УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 жовтня 2019 року

м. Київ
провадження № 51-4940впс19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора у кримінальному провадженні начальника шостого відділу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (далі прокурор САП) ОСОБА_6 про направлення кримінального провадження № 0000282 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366-1 Кримінального кодексу України (далі КК), з Печерського районного суду м. Києва до Вищого антикорупційного суду,
встановив:
До Верховного Суду в порядку статей 33-1, 34 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), п. 20-2 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України надійшло клопотання прокурора САП ОСОБА_6 про направлення кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366-1 КК, з Печерського районного суду м. Києва до Вищого антикорупційного суду.

Клопотання мотивовано тим, що 05 вересня 2019 року розпочав роботу Вищий антикорупційний суд.
Згідно з ч. 1 ст. 33-1 КПК Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних злочинів, передбачених в примітці ст. 45КК, статтями 206-2, 209, 211, 366-1 КК, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК.

Згідно з клопотанням злочин, передбачений ч. 1 ст. 366-1 КК, в якому обвинувачується ОСОБА_7 відповідає умовам, які визначені в п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК (злочин вчинено державним службовцем , посада якого належить до категорії «А»), що є підставою для передачі кримінального провадження до Вищого антикорупційного суду.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення клопотання прокурора САП ОСОБА_6 , оскільки вказане кримінальне провадження перебуває на підготовчій стадії судового провадження, а, на його думку, передача кримінального провадження із суду першої інстанції до Вищого антикорупційного судуможлива лише на стадії судового розгляду, перевіривши вказані у клопотанні доводи, вивчивши матеріали провадження, колегія суддів дійшла таких висновків.

Встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати розгляд кримінального провадження щодо конкретного кримінального правопорушення. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретне кримінальне провадження розглядалося і вирішувалася законним, компетентним, незалежним і неупередженим судом.
Неухильне дотримання правил підсудності є запорукою забезпечення реалізації передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
За допомогою правил про підсудність забезпечується також рівність всіх громадян перед законом і судом (ст. 24 Конституції України та ст. 10 КПК). Будучи одним з проявів цієї конституційної засади, чітко встановлена законом підсудність набуває ознак суб`єктивного права людини на законного суддю, тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правомочний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне.
Відповідно до вимог абз. 1 ч. 3 ст. 34 КПК питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.
Частиною 1 ст. 33-1 КПК передбачено, що Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних злочинів, передбачених в примітці ст. 45КК, статтями 206-2, 209, 211, 366-1КК, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК.
Відповідно до ч. 3 ст. 33-1 КПК інші суди, визначені цим Кодексом, не можуть розглядати кримінальні провадження щодо злочинів, які віднесені до підсудності Вищого антикорупційного суду (крім випадку, передбаченого абзацом сьомим частини першої статті 34 цього Кодексу).
Згідно із п. 20-2 розділу XI «Перехідні положення» КПК України, у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо початку роботи Вищого антикорупційного суду» № 100-IX від 18 вересня 2019 року ( набрав чинності 22 вересня 2019 року) підсудність Вищого антикорупційного суду, передбачена цим Кодексом як суду першої інстанції, суду апеляційної інстанції та слідчих суддів, поширюється на кримінальні провадження, відомості за якими про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань:

1) до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо початку роботи Вищого антикорупційного суду»;
2) якщо досудове розслідування здійснюється або здійснювалося Національним антикорупційним бюро України та закінчено прокурорами Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.
З дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо початку роботи Вищого антикорупційного суду» у кримінальних провадженнях, досудове розслідування яких здійснюється Національним антикорупційним бюро України або досудове розслідування яких здійснювалося Національним антикорупційним бюро України та закінчено прокурорами Спеціалізованої антикорупційної прокуратури у разі якщо судовий розгляд у судах першої та апеляційної інстанцій не закінчено до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо початку роботи Вищого антикорупційного суду», такі кримінальні провадження передаються до Вищого антикорупційного суду для розгляду в установленому цим Кодексом порядку.
Як убачається із матеріалів провадження, досудове розслідування кримінального провадження щодо ОСОБА_7 здійснювалося Національним антикорупційним бюро України, а обвинувальний акт направлено Спеціалізованою антикорупційною прокуратурою до Печерського районного суду м. Києва.
Згідно з листом Печерського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2019 року (вх.№22130/0/170-19), судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 було призначено на 16 жовтня 2019 року о 15:30.
Проте, як вбачається з пояснень захисника, зазначене кримінальне провадження перебуває на стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції.
Доводи захисника ОСОБА_5 щодо неможливості передачі до Вищого антикорупційного суду вказаного кримінального провадження, що перебуває у підготовчій стадії судового провадження, є необґрунтованими. Так, із аналізу положень підпунктів 1, 4 абзацу 2 п. 20-2 розділу XI «Перехідні положення» КПК України вбачається, що метою законодавчого регулювання є, зокрема, заборона судам першої інстанції з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо початку роботи Вищого антикорупційного суду" приймати обвинувальні акти у кримінальних провадженнях, підсудних Вищому антикорупційному суду, а також визначення необхідності передачі до зазначеного суду таких кримінальних проваджень у разі, якщо судовий розгляд у судах першої та апеляційної інстанцій не закінчено до дня набрання чинності вказаним Законом.

Таким чином колегія суддів, системно проаналізувавши положення п. 20-2 розділу XI «Перехідні положення», а також розділу IV«Судове провадження у першій інстанції» КПК України, у розрізі заперечень захисника, врахувавши вищеназвану мету регулювання, з`ясувавши дійсний зміст норми підпункту 4 абзацу 2 п. 20-2 розділу XI «Перехідні положення» КПК України, застосувавши логічне тлумачення правового припису шляхом висновку від наступного правового явища до попереднього, вбачає, що у випадку, коли кримінальним процесуальним законом передбачено обов`язок передачі кримінального провадження, в якому не закінчено судовий розгляд (наступне правове явище), то тим більше буде правильною передача такого кримінального провадження на більш ранній стадії судового провадження - у підготовчому провадженні (попереднє правове явище).
Отже, оскільки судом першої інстанції вказане кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 відповідно до пп. 4 абзацу 2 п. 20-2 розділу ХІ «Перехідних положень» КПК не передано до Вищого антикорупційного суду, колегія суддів Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду з метою дотримання вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод дійшла висновку, що клопотання прокурора САП ОСОБА_6 про направлення кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 з Печерського районного суду м. Києва до Вищого антикорупційного суду підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 33-1, 34, п. 20-2 розділу ХІ «Перехідних положень» КПК, Верховний Суд

постановив:
Клопотання прокурора у кримінальному провадженні начальника шостого відділу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.
Кримінальне провадження № 0000282 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366-1КК, направити для розгляду до Вищого антикорупційного суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3