Справа № 639/5179/18
Провадж. № 3/639/528/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2019 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника ДУ «ХВК №18» ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції провадження за клопотанням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Попасна Луганської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 11.07.2007 року апеляційним судом Луганської області за ч. 1 ст. 115, п. п. 9, 13 ч.2 ст. 115, ст. 70 КК України до 15 років позбавлення волі, відбуваючого покарання у ДУ «Холодногірська ВК №18»,

про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст.82 КК України,-

в с т а н о в и в :

До Жовтневого районного суду м. Харкова з клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким звернувся ОСОБА_5 .
У судовому засіданні засуджений та його захисник підтримали клопотання та просили його задовольнити замінити ОСОБА_5 невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на обмеження волі, посилаючись на те, що засуджений відбув дві третини строку призначеного покарання, працевлаштований та має 7 заохочень.
Вислухавши думку прокурора та представника ДУ «Холодногірська виправна колонія (№18)», які проти задоволення клопотання заперечували, посилаючись на те, що засуджений ОСОБА_5 не став на шлях виправлення, пояснення засудженого, думку захисника на підтримання вимог клопотання, дослідивши матеріали судової справи та особової справи засудженого, суд приходить до таких висновків.
Відповідно до вимог ч. 3, п. 3 ч. 4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим, зокрема, не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
За змістом даної норми заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є правом, а не обов`язком суду, та може бути застосована лише, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Вимогами п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної комісії (п.13 постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року).

Про необхідність перевірки під час розгляду питання щодо можливості заміни засудженому покарання більш м`яким обставин його поведінки, ставлення до праці та навчання за весь час відбування покарання свідчить і пункт 6.8. Інструкції про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів, затвердженої Наказ Міністерства юстиції України 08.06.2012 № 847/5, відповідно до якого на засудженого, стосовно якого прийнято позитивне рішення про подання матеріалів до суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (статті 81, 107 Кримінального кодексу України), заміни невідбутої частини покарання більш м`яким (стаття 82 Кримінального кодексу України), підрозділ готує до суду подання, яке містить анкетні дані, у тому числі про наявність чи відсутність непогашених та незнятих судимостей, про відбуту частину строку покарання, поведінку, ставлення до праці та навчання за весь час відбування покарання, до якого долучаються висновок комісії установи (СІЗО), характеристика на засудженого, дані про достроково не зняті або не погашені у встановленому законом порядку стягнення, зазначені в абзацах четвертому, шостому - десятому частини першої статті 132 Кримінально-виконавчого кодексу України, протягом строку, визначеного статтею 134 цього Кодексу, та особова справа.
Отже, висновки про становлення особи на шлях виправлення слід робити не лише за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку. (Відповідні висновки наведені в узагальненні судової практики розгляду судами деяких питань, які вирішуються судом під час виконання вироків, наведеному в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.04.2017р.)
При цьому згідно раз`яснень, які містяться в п.17 вказаної постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року відповідні висновки можуть бути зроблені після ретельного з`ясовування ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його намірів щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Отже, суд відзначає, що при наданні оцінки поведінці засудженого та його ставленню до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого. Відомості про це повинні отримуватися з матеріалів, що характеризують поведінку засудженого, не лише за період, що безпосередньо передує розгляду питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, а за весь час відбування ним покарання або, принаймні, за значний період цього терміну.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений 11.07.2007р. апеляційним судом Луганської області за ч. 1 ст. 115, п. п. 9, 13 ч. 2 ст. 115, ст. 70 КК України до 15 років позбавлення волі. Визначено строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з 30.03.2007 року.
Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15.03.2016р. на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 26.11.2015 №838-VIII) засудженому ОСОБА_5 у строк відбування покарання за вироком апеляційним судом Луганської області 11.07.2007р. зараховано строк попереднього ув`язнення з 30.03.2007р. по 21.08.2007р., з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Кінець строку призначеного ОСОБА_5 покарання 08.11.2021 року.
Отже, на час розгляду клопотання ОСОБА_5 відбув 2/3 строку покарання, що є однією з передумов заміни невідбутої частини покарання за скоєння особливо тяжкого умисного злочину на більш м`яке.
Водночас, надаючи оцінку чи став ОСОБА_5 на шлях виправлення, необхідно зазначити таке.
ОСОБА_5 під час тримання у Старобільському слідчому ізоляторі з 20.04.2007 р. по 19.07.2007 року характеризувався посередньо, до праці не залучався, вимоги режиму тримання не порушував, заохочень не мав.

