Справа №522/7670/16-к
Провадження 1-кп/522/754/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2019 року місто Одеса

Приморський районний суду міста Одеси у складі колегії суддів:

головуючого - судді ОСОБА_1

суддів- ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря - ОСОБА_4 , ОСОБА_5

здійснивши у відкритому судовому засіданні судовий розгляд у кримінальному провадженні №0010785 від 04.12.2014 року на підставі обвинувального акту за обвинуваченням: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Одеси, громадянки України, освіта вища юридична, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , має неповнолітню дитину 2011 року народження, раніше судимої:

1) 30.05.2013 року Приморським районним судом м.Одеси за ч.2 ст. 190 КК України до штрафу у розмірі 1190 гривень;

2)12.03.2013 року Приморським районним судом м.Одеси за ч.4 ст.190, ч.1 ст.353 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна з застосуванням ст.75 КК України з випробуванням на три роки (покарання не відбула);

3)22.01.2014 року за ч.2 ст. 190 КК України до штрафу у розмірі 1190 гривень,

обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів - ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8

ОСОБА_9

ОСОБА_10

захисника - ОСОБА_11

обвинуваченої - ОСОБА_6
потерпілого- ОСОБА_12

представника потерпілого-

ОСОБА_13 ,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , будучи раніше судимою за вчинення корисливих злочинів проти власності, маючи не погашену і не зняту в установленому законом порядку судимість, та не відбувши покарання за вироком суду, належних висновків для себе не зробила, на шлях виправлення не стала і повторно вчинила в період іспитового строку умисний корисливий злочин за наступних обставин.

Так, навесні 2013, точного часу під час досудового розслідування встановити не надалось можливим, у ОСОБА_6 , з корисливих мотивів, виник злочинний намір направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою. При цьому, ОСОБА_6 розробила злочинний план згідно якого, вона повинна була встановити матеріально забезпечену людину, яка бажає придбати нерухоме майно у місті Одеса з послідуючим оформленням права власності на нього, після чого, матеріально забезпечена людина повинна була передати ОСОБА_6 грошові кошти за придбання і оформлення нерухомого майна, яка у подальшому небажаючі виконувати свої зобов`язання заволодіє чужим майном і оберне їх на свою користь.

Приступивши до реалізації свого злочинного наміру ОСОБА_6 з`ясувала, що матеріально забезпечений ОСОБА_12 , бажає придбати нерухоме майно у місті Одеса з послідуючим оформленням права власності на нього.

Так, в березні 2013 року, точний час під час досудового розслідування встановити не надалось можливим, ОСОБА_6 приступивши до реалізації свого злочинного плану, переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого збагачення, під привидом оформлення документів на нерухоме майно, запропонувала ОСОБА_12 придбати у власність нерухоме майно на вигідних умовах за адресами: АДРЕСА_2 ; Фонтанська дорога, будинок АДРЕСА_3 , з оформленням на нього документів на право власності, переконавши останнього у вигідності і обов`язковості передачі ОСОБА_6 грошових коштів для оформлення права власності на вищевказані об`єкти, однак реального наміру на виконання покладених на неї обов`язків вона не мала.

20 жовтня 2013 року, та протягом іншого не встановленого періоду часу цього ж року, ОСОБА_6 знаходячись за адресою: АДРЕСА_4 , отримала від ОСОБА_12 грошові кошти у сумі 100, 000 доларів США (еквівалентну сумі НБУ на момент вчинення кримінального правопорушення 1 200 000 гривень), про що написала відповідну розписку в присутності ОСОБА_14 зазначивши, що ОСОБА_6 зобов`язується оформити право власності на нерухоме майно за адресами: АДРЕСА_2 ; Фонтанська дорога, будинок АДРЕСА_5 ; АДРЕСА_6 , чи повернути грошові кошти у строк до «27» червня 2014 року у разі невиконання покладених на неї обов`язків.

В подальшому свої зобов`язання ОСОБА_6 не виконала, грошові кошти у сумі 100 000 доларів США (еквівалентну сумі НБУ на момент вчинення кримінального правопорушення 1 200 000 гривень), якими вона заволоділа шахрайським шляхом, обернула на свою користь не вчинивши жодної дії направленої на оформлення вищезазначених об`єктів нерухомості на ім`я ОСОБА_12 ..

