною освітою, співмешкає, не працює, інвалід другої групи, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , немаючий судимості,
засуджений за ч. 2 ст. 286 КК Українидо покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнено засудженого ОСОБА_11 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом трирічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а саме:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти вказаний орган про зміну місця проживання та роботи.
Іспитовий строк засудженому ОСОБА_11 необхідно рахувати з дня проголошення вироку, тобто з 15 квітня 2019 року.
Стягнуто з ОСОБА_11 на користь Кіровоградської центральної районної лікарні витрати, понесені на стаціонарне лікування потерпілого на загальну суму 8719, 81 грн.
Стягнуто з ОСОБА_11 на користь Кіровоградської обласної лікарні витрати, понесені на стаціонарне лікування потерпілого на загальну суму 38686,77 грн.
Стягнуто з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 55324 грн. 00 коп.
Стягнуто з ОСОБА_11 на користь держави 4115,20 грн. судових витрат.
Цим же ви роком вирішено питання про речові докази у кримінальному провадженні.
В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду ОСОБА_11 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспортного засобу особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, за таких обставин.
ОСОБА_11 , перед початком керування автомобілем «ЗАЗ 110387-40», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не перевірив належним чином і не забезпечив технічно-справний стан і комплектність ходової частини транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, чим допустив порушення вимог п.п. 31.4, 31.4.5 «б» Правил дорожнього руху України (далі ПДР), згідно яких:
- 31.4 Забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: 31.4.5. колеса і шини: б) шини мають місцеві пошкодження (порізи, розриви тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини, розпочав експлуатацію технічно-несправного автомобіля «ЗАЗ 110387-40», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому передня права шина має пробій з оголенням ниток корду.
ОСОБА_11 , достовірно знаючи про технічну несправність керованого ним автомобіля «ЗАЗ 110387-40», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 02.11.2017 у темну пору доби, здійснював рух по автомобільній дорозі від перехрестя з автомобільною дорогою Південний обхід міста Кропивницький в напрямку села Клинці, Кіровоградського району, Кіровоградської області, при цьому грубо порушуючи вимоги п.п. 1.5, 2.3 «б» і «д» Правил дорожнього руху України (ПДР), згідно яких: п. 1.5 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків:
п. 2.3 Для забезпечення безпеки руху водій повинен:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі:
д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху під час руху у вказаному напрямку, проявив особисту неуважність і безпечність до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху, був неуважним під час руху в складних погодних та дорожніх умовах, які обумовлювались темною порою доби, відсутністю освітлення та мокрим станом покриття проїзної частини, щоб мати можливість постійно контролювати його рух та напрямок, чим позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати автомобілем.
Під час подальшого руху на вказаному автомобілі, у вказаному напрямку, ОСОБА_11 в порушення п. 19.3 ПДР України
- (п.19.3 У разі погіршення видимості у напрямку руху, викликаного світлом фар зустрічних транспортних засобів, водій повинен зменшити швидкість до такої, яка б не перевищувала безпечної за умовами фактичної видимості дороги в напрямку руху, а у разі засліплення - увімкнути аварійну світлову сигналізацію і, не змінюючи смуги руху, зупинитися. Відновлення руху дозволяється лише після того, як пройдуть негативні наслідки засліплення),
зближуючись із легковим автомобілем, який рухався у зустрічному напрямку, будучи засліпленим світлом фар даного транспортного засобу, не вжив заходів до зниження швидкості, аж до повної зупинки керованого ним транспортного засобу, чим позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати автомобілем.
Вищевикладені порушення вимог правил безпеки дорожнього руху, а саме п.п. 1.5, 2.3 (б) і (д), та 19.3 ПДР України, водієм ОСОБА_11 не вжиття ним заходів до зменшення швидкості руху, аж до зупинки у результаті засліплення світлом фар зустрічного автомобіля, призвели до того, що останній позбавив себе можливості своєчасно виявити на проїзній частині велосипедиста ОСОБА_12 , який рухався в попутному з автомобілем напрямку біля правого краю проїзної частини, внаслідок чого 02.1 1.2018 близько 18.00 години рухаючись в напрямку села Клинці, Кіровоградського району, Кіровоградської області на відстані 806,7 метрів від перехрестя з автомобільною дорогою Південний обхід міста Кропивницький допустив наїзд передньою правою частиною автомобіля «ЗАЗ 110387-40», реєстраційний номер НОМЕР_1 на велосипедиста ОСОБА_13 .
У результаті дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_12 згідно висновку судово-медичної експертизи № 1096 від 10.01.2018, отримав тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми: закритої черепно-мозкової травми, забою речовини головного мозку, внутрішньо мозкового крововиливу, крововиливу під павутинну оболонку речовини головного мозку, саден м`яких тканин області щоки, лобу та скроні з правого боку, закритої тупої травми нижніх кінцівок, закритого перелому щиколотки лівої гомілки, саден лівої кисті, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, а в даному випадку призвели до смерті. Смерть останнього знаходиться в прямому причинному зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями. В крові ОСОБА_13 алкоголь не виявлено.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 просить змінити вирок районного суду в частині вирішення цивільного позову на користь потерпілого ОСОБА_7 про стягнення з МТСБУ матеріальної шкоди в сумі 41695,47 грн. та моральної шкоди в сумі 44676 грн., а також щодо дати рахування іспитового строку засудженому саме з дня проголошення вироку, через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
В решті вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 13.05.2019 стосовно ОСОБА_11 залишити без змін. Під час апеляційного розгляду обмежитись дослідженням матеріалів кримінального провадження в частині вирішення цивільного позову потерпілого.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що районний суд в порушення вимог ч.3 та ч.4 ст.374 КПК України суд першої інстанції в мотивувальній частині вироку відносно ОСОБА_11 зазначив підстави та правову позицію щодо відмови у задоволенні цивільних позовів на користь потерпілого ОСОБА_7 про стягнення з МТСБУ матеріальної шкоди в сумі 41695,47 грн. та моральної шкоди в сумі 44676 грн., але в його резолютивній частині про своє рішення за позовом потерпілого до страхової компанії не зазначив, що відповідно до п.1 ч.1 ст.413 КПК України є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Крім того, в резолютивній частині вироку суду першої інстанції зазначено, що іспитовий строк засудженому ОСОБА_11 має рахуватися з дня проголошення вироку, тобто з 15 квітня 2019 року, тоді як фактично вирок відносно останнього оголошено
13 травня 2019 року.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, захисника ОСОБА_9 , який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги в частині уточнення дати початку іспитового строку, а в іншій частині покладається на розсуд суду, потерпілого, представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 , який також не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скаргу прокурора необхідно задовольнити частково, з таких підстав.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав обвинуваченого ОСОБА_11 винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,оскільки він вину у скоєному визнав повністю за обставин викладених у обвинувальному акті та пояснив, що обставини вчиненого ним кримінального правопорушення не оспорює, згодний з кваліфікацією його дій, щиро кається у скоєному, просить суворо не карати.
Дослідження доказів по даній справі в суді першої інстанції відбувалось на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому обвинувачений та інші учасники судового розгляду справи позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_11 правильно кваліфіковані районним судом за

