Дата документу 23.05.2019 Справа № 332/3259/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/807/554/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 332/3259/18 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія - ст.185 ч.2, ст.15 ч.2 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001850, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2018 року відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и л а:

ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2018 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України повернуто прокуророві.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, 28 вересня 2018 року до суду надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 , якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

Під час підготовчого судового засідання районний суд прийшов до висновку, що обвинувальний акт слід повернути прокурору, оскільки на стадії досудового розслідування ні слідчим, ні прокурором не було вжито заходів, передбачених законом, зокрема ст.ст. 48, 52 КПК України, щодо надання потерпілому ОСОБА_9 правової допомоги, який через власний стан здоров`я не міг проявити ініціативу в даному питанні, що потягло за собою грубе порушення прав потерпілого як сторони кримінального провадження.

В апеляційній скарзі прокурор вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку з порушенням та неправильним застосуванням кримінального процесуального закону. Апелянт зазначає, що ст. 59 КПК України передбачений вичерпний перелік підстав для залучення законного представника для участі в процесуальних діях разом з потерпілим, а саме: визнання потерпілої особи в установленому законом порядку недієздатною або обмежено дієздатною; якщо потерпілою особою у кримінальному провадженні є неповнолітня особа. Крім того, згідно довідки медико-соціальної експертної комісії Орджонікідзевського району м. Запоріжжя, ОСОБА_9 визнаний інвалідом другої робочої групи з дитинства, який не підлягає періодичному огляду лікарем-психіатром і який здатен об`єктивно сприймати дійсність. ОСОБА_9 отримав базову та повну загальну середню освіту. Також ОСОБА_9 закінчив ДНЗ «Запорізьке вище професійне училище» і здобув професію живописця, флориста. Вказує, що ОСОБА_9 ніколи не призначались опікуни чи піклувальники, а також немає рішення суду, яким ОСОБА_9 визнано частково або повністю недієздатною особою. Таким чином, ОСОБА_9 є повністю дієздатною особою, яка здатна без будь-якої правової допомоги, в тому числі законних представників, здійснювати захист своїх прав, як потерпілого у кримінальному провадженні. Крім того, в порушення вимог КПК України судом у вступній частині рішення про повернення обвинувального акта, не вказано рік, місяць і день народження обвинуваченого (аналогічне не вказано в резолютивній частині). Також в резолютивній частині рішення судом не вказано висновки суду, тобто норми законодавства, яким не відповідає обвинувальний акт, не зазначено строк і порядок набрання ухвалою законної сили відповідно до чинного законодавства України, зазначивши лише строк апеляційного оскарження даного рішення суду.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу районного суду та винести ухвалу, якою призначити підготовче судове засідання у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та доводи скарги; прокурора, яка просила задовольнити апеляційну скаргу; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

За вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На переконання колегії суддів, вказаним вимогам ухвала суду не відповідає.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору лише у випадку, якщо цей акт не відповідає вимогам цього Кодексу.

Статтею 291 КПК України визначені вимоги, які висуваються до обвинувального акта.

Згідно вимог ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого; анкетні відомості кожного потерпілого; прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експертів; дату та місце його складання та затвердження.

Обвинувальний акт у вказаному провадженні підписаний слідчим і затверджений прокурором, в ньому зазначені всі відомості, передбачені ч. 2 ст. 291 КПК України, та викладені всі ті фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, зазначені анкетні відомості обвинуваченого та місце його проживання, зазначені анкетні відомості потерпілих та їх місце проживання, зазначена правова кваліфікація кримінального правопорушення, з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, до нього надані документи, передбачені ч. 3 ст. 291 КПК України.

При перевірці матеріалів провадження колегією суддів встановлено, що підставою щодо необхідності повернення обвинувального акта прокурору, слугувало те, що не було вжито заходів, передбачених законом, зокрема ст.ст. 48, 52 КПК України, щодо надання потерпілому ОСОБА_9 правової допомоги, який через власний стан здоров`я не міг проявити ініціативу в даному питанні.

Однак, колегія суддів вважає, що вказані висновки суду першої інстанції є помилковими.

Відповідно до положень ст. 56 КПК України протягом кримінального провадження потерпілий має право бути повідомлений про свої права та обов`язки, передбачені КПК, подавати докази слідчому, прокурору, слідчому судді, суду, заявляти відводи та клопотання, давати пояснення, показання або відмовитися їх давати, мати представника та в будь-який момент кримінального провадження відмовитися від його послуг, а також інші права, передбачені КПК України.

Натомість, положення ст.ст. 48, 52 КПК України, відповідно до яких, на думку районного суду, потерпілому ОСОБА_9 повинно було вирішено питання щодо надання правової допомоги, регулюють порядок залучення та участі захисника обвинуваченого (підозрюваного), а не представника потерпілого.

В свою чергу, статтею 59 КПК України передбачений вичерпний перелік підстав для залучення законного представника для участі в процесуальних діях разом з потерпілим, а саме: у разі визнання потерпілої особи в установленому законом порядку недієздатною або обмежено дієздатною або якщо потерпілим є неповнолітня особа.

Відповідно до довідки медико-соціальної експертної комісії Орджонікідзевського району м. Запоріжжя, доданої прокурором до апеляційної скарги, ОСОБА_9 визнаний інвалідом другої робочої групи з дитинства, який не підлягає періодичному огляду лікарем-психіатром і який здатен об`єктивно сприймати дійсність.

До того ж, відсутні будь-які дані про наявність рішення суду про визнання ОСОБА_9 частково або повністю недієздатною особою та призначення йому опікуна чи піклувальника.

Доводи прокурора про те, що у вступній та резолютивній частині ухвали районний суд не зазначив дату народження обвинуваченого, а також не вказав у резолютивній частині ухвали норми законодавства, яким не відповідає обвинувальний акт, та не зазначив строк і порядок набрання ухвалою законної сили є слушними, однак не можуть бути визнані апеляційним судом як такі, що тягнуть безумовне скасування рішення суду саме з цих підстав.

З огляду на вищевказане, колегія суддів не вбачає достатніх підстав, які б перешкоджали призначенню провадження до судового розгляду, оскільки в оскаржуваній ухвалі не наведено жодної підстави для повернення обвинувального акта прокурору, як такого, що не відповідає вимогам закону, передбаченим ст. 291 КПК України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку про те, що обвинувальний акт повернуто прокурору судом першої інстанції з підстав, не передбачених законом, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а, відтак, оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 412, 415 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2018 року, якою обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, повернуто прокуророві скасувати.

Призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції.

Матеріали кримінального провадження направити до Заводського районного суду м. Запоріжжя.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4