Таким чином, ОСОБА_6 вчинила злочин, передбачений ч.4 ст.190 КК України за ознаками: заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, в особливо великих розмірах.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою вину у скоєні вказаного злочину, передбаченого ч.4 ст.190 України фактично не визнала, пояснивши при цьому, що дійсно у 2013-2014 роках отримала від ОСОБА_12 грошові кошти у розмірі близько 80 000 доларів США та частково в гривні для придбання нерухомості, про що написала розписки у 2015 році. Повинна була придбати об`єкти нерухомості. Грошові кошти передала третій особі, прізвище якої відмовляється називати. Зловживати довірою потерпілого не мала наміру. Взяті на себе зобов`язанням не змогла виконати з незалежних від неї причин.

Суд оцінює покази ОСОБА_6 критично оскільки її вина у скоєні злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, повністю доведена дослідженими безпосередньо під час судового розгляду наступними доказами:

Показаннями потерпілого:

Потерпілий ОСОБА_12 показав суду, що у 2013 році познайомився з ОСОБА_6 через спільну знайому. Обвинувачена розповіла, що працювала в канцелярії Одеської обласної адміністрації та може допомогти придбати квартиру за вигідною ціною. З приводу всіх деталей продажу він спілкувався із знайомою обвинуваченої ОСОБА_15 в телефонному режимі. Гроші передавав частинами, спочатку через доньку ОСОБА_6 Ксенію, розписок не отримував. Передав гроші в розмірі 1000, 10000, 6000, 3000 доларів США. Спочатку липня 2013 року зустрівся з ОСОБА_6 на вулиці, яка показала йому документи для заповнення щодо придбання квартири, потім вони разом з дружиною зустрічались з нею в нотаріуса для оформлення довіреностей. У липні 2013 року він особисто передав грошові кошти ОСОБА_6 у сумі 10 000 доларів США для придбання паркомісць, а також в сумі 15 000 доларів США для придбання нежилих приміщень. У жовтні 2013 року він також передав обвинуваченій грошові кошти в сумі 15 000 доларів США, під час передання грошових коштів ніхто не був присутній. У листопаді 2013 року йому подзвонила ОСОБА_16 та повідомила, що для пришвидшення процесу придбання квартири йому необхідно заплатити ще 10 000 доларів США. Ніяких документів щодо підтвердження дій по придбанню нерухомості обвинувачена не надавала, розповідала про інші вигідні умови придбання квартир. Загалом протягом 2013 року він передав ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 100 000 доларів США. У 2014 році він зустрівся з обвинуваченою, щоб домовитись про строк отримання всіх необхідних документів, на що вона сама запропонувала йому написати розписку щодо отримання нею грошових коштів у сумі 100 000 доларів США, які зобов`язується повернути протягом одного місяця. Після цього обвинувачена та ОСОБА_16 почали уникати з ним спілкування, вимикати телефон. До цього часу грошові кошти ніхто йому не повернув. Під час спілкування обвинувачена пропонувала йому різні квартири та навіть показувала в яких будинках вони знаходяться. Грошові кошти брала біля будівлі облдержадміністрації, після чого йшла до приміщення цієї установи, створюючи враження, що вона там працює. У нього не виникало сумнівів в щирості її намірів.

- Показаннями свідка ОСОБА_14 , яка показала суду, що з обвинуваченою раніше не була знайома. З 2002 року була знайома з ОСОБА_12 , декілька років жила з ним у цивільному шлюбі, має з ним спільну дитину. Він надавав їй матеріальну підтримку. Після того як ОСОБА_17 почав спілкуватись з обвинуваченою, перестав виділяти їм кошти. У 2013 році вона дізналась, що його познайомили із ОСОБА_6 , яка обіцяла йому отримати квартиру, дав їй багато грошей. ОСОБА_6 представлялась держслужбовцем, працювала на вул.Канатній та проспекті Шевченко у м.Одесі. На одній із зустрічей з нею була присутня. Обвинувачена досить переконливо розповідала, що документи на квартиру оформлюються, показувала об`єкти будівництва, не заперечувала, що отримала від ОСОБА_18 100 000 доларів США. Писала розписки потім знищувала їх, переписувала оскільки робила багато помилок, часто змінювала час зустрічей, не надала жодного документу, що гроші нею використовувались за призначенням. Потім переховувалася, вимикала телефон.