З 12.10.2007 року по 07.04.2014 року ОСОБА_5 відбував покарання у ДУ «Замкова виправна колонія (№58)», де характеризувався негативно. За допущені порушення установленого порядку відбування покарання 17 (сімнадцять) разів притягувався до дисциплінарної відповідальності. Для стимулювання правослухняної поведінки був заохочений 2 (два) рази.

З 22.12.2014 року по 04.03.2016 року ОСОБА_5 відбував покарання у ДУ «Диканівська виправна колонія (№12)», де характеризувався негативно. Вимоги режиму тримання порушував, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності 3 (три) рази. Для стимулювання правослухняної поведінки був заохочений 1 (один) раз.

З 29.07.2016 року відбуває ОСОБА_5 покарання у державній установі «Холодногірська виправна колонія (№18)». За час відбування покарання характеризується посередньо; режим відбування покарання в установі порушував 2 (два) рази, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності; з метою стимулювання правослухняної поведінки 4 (чотири) рази заохочувався рішенням дисциплінарної комісії; працевлаштований на виробництві установи токарем, до праці ставиться посереднє; не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням; намагається дотримуватися правомірних і ввічливих взаємовідносин з персоналом установи з метою поблажливого ставлення до себе; на критику реагує агресивно; не завжди має охайний зовнішній вигляд; до виконання передбачених законодавством вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість; до виконання робіт по благоустрою території установи ставиться не завжди відповідально; відповідно до ст. 123 КВК України приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», до реалізації програми ставиться формально; до підвищення наявного загальноосвітнього рівня не прагне, бібліотеку не відвідує.

Суд відзначає, що за час відбування покарання у період з 15.01.2009р. по 25.06.2018р. засуджений ОСОБА_5 22 рази застосовувались стягнення: 15.01.2009р. (попередження), 12.04.2009р. (догана), 28.05.2009р. (догана), 25.06.2009р. (сувора догана), 09.07.2009р. (сувора догана), 29.10.2009р. (поміщення до карцеру строком на 15 діб), 14.02.2010р. (догана), 30.03.2010р. (догана), 08.04.2010р. (12 діб карцеру), 30.11.2010р. (догана), 14.11.2011р. (попередження), 04.05.2012р. (сувора догана), 10.08.2012р. (поміщення до карцеру строком на 15 діб), 16.08.2012р. (поміщення до ОК строком на 3 місяці), 07.02.2013р. (догана), 13.05.2013р. (поміщення до карцеру строком на 10 діб), 15.08.2013р. (поміщення до ОК строком на 2 місяці), 20.11.2015р. (догана), 20.11.2015р. (поміщення до ДІЗО строком на 5 діб), 27.01.2016р. (попередження), 22.06.2018р. (догана), 25.06.2018р. (ДІЗО 5 діб).
Згідно психологічної характеристики ОСОБА_5 ступінь його соціальної занедбаності високий; завищена самооцінка; схильність до ризикованої поведінки вище середнього; емоційна стійкість низька; рівень домагань середній; рівень комунікабельності низький; правильно прогнозувати наслідки своїх вчинків не в змозі; робити правильні висновки із того, що сталося - не в змозі; для нього характерним є здатність досягати поставленої мети; будь-які формальні рамки ним погано переносяться; критичні зауваження сприймає як спробу принизити та позіхання на авторитет; загострене почуття справедливості у відношенні до нього самого; рівень самоконтролю нижче середнього; в умовах зниження контролю, імовірність антисоціальних проявів з його боку буде мати тенденцію до зростання; рівень конфліктності вище середнього; рівень агресивності вище середнього; рівень ауто агресивності низький. Дуже пасивно-байдужий. Упевнений в собі у відношенні до тих, що оточують, жорстко-вимогливий. Злопам`ятний. Часто проявляє пасивну упертість. Дуже педантичний, дріб`язковий. Розсудливий, холоднокровний. До чужої думки відноситься байдуже. Скритний, прагне до самостійності, причепливий. Не схильний проявляти ініціативу. Пасивний в соціальних контактах. Схильний до довірчих стосунків. Не уникає ситуації ризику, небезпеки. Не виносить нав`язаний темп. Схильний до швидких рішень. Підпадає під вплив соціальних мікрогруп антисуспільного, негативного спрямування. Для нього характерним є: грубість, інфантилізм, несамостійність у прийняті рішень, знижена самооцінка, потреба в ризику, низька емоційна стійкість, низький рівень домагань, низький рівень комунікабельності, рівень криміногенної зараженості - високий. Схильність до вживання наркотичних та токсичних речовин висока. Рівень мотивації на подальшу професійну чи навчальну діяльність - нижче середнього. Інтелектуальний рівень - середній.

