Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/472/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 307 (229-1) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2019 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22.11.2019 року, якою задоволено клопотання слідчого та стосовно,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вись, Маловисківського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, батьківство не зареєстровано, офіційно не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме: з 18 години 30 хвилину, 21 листопада 2019 рокупо 18 годині 30 хвилину, 19 січня 2020 року та визначено розмір застави,

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22.11.2019 року, задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді тримання його під вартою строком на шістдесят днів.

Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя прийшов до висновку, що наявні у клопотанні докази містять достатньо даних про наявність обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_8 за ч.2 ст. 307 КК України. Також слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування до підозрюваного встановлені ризики передбачені ст. 177 КПК України.

Крім того, слідчим суддею встановлені обставини, які виключають можливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під ватрою. Також слідчим суддею у відповідності до вимог п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, визначено заставу, у розмірі п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який за висновком слідчого судді буде достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваного, та зумовлений ступенем довіри, до нього при якому перспектива втрати внесеної застави, буде стримуючим фактором, щоб в особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь яким чином перешкоджати встановленню істини по кримінальному провадженню.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, захисник адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , в апеляційній скарзі, просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання вартою відносно ОСОБА_8 . Вирішити питання про застосування ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем фактичного проживання - АДРЕСА_2 , з покладенням на нього необхідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Також захисник просить в разі, якщо суд дійде до висновку про неможливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, визначити заставу в розмірі передбаченому п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Свої вимоги мотивує тим, що на його думку клопотання слідчого не містить будь-якого обґрунтовування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які вказані клопотанні. Також, матеріали клопотання не вказують про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того, захисник звертає увагу на те, що в клопотанні слідчий зазначає, що у кримінальному провадженні необхідно виконати наступні процесуальні дії, проведення та завершення яких потребує додаткового часу, а саме: закінчити проведення судово-криміналістичної і судово-хімічних експертиз та отримати висновки експертів, отримати інші докази, які можуть бути використані під час судового розгляду, зокрема, закінчити огляди речових доказів, дослідити інформацію у них, яка має великий обсяг, закінчити легалізацію матеріалів проведених негласних слідчих (розшукових) дій та оглянути і дослідити інформацію на носіях-додатках до протоколів негласних слідчих (розшукових) дій; з урахуванням зібраних даних прийняти процесуальне рішення щодо ОСОБА_8 , прийняти остаточне рішення у кримінальному провадженні і пред`явити кінцеві підозри та виконати вимоги ст. 290 КПК України - надати підозрюваному та його захисникам доступ до матеріалів досудового розслідування, скласти обвинувальний акт і реєстр матеріалів розслідування.

Виходячи із вказаного змісту клопотання, ніяких слідчих дій за участю потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, у цьому ж кримінальному провадженні орган досудового розслідування проводити не буде. В зв`язку з зазначеним, ризик щодо незаконного впливу є відсутнім, надуманим та нічим не обґрунтованим.

Також, ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду не підтверджена доказами, як і ризик перерешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, також не підтверджується у спосіб, визначений КПК України.

Так, у клопотанні слідчий зазначив наявність ризику перешкоджання кримінальному провадженню, однак вказана підстава є надуманою, неконкретною. Взагалі, в клопотанні не зазначено та необґрунтовано яким чином, підозрюваний може перешкоджати у даному кримінальному провадженні.

Крім вказаного, самі матеріали клопотання спростовують наявність зазначених в ньому ризиків.

Під час виступу в судовому засіданні в обґрунтування клопотання слідчого про тримання під вартою ОСОБА_8 процесуальний прокурор вказав про те, що підозрюваний може вчинити корисний злочин та може переховуватись від слідства. Втім, підозрюваний під час судового засіданні заявив, що більше він ніколи подібного не вчинятиме та сприятиме розслідуванню. Зазначені обставини свідчать про реальне сприяння розкриттю злочину і повністю спростовують всі ризики, зазначені в клопотанні слідчого.

Також, стороною захисту були надані документи, які характеризують особу підозрюваного та з яких вбачається, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно. Підозрюваний перебуває в шлюбі та має на утриманні малолітню доньку - ОСОБА_9 .

Вказані обставини в своїй сукупності вказують про існування міцних соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців. Зазначене свідчить про наявність у підозрюваного факторів та моральних цінностей, які однозначно вказують на те, що він не буде переховуватись від слідства та суду та вчинювати будь-які інші дії, спрямовані на перешкоджання кримінальному провадженню, щодо нього або інших осіб.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, вказані обставини не були належним чином враховані слідчим суддею, що потягло за собою прийняття незаконного рішення.

Також даною ухвалою визначено заставу у розмірі 50 мінімальних розмірів заробітної плати, тобто в сумі 96050 грн., при внесенні визначеної суми застави ОСОБА_8 з-під варти звільнити та поклавши на нього обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду; не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора або суду із населеного пункту, в якому він зареєстрований і проживає; утримуватись від спілкування із свідками.

