Єдиний унікальний номер 236/4216/18
Провадження номер 1-кп/243/693/2019
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 року м. Слов`янськ

Судова колегія Слов?янського міськрайонного суду Донецької області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Слов`янського міськрайонного суду Донецької області матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000480 від 15.07.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дергачі Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, який проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1)12.03.2004 р. вироком Дергачівського районного суду Харківської області за ч.1 ст.115, ч.2 ст.121, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 9 років, звільнений 12.10.2010 р. по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, п.п.1, 5, 13 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Слов`янським міськрайонним судом Донецької області розглядається кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, п.п.1, 5, 13 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений заявив клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, яке обґрунтував тим, що ризик переховування обвинуваченого від суду має бути оцінений на підставі відповідних фактів, має бути врахована особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки із державою. Зазначив, що тяжкість злочину не може бути єдиною підставою тримання під вартою, а існуючі ризики зменшуються зі спливом часу. Вважає, що застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту повною мірою забезпечить виконання ним покладених на нього обов`язків, тому просить змінити запобіжний захід, зауважуючи, що він є особою похилого віку, має багато хронічних хвороб, тому може знаходитись за місцем мешкання своєї дружини ОСОБА_8 .
Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання обвинуваченого, зазначивши, що існують ризики, передбаченічастиною 1 статті 177 КПК України, оскільки є достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду та незаконно впливати на потерпілих, застосування більш м`якого запобіжного заходу не здатне повною мірою запобігти зазначеним ризикам.

Захисник ОСОБА_6 підтримав клопотання обвинуваченого.

Вислухавши сторони кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, судова колегія приходить до висновку, що клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до положень частини 1 статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до пунктів 61 та 62 Рішення Європейського Суду з прав людини від 24.07.2003 року по справі Смирнов проти Росії, наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинуватості, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

Із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 раніше судимий за вчинення тяжкого та особливо тяжкого злочину, відбувши реальну міру покарання знову вчинив діяння, яке містить ознаки особливо тяжкого та тяжкого злочинів.

ЄСПЛ у своєму рішенні у справі Летельє проти Франції від 26.06.1991 р. вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Аналогічна правова позиція викладена і у рішенні ЄСПЛ у справі Ілійков проти Болгарії від 26.07.2001 р.

ОСОБА_7 до затримання мешкав у м.Лиман без реєстрації та перебував у складі добровольчого батальйону 5-го окремого батальйону ІНФОРМАЦІЯ_2 , який дислокувався на території здійснення операції об`єднаних сил. Доводи обвинуваченого в тій частині, що він не мав наміру переховуватися від органу досудового розслідування та суду не можуть бути підтверджені, оскільки ОСОБА_7 був затриманий працівниками поліції в порядку ст.208 КПК України 15.07.2018 р., в той час як інкриміноване ОСОБА_7 кримінальне правопорушення відбулося 15.07.2018 р. приблизно о 02-00 год., а під час допиту в суді обвинувачений ОСОБА_7 пояснював, що його розбудили працівники поліції, і після цього затримали.

Під час вирішення питання про застосування або зміну запобіжного заходу суд має оцінювати встановлені у кримінальному провадженні факти, які свідчать про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Оцінивши вищенаведені факти у їх сукупності, судова колегія приходить до переконання, що застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту не спроможне запобігти доведеному ризику та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, оскільки обставини, встановлені судом, з високим ступенем ймовірності свідчать про можливість ОСОБА_7 переховуватися від суду.

Вказані вище обставини у їх сукупності та дані про особу ОСОБА_7 , тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень, свідчать про наявність на даний час ризику, передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, тому є достатні підстави вважати, що він може переховуватися від суду, застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту визнано судом недоцільним, у зв`язку з чим підстав для зміни або скасування запобіжного заходу судовою колегією не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177-178, 181, 183, 194, 197, 201, 202, 331, 371-372, 376, 395 КПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт - залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Ухвалу постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Головуючий суддя: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3