Провадження № 11-сс/4808/330/19
Категорія ст. 174 КПК України
Слідчий суддя у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

28 листопада 2019 року м. Івано-Франківськ
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду ОСОБА_3 , розглянувши апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18.11.2019 року про скасування арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18.11.2019 року скасований арешт майна, накладений в рамках кримінальних проваджень №0000619 та №20004506 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України за підозрою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Не погодившись з таким рішенням слідчого судді прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді як незаконну, посилаючись на те, що в ній не наведено жодних обґрунтувань чи мотивацій прийнятого судом рішення, що є порушенням вимог ст.ст. 370, 372 КПК України. Вказує на порушення слідчим суддею вимог ч. 2 ст. 174 КПК України, в частині неповідомлення прокурора про час та місце розгляду клопотання про скасування арешту на майно, що позбавило права стороні обвинувачення подати свої заперечення проти його задоволення. На думку прокурора, незважаючи на приписи ст. 309 КПК України, вказане рішення може бути оскаржено, оскільки воно, не відповідає принципам верховенства права, і є явно несправедливим та неправосудним, при цьому посилається на висновки постанови судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 12.10.2017 року. Свої вимоги щодо зобов`язання суду апеляційної інстанції переглянути вказане рішення слідчого судді в апеляційному порядку, мотивує загальними конституційними нормами, а саме п. 8 ч.3 ст. 129 Конституції України, та загальними нормами кримінального процесуального законодавства - п.1, п. 2, п. 17 ст. 7 КПК України, в частині права на апеляційний перегляд та забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, посилаючись на висновки Верховного суду України, що містяться в постанові від 12.10.2017 року (справа №757/49263/15-к).

Перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити з поверненням апеляційної скарги апелянту, у зв`язку із тим, що вказана ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом, де в ч. 1, ч. 2 ст.309 КПК України визначено чіткий перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

В аспекті положень ст. 309 КПК України ухвала слідчого судді про повне або часткове скасування арешту майна, постановлена за правилами ст. 174 КПК України, не підлягає апеляційному оскарженню

Отже, КПК України не передбачає можливості оскарження в апеляційному порядку ухвал слідчого судді, прийнятих у порядку ст. 174 цього Кодексу, зокрема й ухвали слідчого судді про скасування арешту майна.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України арешт майна передбачає встановлення певного обмеження прав особи щодо вільного володіння майном, на яке накладається арешт, а повне або часткове скасування арешту, у свою чергу, повністю або в певній частині поновлює права особи щодо відчуження, розпорядження та/або користування майном.

Саме тому до визначеного в ст. 309 КПК України переліку ухвал слідчого судді, які підлягають апеляційному оскарженню, законодавець включив ухвали про арешт майна або відмову в ньому, оскільки це питання стосується необхідності обмеження прав володільця майна, але не зазначив у цьому переліку ухвали про скасування арешту майна, адже таке рішення означає повне або часткове скасування вже накладених обмежень.

Таким чином, в аспекті положень ст. 309 КПК України, ухвала слідчого судді про повне або часткове скасування арешту майна, постановлена за правилами ст. 174 КПК, не підлягає апеляційному оскарженню, на що наголошувалось в постанові об`єднаної палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19.02.2019 року (справа №569/17036/118).

В той же час, твердження прокурора про зобов`язання суду апеляційної інстанції переглянути вказане рішення слідчого судді в апеляційному порядку з посиланням на конституційні нормами (п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України) та загальні нормами кримінального процесуального законодавства (п.1, п. 2, п. 17 ст. 7 КПК України), не ґрунтується на вимогам діючого законодавства, оскільки ст. 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного судового рішення в межах кримінального провадження, у відповідності з чим КПК України визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку.

Саме тому, апеляційна скарга на судове рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, не може бути розглянута по суті.

Аналогічний підхід був застосований Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23.01.2019 року (справа № 738/1482/16-к).

Така законодавча позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні від 28.03.2006 року у справі «Мельник проти України» зазначено, що у спосіб, у який ст. 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також повинні бути взяті до уваги норми внутрішнього законодавства.

Посилання прокурора, в обґрунтування своїх вимог, на практику Верховного суду України 2017 року, є недоцільним, виходячи з часових меж її застосування, оскільки за загальними правилами діють приписи, що містяться у рішеннях, прийнятих пізніше, та саме з цього моменту на майбутнє існуючі висновки опиняються у сфері дії приписів нового рішення та перебудовуються відповідно до їх вимог, з метою ефективного й оперативного формування єдиної судової практики з указаного вище питання.

Право на суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним. Право на суд, особливо щодо умов прийнятності скарги, може бути обмеженим настільки, щоб не було порушено саму сутність цього права, тобто, обмеження повинні мати законну мету і зберігати пропорційність між використаними засобами та досягнутими цілями.

Право на доступ до суду, закріплене у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути реалізовано тільки у відповідності до вимог національного законодавства, в зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції, вирішуючи питання про право на оскарження рішень слідчих суддів, діє в межах тих повноважень, які встановлені діючим кримінальним процесуальним законом і не приймає до уваги доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки вони можуть бути перевірені судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

Виходячи із системного тлумачення низки положень КПК України, що стосуються оскарження постановлених слідчим суддею ухвал, ухвали за результатами розгляду клопотання про скасування арешту майна, до вказаного переліку не входять, та в апеляційному порядку оскарженню не підлягають.

За наведених вище обставин, оскаржуване рішення слідчого судді не може бути предметом апеляційного перегляду, про що було наголошено в оскаржуваній ухвалі слідчого судді.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

За таких обставин, враховуючи те, що прокурором подано апеляційну скаргу на рішення слідчого судді, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, у відкритті апеляційного провадження за цією апеляційною скаргою належить відмовити.

Доводи прокурора в частині того, що заявник, після повернення йому попереднім рішенням слідчого судді клопотання про скасування арешту майна, замість його оскарження, повторно подав аналогічне клопотання до слідчого судді, є безпідставними, оскільки це право особи на звернення до уповноваженого органу за захистом своїх прав, свобод та інтересів в межах та в порядку, визначених кримінальним процесуальним законом, та розгляд нового клопотання про скасування арешту майна відповідає приписам закону в частині доступу до правосуддя.

Керуючись ст. ст. 309, 399, 422 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18.11.2019 року про скасування арешту на майно.

Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, прокурору Івано-Франківської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , разом з апеляційною скаргою та додатками до неї.

На ухвалу апеляційного суду може бути подано касаційну скаргу протягом трьох місяців з дня її проголошення до Верховного Суду.

Суддя ОСОБА_3