Справа № 172/1231/19
Провадження № 1-кп/172/137/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2019 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 за участі:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в селищі Васильківка обвинувальний акт та угоду про примирення у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000343 від 24.10.2019 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в
с. Григорівка Васильківського району Дніпропетровської області, має середню освіту, не працює, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою:
АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 20.10.2011 року Васильківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 187, ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі, звільнений 14.09.2016 року умовно-достроково з не відбутим строком 10 місяців 10 днів,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В

30 червня 2019 року ОСОБА_4 , перебуваючи в с. Дубовики Васильківського району Дніпропетровської області, погодився на пропозицію особи, відносно якої виділені матеріали в окреме провадження, зателефонувати до ОСОБА_5 та шляхом обману незаконно заволодіти грошовими коштами потерпілого, нібито для здійснення ремонтних робіт скутера останнього, який на той час знаходився у особи, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, На вказану пропозицію ОСОБА_4 відповів згодою, таким чином зазначені особи вступили між собою у злочинну змову на незаконне збагачення.
Так, ОСОБА_4 перебуваючи разом з особою, відносно якої виділені матеріали в окреме провадження, зранку 30 червня 2019 року, зі свого номера телефону НОМЕР_1 зателефонував до ОСОБА_5 та реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння грошовими коштами та звернення їх на свою користь, достовірно розуміючи, що його дії носять протиправний характер, умисно з корисливою метою, повторно, за попередньою змовою з особою, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи при цьому його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, не маючи досвіду в ремонті техніки, назвався майстром, що здійснює ремонтні роботи скутера ОСОБА_5 та повідомив, що для ремонту скутера необхідно закупити запчастини на суму 1000,00 грн., які потрібно негайно перерахувати на карту.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, не маючи своєї банківської карти, для перерахування коштів взяв банківську карту у знайомої ОСОБА_6 , при цьому не сповістив останню про свої злочинні наміри. Отримавши карту, особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, спільно із ОСОБА_7 через мобільний месенджер «Вайбер» сповістили потерпілого ОСОБА_5 про номер карти, куди необхідно перерахувати грошові кошти. Того ж дня, о 18:12 год. ОСОБА_5 з карти своєї матері ОСОБА_8 , з її згоди, перерахував на карту, яку вказали особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, та ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 1000,00 грн. після чого, того ж дня, ввечері особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, разом з ОСОБА_7 , не маючи наміру здійснити ремонт скутера, приїхали до сел. Васильківка Дніпропетровської області, де зняли через банкомат «ПриватБанку», грошові кошти в сумі 1000,00 грн., перераховані потерпілим. Того ж дня особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, та ОСОБА_4 розпорядилися отриманими грошовими коштами на власний розсуд, чим завдали потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 1000,00 грн.
Заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб вчинене ОСОБА_7 кваліфікується за ч. 2 ст. 190 КК України.
25 жовтня 2019 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_7 укладена угода про примирення відповідно до вимог ст. 471 КПК України.
Відповідно до даної угоди обвинувачений ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 190 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке має понести обвинувачений у вигляді штрафу у розмірі 70 (сімдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Обвинувачений дає згоду на застосування узгодженого за цією угодою покарання та зобов`язується виконувати покладені на нього обов`язки.
Сторони розуміють наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України, а саме обмеження права оскарження вироку згідно зі ст.ст. 394, 424 КПК України.
Обвинувачений розуміє, що, підписавши угоду про примирення, добровільно відмовився від здійснення прав, передбачених ст. 474 КПК України, а саме прав на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо інкримінованого йому кримінального правопорушення, допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, подання клопотань про виклик свідків і надання доказів, що свідчать на його користь.
Сторони розуміють наслідки невиконання цієї угоди, передбачені ст. 476 КПК України, зокрема те, що у разі невиконання угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю, просив затвердити угоду про примирення.
Потерпілий ОСОБА_5 просив суд затвердити укладену угоду про примирення.
Прокурор не заперечував проти затвердження угоди.
Вирішуючи питання про затвердження угоди, суд виходить з такого.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.
Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості. Обвинувачений свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнає повністю.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, та наполягає на затвердженні угоди про примирення.
Потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України та просить затвердити зазначену угоду.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Умови угоди про примирення не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, вид і строк покарання, узгоджений обвинуваченим та потерпілим, визначені в межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України, а тому не суперечить інтересам суспільства. Підстав для відмови у затвердженні угоди про примирення, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, не встановлено.
За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 369, 371-374, 468-469, 473-475 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В

Затвердити угоду про примирення, укладену 25 жовтня 2019 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000343 від 24.10.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 190 КК України.
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України і призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 70 (сімдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 1190 (одна тисяча сто дев`яносто) гривень.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Васильківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення:
- обвинуваченим, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
- потерпілим виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частиною шостою чи сьомою статті 474 КПК України;
- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1