Відповідно до п. 16 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 511-550/0/4-13 від 04.04.2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді необхідно враховувати майновий стан підозрюваного, обвинуваченого та не допускати встановлення такого розміру застави як альтернативи триманню під вартою, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів мінімальної заробітної плати.

В даному випадку, оскаржуваною ухвалою встановлена застава в розмірі 50 мінімальних розмірів заробітної плати, тобто в сумі 92000 гривень. Проте, такий розмір застави є завідомо непомірним для ОСОБА_8 та призводить до неможливості виконання застави.

Заслухавши доповідь судді, захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши матеріали клопотання і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, колегія суддів приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній зазначив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «К.Г. проти Німеччини» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series A, № 182).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 194 КПК України: під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції, є зокрема невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Згідно ч.3 ст. 407 КПК України, за наслідком розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін; скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Як убачається з наданих апеляційному суду матеріалів, слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з клопотанням по кримінальному провадженню внесеного до ЄРДР № 0006458 від 22.08.2019 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 .

Під час проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_8 , мешканець м. Кропивницького у невстановленому під час досудового розслідування місці та час, придбав особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс. В подальшому, 04.11.2019 в період часу з 16:10 годин до 16:22 годин перебуваючи біля будинку № 44 по вулиці Комарова в місті Кропивницькому, легендована особа ОСОБА_10 , до якої застосовано заходи безпеки, шляхом забезпечення конфіденційних відомостей, діючих на добровільних засадах, в порядку та на умовах, зазначених законом з метою викриття злочину, передав ОСОБА_8 на виконання досягнення попередньої домовленості 150 грн., з метою придбання особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу. В свою чергу ОСОБА_8 реалізуючи свій злочинний намір, направлений на корисливе збагачення за рахунок скоєння злочинів у сфері незаконного обігу особливо небезпечного наркотичного засобу, діючи умисно, цілеспрямовано, збув ОСОБА_10 паперовий згорток з речовиною рослинного походження, тьмяно-зеленого кольору, у подрібненому стані.

В подальшому працівниками УПН ГУНП в Кіровоградській області у ОСОБА_10 , в присутності понятих, вилучено паперовий згорток з речовиною рослинного походження, тьмяно-зеленого кольору, у подрібненому стані, яка відповідно до висновку судово-хімічної експертизи № 1098 від 07.11.2019, являє собою особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, обіг якого заборонено, маса, в перерахунку на висушену речовину, становить 2,316 грама, яку ОСОБА_8 -незаконно збув ОСОБА_10 за гроші кошти в сумі 150 гривень.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні незаконного придбання та вберігання особливо небезпечного наркотичного засобу, з метою збуту, та незаконному збуті особливо небезпечного наркотичного засобу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 21.11.2019 року, ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Причетність ОСОБА_8 до інкримінованого кримінального правопорушення, підтверджується доданими слідчим до клопотання письмовими доказами, а саме: протоколом про результати контролю за вчиненням злочину від 04.11.2019; протоколом вручення покупцю спецтехніки від 04.11.2019; протоколом огляду грошових купюр від 04.11.2019; протоколом огляду покупця та вручення грошей від 04.11.2019; протоколом оперативної закупки від 04.11.2019; протоколом вилучення в покупця спецтехніки 04.11.2019; протоколом про результати контролю за вчинення злочину від 04.11.2019; висновком судово-хімічної експертизи № 1098 від 07.11.2019; протоколом затримання ОСОБА_8 підозрюваного у вчинені злочину від 21.11.2019.

При цьому колегія суддів враховує позицію ЄСПЛ, зокрема у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Таким чином, висновки слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 є правильними та такими, що знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду. Крім того, обґрунтованість висунутої ОСОБА_11 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України в апеляційній скарзі стороною захисту не оспорюється.

Встановлюючи у даному кримінальному провадженні наявність ризиків можливої неналежної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 , слідчий суддя всупереч положень ч.3 ст. 26 КПК України, встановивши наявність ризиків, які слідчим у клопотанні вказані не були, тобто вийшов за межі заявленого клопотання.

Так, слідчий в обґрунтування наявності ризиків передбачених ст. 177 КПК України зазначив, що підозрюваний ОСОБА_8 усвідомлюючи тяжкість кримінального правопорушення та розуміючи міру покарання, яка може бути до нього застосована у разі ухвалення обвинувального вироку, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин, тобто наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України. Також те, що ОСОБА_8 офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходу не має, займається злочинною діяльністю з метою власного збагачення, що дає підстави, вважати, що він може вчинити нові умисні кримінальні правопорушення, тобто про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, ОСОБА_8 , знаходячись на свободі, маючи можливість вільного пересування та контактів, спроможний незаконно впливати прямо чи опосередковано на свідків з метою уникнення від кримінальної відповідальності та покарання, тобто вказане свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, як убачається з мотивувальної частини оскаржуваної ухвали, слідчий суддя під час розгляду клопотання встановив наявність ризиків передбачених п. п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України, що на переконання колегії суддів є неприпустимим.

