Кегичівський районний суд Харківської області
Справа № 624/867/19
провадження № 1-кс/624/279/19
У Х В А Л А
Іменем України
смт. Кегичівка 13 листопада 2019 року

Слідчий суддя Кегичівського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Кегичівського ВП Сахновщинського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000228 від 06 листопада 2019 року за ч.1 ст.286 КК України,
ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором, в обґрунтування якого вказав, що у провадженні СВ Кегичівського ВП Сахновщинського ВП ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження №0000228, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 листопада 2019 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.
Процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні здійснюється Кегичівським відділом Первомайської місцевої прокуратури Харківської області.
Так, 06 листопада 2019 року до чергової частини Кегичівського ВП надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що по вул. Будівельників, смт. Кегичівка, Харківської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля Mitsubishi Outlander д.н. НОМЕР_1 та вантажного автомобіля Renault Midlum 180 д.н. НОМЕР_2 .
В ході виїзду встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець: АДРЕСА_1 , під`їжджаючи задом на своєму автомобілі Mitsubishi Outlander д.н. НОМЕР_1 , по вулиці Будівельників, поблизу будинку №5, притиснув ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 до припар кованого автомобіля Renault Midlum 180 д.н. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканець смт. Сосниця, Чернігівської області.
Відповідно до довідки № 824 від 07 листопада 2019 року, виданої Кегичівською ЦРЛ в результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 зазнав тілесних ушкоджень, а саме: закритий перелом кісток тазу с порушенням цілісності кільця. Травматичний шок II ст.
Відомості про кримінальне правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 214 КПК України, внесено відповідно до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 214 КПК України 06 листопада 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000228. Попередня правова кваліфікація визначена за ч.1 ст.286 КК України.
В ході огляду місця події, 06 листопада 2019 року було вилучено автомобіль марки Mitsubishi Outlander д.н. НОМЕР_1 та доставлено до штраф-майданчика Кегичівського ВП Сахновщинського ВП ГУНП в Харківській області.
06 листопада 2019 року постановою про речові докази тимчасово вилучений транспортний засіб: Mitsubishi Outlander д.н. НОМЕР_1 та ключі запалення від нього, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ, на ім`я ОСОБА_4 , було визнано речовими доказами по кримінальному провадженню.
Для забезпечення мети досудового розслідування, встановлення істини у кримінальному провадженні, здобуття фактичних даних, на підставі яких можливо встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають суттєве значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, виникла необхідність накласти арешт на вказаний автомобіль «Mitsubishi Outlander», державний номер НОМЕР_1 .
Вказаний автомобіль є знаряддям кримінального правопорушення, і існують достатні підстави вважати, що вищезазначене майно, а саме автомобіль, був об`єктом кримінально протиправних дій, тобто є доказом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КПК України, за яким здійснюється досудове розслідування.
Слідчий просить його клопотання задовольнити та з метою попередження зміни первинного стану механічних пошкоджень утворених в момент ДТП, зазначених у клопотанні транспортних засобів, накласти арешт на автомобіль Mitsubishi Outlander д.н. НОМЕР_1 та ключі запалення від нього, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ, на ім`я ОСОБА_4 , мешканець: АДРЕСА_1 з подальшим їх вилученням та триманням на майданчику тимчасово вилученого та заарештованого майна та в камері зберігання речових доказів Кегичівського ВП Сахновщинського ВП ГУ НП в Харківській області, вул. Волошина 26, смт. Кегичівка Кегичівського району Харківської області, для проведення судових експертиз (судової авто-технічної, судової авто-трасологічної).
Слідчий в судове засідання не з`явився, надав суду заяву у якій зазначає, що клопотання підтримує, просив проводити розгляд без його участі.
Власник майна, теж у судове засідання не з`явився, надав заяву з проханням розглядати клопотання без його участі, в частині накладення арешту на транспортний засіб не заперечив, щодо іншого покладається на розсуд суду, та вказує про відсутність підстав для задоволення клопотання в цій частині.
Враховуючи вимоги ч. 1ст. 172 КПК України що до терміну розгляду клопотання, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі власника майна.
Більш того, власник майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.
Фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів, відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України, не проводилось.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Як зазначено у п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету, відповідно до положень ст. 170 цього кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу(ч. 1ст. 173 КПК України).
Як встановлено під час розгляду клопотання, в провадженні СВ Кегичівського ВП Сахновщинського ВП ГУ НП в Харківській області перебуває кримінальне провадження № №0000228, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 листопада 2019 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.
Так, 06 листопада 2019 року по вул. Будівельників, смт. Кегичівка, Харківської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля Mitsubishi Outlander д.н. НОМЕР_1 та вантажного автомобіля Renault Midlum 180 д.н. НОМЕР_2 .
В ході виїзду встановлено, що ОСОБА_4 , під`їжджаючи задом на своєму автомобілі Mitsubishi Outlander д.н. НОМЕР_1 , по вулиці Будівельників, поблизу будинку №5, притиснув ОСОБА_5 , до припар кованого автомобіля Renault Midlum 180 д.н. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_6 .
Відповідно до довідки № 824 від 07 листопада 2019 року, виданої Кегичівською ЦРЛ в результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 зазнав тілесних ушкоджень, а саме: закритий перелом кісток тазу с порушенням цілісності кільця. Травматичний шок II ст.
Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону. А отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор, відповідно до п. 2 ч. 3 ст.132 КПК України не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні.
Таким чином, доведено, що вилучений транспортний засіб, разом із слідами пошкоджень, утвореними в момент ДТП, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, а саме для проведення ряду експертиз, так є достатні підстави вважати, що він відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України доведено слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав задоволення клопотання слідчого в цій частині та арешту майна, а саме транспортного засобу, враховує можливість використання його як доказів у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
Щодо накладення арешту на: ключі запалення від автомобіля, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ, на ім`я ОСОБА_4 , слідчий суддя приходить до наступного:
Беручи до уваги ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та с
таттю 1 Першого протоколу до Європейської конвенції, яка гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Та крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Відповідно до пункту першого ч. 6 ст. 100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю повертається власнику або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливе без шкоди для кримінального провадження.
Клопотання слідчого не містить обгрунтування, щодо накладення арешту на: ключі запалення від автомобіля, посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію ТЗ, а отже у слідчого судді відсутні правові підстави для задоволення його в цій частині.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,7,107,132,98,167,170-173,309,372 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Кегичівського ВП Сахновщинського ВП ГУНП України в Харківській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000228 від 06 листопада 2019 року за ч.1 ст.286 КК України, задовольнити частково.
Накласти арешт на:
- автомобіль ВАЗ Mitsubishi Outlander д.н. НОМЕР_1 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_4 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідальній особі СВ Кегичівського ВП Сахновщинського ВП ГУНП України в Харківській області забезпечити зберігання арештованого майна в Кегичівському ВП Сахновщинського ВП ГУ НП в Харківській області.
В іншій частині у задоволенні клопотання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Суддя ОСОБА_1