- Показаннями свідка ОСОБА_19 , який показав суду, що раніше з обвинуваченою та потерпілим не був знайомий, був прорабом під час ремонту у квартирі АДРЕСА_7 . Вказана квартира була оформлена на його зятя, який ніколи не збирався її продавати. Він її відремонтував та здавав в оренду.

Документами:
-Протоколом прийняття заяви про вчинення злочину від 03.12.2014 року, згідно якого ОСОБА_12 повідомив про шахрайські дії з боку ОСОБА_6 ;

- Копія письмової розписки ОСОБА_6 від 20.10.2013 року про отримання від ОСОБА_12 грошових коштів у розмірі 100 000 доларів США за оформлення нерухомості за адресами: АДРЕСА_8 ; АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 . Також у розписці свідок ОСОБА_14 письмово зазначила, що була свідком передачі грошових коштів потерпілим обвинуваченій.
- Довіреністю від 18.12.2013 року, виданою ОСОБА_12 ОСОБА_6 на представництво його інтересів у різних установах;

- Протоколом огляду речей, складеного слідчим від 07.04.2016 року відповідно до якого слідчим була оглянута розписка від імені ОСОБА_6 від 20.10.2013 року на аркуші формату А4;

-Листом КП БТІ Одеської міської ради від 16.11.2015 року на ім`я прокурора з повідомлленням, що право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_5 не зареєстровано;

- Листом КП «Право» від 18.12.2015 року на ім`я слідчого щодо відстуності іноформації про реєстрацію квартири АДРЕСА_9 .

- Листом КП БТІ Одеської міської ради від 23.11.2015 року на ім`я прокурора згідно якого повідомлено, що право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_6 не зареєстровано;

-Копія технічного паспорту та правоустановчі документи на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_6 .

Речовими доказами:
- завірена копія розписки від імені ОСОБА_6 на аркуші формату А4 про отримання від ОСОБА_12 грошових коштів у розмірі 100 000 доларів США за оформлення нерухомості від 20.10.2013 року.

Таким чином, із показань потерпілого ОСОБА_12 та свідка ОСОБА_14 , вбачається, що ОСОБА_6 , видаючи себе за працівника облдержадміністрації, який має певне становище та необхідні зв`язки, пообіцяла потерпілому сприяння у придбані об`єктів нерухомості. Далі, зловживаючи його довірою, протягом 2013 року отримувала від потерпілого неодноразово грошові кошти у значних розмірах. Однак, у визначені строки, взяті на себе зобов`язання не виконала, а грошові кошти не повернула, після чого стала уникати спілкування із потерпілим. На підтвердження факту отримання грошових коштів обвинувачена на вимогу потерпілого в присутності свідка ОСОБА_14 склала відповідну письмову розписку.

Під час допиту в суді сама обвинувачена не заперечувала факту отримання від потерпілого грошових коштів, які начебто передала третій особі, прізвище якої називати відмовилася.

Свідок ОСОБА_19 , підтвердив у суді, що квартира АДРЕСА_7 . була оформлена на його родича, який ніколи не збирався її продавати. За оформлення права власності на цю квартиру ОСОБА_6 отримала від потерпілого грошові кошти.

У минулому ОСОБА_6 неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності за шахрайство за подібних обставин, що свідчить про її схильність до вчинення аналогічних злочинів.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що обвинувачена, зловживаючи довірою потерпілого, заволоділа його грошовими коштами, не маючи жодних намірів виконувати взяті на себе зобов`язання, тобто вчинила шахрайство.

Наведені докази суд вважає достатніми для ухвалення обвинувального вироку. Досліджені безпосередньо в суді докази, які суд поклав в основу вироку, узгоджуються між собою, зібрані у порядку, встановленому ст.93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст.87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Суд вважає, що наведені докази є належними, допустимими, достовірними а сукупність доказів дає підстави для прийняття відповідного процесуального рішення щодо винуватості ОСОБА_6 в інкримінованому злочині.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_6 в межах пред`явленого обвинувачення за ч.4 ст.190 КК України за кваліфікуючими ознаками: заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, в особливо великих розмірах.