З матеріалів особової справи ОСОБА_5 вбачається, що підставою його переведення з ДУ «Диканівська виправна колонія №12» до ДУ «Холодногірська виправна колонія (№18)» стало те, що ОСОБА_5 розповсюджував неправдиві плітки про інших засуджених та звертався до інших засуджених установи (ДУ «Диканівська виправна колонія (№12)») із закликами вчинення фізичних розправ над засудженими позитивної спрямованості з числа старших днювальних, бригадирів, що набуло широкого розголосу серед засуджених та викликало обурення з боку деяких засуджених, які почали висловлювати погрози фізичної розправи над ОСОБА_5 (особова справа т. 2 а.с. 2-21)
Крім того, згідно витягу з протоколу №2 засідання комісії ДУ «Диканівська виправна колонія (№12)» від 14.01.2015р. про розгляд матеріалів про переведення засудженого до дільниці соціальної реабілітації ОСОБА_5 відмовлено у такому переведенні, тому що він не стає на шлях виправлення (особова справа т. 1 частина ІІ а.с. 148)
Згідно витягу з протоколу №47 засідання комісії ДУ «Холодногірська виправна колонія (№18)» щодо розгляду матеріалів про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким ОСОБА_5 відмовлено у представленні таких матеріалів до суду, адже він не став на шлях виправлення. (особова справа т. 2 а.с. 43)
За змістом ст. ст. 100, 154 КВК України, ст. ст. 81, 82 КК України процес виправлення засудженого для висновків про можливість заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або про його умовно-дострокового звільнення повинен мати послідовний характер: ст. 100 КВК України - особа стає на шлях виправлення, ст. 82 КК України - особа стала на шлях виправлення, ст. 81 КК України особа довела своє виправлення.
В матеріалах особової справи ОСОБА_5 відсутні дані про те, що засуджений стає на шлях виправлення, а тому доводи засудженого про те, що він вже став на нього є безпідставними, не підтверджуються документально, більш того, спростовуються вищенаведеними даними.
Таким чином, встановлені судовим розглядом дані щодо обставин відбування ОСОБА_5 покарання не містять достатніх підстав для висновку щодо можливості заміни йому невідбутої частини покарання більш м`яким, адже відсутні факти, які б свідчили, що його поведінка та ставлення до праці набули таких позитивних, послідовних та сталих змін, що свідчать про те, що він став на шлях виправлення, та навпаки, встановлено, що більшу частину строку відбування покарання засуджений характеризувався посередньо або навіть негативно, а тому в задоволенні клопотання засудженого необхідно відмовити, оскільки воно є необґрунтованим та безпідставним.

Керуючись ст. 82 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст.82 КК України - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду впродовж 7 днів з моменту її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова.

Суддя ОСОБА_1