ч. 2 ст. 286 КК України, як вчинення порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспортного засобу особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_11 покарання, суд першої інстанції, у відповідності до ст. 65 КК України, у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, особу винуватого, який за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

На підставі викладеного та враховуючи те, що ОСОБА_11 скоїв необережний злочин, є інвалідом другої групи, немаючий судимості, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції його від суспільства, застосувавши до нього положення ст. 75 КК України, тим самим звільнив обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням встановивши йому іспитовий строк з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовів прокурора в інтересах Кіровоградської обласної лікарні про стягнення вартості витрат на лікування потерпілого в сумі 38656,77 грн., та в інтересах Кіровоградської центральної районної лікарні заявлено цивільний позов про стягнення вартості витрат на лікування потерпілого в сумі 8719,81 грн., оскільки внаслідок злочинних дій саме обвинуваченого ОСОБА_11 потерпілий ОСОБА_13 потрапив до Кіровоградської обласної лікарні та Кіровоградської центральної районної лікарні, де йому надавалось необхідне лікування.

Також суд першої інстанції при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди в повній мірі врахувавтяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках потерпілого ОСОБА_7 , характер діяння особи, що заподіяла шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілого, який у зв`язку з втратою батька переніс стрес, вимушений був змінювати звичайний спосіб життя, докладати додаткових зусиль для його організації.
А тому висновок судді районного суду про задоволення цивільного позову ОСОБА_7 в частині стягнення з ОСОБА_11 моральної шкоди в сумі 55324,00 грн. є обґрунтованим.

При цьому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив ОСОБА_7 в задоволенні цивільного позову в частині стягнення з МТСБУ на його користь матеріальної шкоди в сумі 41695,47 грн. та моральної шкоди в розмірі 44676,00 грн., оскільки
ОСОБА_11 є інвалідом 2 групи довічно, а вимоги Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачають відшкодування МТСБУ збитків від дорожньо-транспортної пригоди винуватцями якої є інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи.

В той же час колегія суддів погоджується з апеляційними доводами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 про те, що суддя районного суду дійшовши до висновку, щодо відмови у задоволенні цивільного позову ОСОБА_7 в частині стягнення з МТСБУ на його користь матеріальної шкоди в сумі 41695,47 грн. та моральної шкоди в розмірі 44676,00 грн. , - в порушення вимог ст. 374 КПК України не зазначив у резолютивній частині вироку рішення про цивільний позов ОСОБА_7 .

Також, колегія суддів погоджується з думкою прокурора про те, що суд першої інстанції в частині обчислення іспитового строку обвинуваченому ОСОБА_11 допустив суперечність у судовому рішенні, оскільки судом у вироку зазначено, що іспитовий строк засудженому ОСОБА_11 рахувати з дня проголошення вироку, тобто з 15 квітня 2019 року, хоча вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області стосовно ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 286 КК України ухвалений саме 13 травня 2019 року.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Отже, вирок районного суду необхідно змінити в частині вирішення цивільного позову на користь потерпілого ОСОБА_7 про стягнення з МТСБУ матеріальної шкоди в сумі 41695,47 грн. та моральної шкоди в сумі 44676 грн., а також щодо дати рахування іспитового строку засудженому.
Таке рішення, колегія суддів вважає законним та обґрунтованим, що відповідає принципам верховенства права, законності, презумпції невинуватості, змагальності сторін та безпосередності дослідження доказів в кримінальному судочинстві.
Керуючись ст.ст. 284, 376, 404, 405, 407, 409-411, 413, 417, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 , задовольнити частково.

На підставі ч. 2 ст. 404 КПК України, вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 13 травня 2019 року змінити в частині вирішення цивільного позову на користь потерпілого ОСОБА_7 про стягнення з МТСБУ матеріальної шкоди в сумі 41695,47 грн. та моральної шкоди в сумі 44676 грн., а також щодо дати рахування початку іспитового строку засудженому.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 55324 грн. 00 коп.
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 в частині стягнення з МТСБУ на його користь матеріальної шкоди в сумі 41695,47 грн. та моральної шкоди в розмірі 44676,00 грн., відмовити.
Вказати, що іспитовий строк засудженому ОСОБА_11 рахувати з моменту проголошення вироку, а саме з 13 травня 2019 року.
В іншій частині вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 13 травня 2019 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_14 Ремез