При призначені покарання обвинуваченій ОСОБА_6 суд керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують покарання.
Так, згідно із приписами ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.
Згідно із ст.12 КК України злочин, передбачений ч.4 ст.190 КК України, є особливо тяжким злочином, який карається позбавленням волі на строк до дванадцяти років із конфіскацією майна.
ОСОБА_6 має вищу юридичну освіту, офіційно не працевлаштована, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , має на утриманні неповнолітню дитину 2011 року народження, раніше неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, вчинила злочин в період іспитового строку, посередньо характеризується за місцем мешкання. Свою вину у вчиненні даного злочину обвинувачена фактично не визнала, не розкаялася та не вжила жодних заходів щодо відшкодування завданої шкоди потерпілому.
Відомостей щодо перебування обвинуваченої на обліках у лікарів психіатра та на нарколога, зловживання алкогольними напоями чи наркотичними засобами - немає.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченій, не встановлені.

Обставинами, що обтяжують покарання, є рецидив злочинів.

Враховуючи викладене, ставлення обвинуваченої до вчиненого, наслідки вчиненого злочину, думку потерпілого, який наполягає на призначенні найсуворішого покарання, з урахуванням особи винного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_6 основне покарання у вигляді позбавлення волі в межах, установлених в санкції ч.4 ст.190 КК України, вважаючи що подальше виправлення обвинуваченої не можливе без ізоляції від суспільства, а призначене покарання буде достатнім для попередження нових злочинів.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати й у кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_12 про стягнення з ОСОБА_6 100 000 (ста тисяч) доларів США в якості відшкодування майнової шкоди підлягає задоволенню, оскільки вина обвинуваченої у вчиненні злочину повністю доведена.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 100 000 гривень підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно пунктів 8 та 9 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної шкоди. Згідно ч.1 ст. 23 ЦК України «Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав».

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - «... моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я. ... у порушенні інших цивільних прав, ... у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків».

Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», - «Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану...».

В судовому засіданні встановлено та доведено, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_20 . ОСОБА_12 завдано емоційних та душевних страждань, погіршення стану здоров`я, внаслідок чого у потерпілого відбулось порушення звичайного укладу життя.
Тому суд вважає, співмірним заподіяній шкоді стягнення на користь потерпілого з обвинуваченої грошових коштів у сумі 50 000 ( п`ятдесят тисяч тисяч) гривень в якості відшкодування моральної шкоди та 100 000 (сто тисяч ) доларів США в якості відшкодування майнової шкоди.

Визначаючи відшкодування майнової шкоди в іноземній валюті суд виходить із того, що грошові кошти передавалися потерпілим в доларах США та керується практикою Верховного Суду, зокрема у справах №761/12655/14-ц, №373/2054/16Ц та ін.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 1-377 КПК України, ст..1-108 КК України, суд, ст.1166, ст.1167 ЦК України, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років із конфіскацією всього належного на праві приватної власності майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту фактичного затримання тобто з 15.03.2016 р.

На підставі ст.71 КК України призначити остаточне покарання за сукупністю вироків, шляхом частково приєднання не відбутої частини покарання за вироком Приморського районного суду м.Одеси від 12.11.2013 року, визначивши остаточно ОСОБА_6 до відбуття покарання у вигляді позбавлення волі строком на 10 (десять) років і 6 (шість) місяців із конфіскацією всього належного на праві приватної власності майна.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, в редакції Закону від 26.11.2015 року, зарахувати в строк покарання ОСОБА_6 термін її попереднього ув`язнення у період з 15.03.2016 року включно по день набрання вироком законної сили, із розрахунку: один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченій до набрання вироком законної сили - залишити у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов ОСОБА_12 про відшкодування майнової та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_12 100 000 (сто тисяч) доларів США в якості відшкодування майнової шкоди, завданої злочином, що згідно курсу НБУ становить 2 424 400 (два мільйони чотириста двадцять чотири тисячі чотириста) гривень.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_12 50 000 ( п`ятдесят тисяч) гривень в якості відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір», стягнути з ОСОБА_6 судовий збір, що складає 6890 (шість тисяч вісімсот дев`яносто) гривень на користь держави.

Речові докази:
- завірена копія розписки від імені ОСОБА_6 на аркуші формату А4- зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку суду після його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_3

Суддя: ОСОБА_2