Водночас, колегія суддів приходить до висновку про наявність у даному кримінальному провадженні ризиків передбачених п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки існують розумні підстави вважати, що ОСОБА_8 у разі доведення його винуватості вироком суду, зважаючи на вид та розмір покарання передбачений санкцією ч.2 ст. 307 КК України, може вчинити спроби на переховування від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин. Також, колегія суддів, вважає, що підозрюваний може вчинити спроби незаконно впливати на свідка, у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки на початковому етапі досудового розслідування, матиме реальну можливість з метою уникнення від кримінальної відповідальності та покарання здійснити дії передбачені п.3.ч.1 ст. 177 КПК України.

Проте, ризик передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: може вчинити нові умисні кримінальні правопорушення, зазначений слідчим, є безпідставним, оскільки ОСОБА_8 раніше не судимий, даних про те, що він раніше притягався до кримінальної відповідальності за умисні корисливі злочини, а тому підстав вважати, що останній може вчинити новий злочин є необґрунтований.

Проте, колегія суддів вважає, що стороною обвинувачення, як в суді першої інстанції, так і на час апеляційного перегляду в судовому засіданні не доведено доцільність тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 , та те, що жоден із більш м`яких, ніж тримання під вартою, запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та, що обставини, зазначені у ст. 178 КПК України, виправдовують тримання підозрюваного під вартою. Колегія суддів приходить до висновку про те, що стороною обвинувачення не надано доказів, достатніх, щоб переконати суд у необхідності застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Крім того, слідчим суддею будо залишено поза увагою положення ст. 178 КПК України, тобто обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу. Так, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Колегією суддів встановлено, що у даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України. На даний час існують ризики передбачені п.п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України. Злочин у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 є тяжким. ОСОБА_8 офіційно не одружений, проте, згідно довідки з місця проживання, проживає разом з родиною, отже фактично має на утриманні неповнолітню дитину, злочином у якому підозрюється ОСОБА_8 матеріальних збитків не завдано. Також, наразі відсутні докази, що ОСОБА_8 підозрюється чи обвинувачується у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

Водночас встановлені колегією суддів ризики, мають мінімізований ступінь його здійснення, з урахуванням того, що сам по собі факт вчинення інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб. Доказів щодо неможливості забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу для забезпечення його належної процесуальної поведінки немає.

Згідно установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). А наявність лише обґрунтованість підозри та наявність ризиків передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, без наявності достатніх доказів щодо неможливості застосування біль м`якого запобіжного заходу, хоча і є визначеними елементами при обранні запобіжного заходу, однак не можуть бути самостійною і достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.(«Панченко проти Росії» (Panchenko v. Russia), § 106, «Летельє проти Франції», п. 43).

Таким чином, колегія суддів з урахуванням установлених обставин, а також тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється, які хоча і відноситься до категорії тяжких, проте з урахуванням даних про особу підозрюваного, має постійне місце проживання в місті Кропивницькому, проживає у цивільному шлюбі, фактично має на утриманні малолітню дитину, тобто має міцні соціальні зв`язки, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, у зв`язку з чим вважає, що на даному етапі досудового розслідування достатнім стримуючим засобом неналежної процесуальної поведінки підозрюваного буде запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний час доби з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Вказані обставини узгоджуються з положеннями ч. 4 ст. 194 КПК України, в якій зазначено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного слідчим обґрунтування клопотання.

Враховуючи викладене, оскільки у клопотанні слідчого та прокурором на момент розгляду клопотання та в апеляційній інстанції не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможе запобігти встановленим ризикам, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу захисника слід задовольнити, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний час доби, оскільки він відповідає вказаним вище нормам закону і фактичним обставинам справи.

Керуючись ст. 376 ч.2, 177, 183, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 , - задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22.11.2019 року, стосовно ОСОБА_8 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюпідозрюваному ОСОБА_8 - задовольнити частково.
Застосувати до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою місця проживання: АДРЕСА_2 , в межах строку досудового слідства, тобто до 19 січня 2019 року, включно.
На підозрюваного ОСОБА_8 покласти наступні обов`язки: - заборонити в період часу з 21.00 години до 07.00 години залишати місце постійного проживання АДРЕСА_2 :
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;
- не відлучатися із місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим;
- здати на зберігання до відповідних органів, які проводять досудове розслідування паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Підозрюваного ОСОБА_8 звільнити з-під варти у залі суду негайно та зобов`язати невідкладно прибути до місця свого проживання.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_8 , організацію її виконання покласти на процесуального прокурора ОСОБА_6 та слідчого ОСОБА_12 .
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_8 , що в разі невиконання покладених на нього вище наведених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати. Крім того працівники Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло за адресою: АДРЕСА_2 , та вимагати від нього надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.
Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: Підписи:
Згідно з оригіналом.
Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2