В И Р О К
Іменем України
13.08.2019 р.
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
із участю: прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003408 від 03.10.2016 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, військовослужбовця строкової служби, не одруженого, раніше не судимого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,
УСТАНОВИВ :
26.09.2016 року близько 01 години 30 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи в кафе " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", що розташоване в АДРЕСА_2 , з метою заволодіння чужим майном, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу вчинив крадіжку належного ОСОБА_5 мобільного телефону "HUAWEI P8 lite" моделі "ALE-L21" в корпусі чорного кольору, Імеі 1: НОМЕР_2 , Імеі 2: НОМЕР_3 , вартістю 4644,06 грн. Із викраденим майном з місця вчинення кримінального правоорушення зник та розпорядився ним на власний розсуд, заподіявши своїми діями ОСОБА_5 майнової шкоди на зазначену суму.
Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю. Пояснив, що він, гуляючи по м.Жмеринка, о 01 годині 30 хвилин 26.09.2016 року зайшов до кафе "Мобі Дік" та сів за один із столиків. За цей же столик до нього невдовзі сів незнайомий чоловік, який запропонував випити із ним спиртних напоїв, на що він, обвинувачений, відмовився. Вказаний чоловік самостійно випив пляшку вина, після чого заснув, схилившись на столик. Побачивши, що у того чоловіка з кишені визирав мобільний телефон із підключеною гарнітурою навушників, він, обвинувачений, вирішив цей телефон викрасти, з метою чого тихенько від решти осіб витягнув з кишені незнайомця мобільний телефон "HUAWEI" чорного кольору. Останній продовжував спати і він, обвинувачений, з викраденим телефоном вийшов на вулицю, де неподалік вказаного кафе продав його іншому хлопцеві, якого зустрів випадково, за 500 грн. Після цього рушив далі відпочивати у м.Жмеринка, витративши отримані гроші. Протиправність власних дій усвідомлював, із найменуванням та вартістю викраденого ним у потерпілого мобільного телефону погодився. У вчиненому щиро розкаявся. Зазначив, що не зміг досі відшкодувати завдану шкоду через відсутність коштів. Просив його суворо не карати.
Потерпілий ОСОБА_5 за його викликом в судове засідання не з`явилася, попередньо подавши заяву, за змістом якої просив судовий розгляд проводити без його участі, вимагав призначення суворого покарання обвинуваченому ОСОБА_4 ..
Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
Обвинуваченим заявлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин; його позиція є істинною та добровільною.
Судом роз`яснено учасникам судового провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, за наслідком чого не отримано їх заперечень проти вказаного порядку та обсягу дослідження доказів.
Суд, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим, заслухавши сталу думку учасників судового розгляду, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, на підставі ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та ухвалив обмежитись дослідженням відомостей, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому суд виходить з того, що вчинене кримінальне правопорушення не є складним, обвинувачений не має будь-яких фізичних чи психічних вад, розуміє суть пред`явленого обвинувачення та зміст фактичних обставин справи, які не оспорює, усвідомлюючи неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку, про що заявив у судовому засіданні, а тому у суду відсутні сумніви щодо добровільності та істинності позиції сторін з вказаних питань..
Таким чином, суд прийшов до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 умисно вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), а тому він повинен нести кримінальну відповідальність за ч.1 ст.185 КК України.
При призначенні міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, враховує думку потерпілого.
Так, обвинувачений ОСОБА_4 є громадянином України, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебував; за місцем постійного проживання характеризується позитивно, до складу його сім`ї окрім матері, входять також двоє малолітніх братів та малолітня сестра, в теперішній час проходить дійсну військову строкову службу.
Ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину слід віднести до обставин, що пом`якшують покарання.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Як вбачається із досудової доповіді Жмеринського міськрайонного відділу з питань пробації, складеної 22.12.2017 року, оцінено середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_4 та середній рівень ризику небезпеки для суспільства; виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства (без позбавлення волі, обмеження волі на певний строк або арешту) вважається можливим (т.1 а.с.26-28).
З урахуванням наведеного та з огляду на те, що вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення є злочином середньої тяжкості, враховуючи особу обвинуваченого, який характеризується виключно позитивно, приймаючи до уваги обставини, що пом`якшують його покарання, за відсутності обставин, які обтяжують покарання, суд доходить висновку, що для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення нових правопорушень є необхідним та достатнім призначення йому покарання у виді штрафу, визнаючи недоцільним застосування передбачених санкцією вказаної частини статті закону про кримінальну відповідальність більш суворих покарань у виді арешту арешту та позбавлення волі, а також з огляду на неможливість застосування громадських робіт та виправних робіт до ОСОБА_4 , який в теперішній час є військовослужбовцем строкової служби, водночас не вбачаючи підстав для застосування щодо обвинуваченого вимог ст.69, 69-1 КК України.
Цивільний позов наразі не заявлено.
Речові докази відсутні.
Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, в розмірі 198 грн. (а.к.п.38), підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.
Про обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили клопотань не надійшло.
Керуючись ст.349, 368-371, 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ :
ОСОБА_4 визнати винуватим та призначити йому покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 гривень.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 198 гривень процесуальних витрат на залучення експерта.
Вирок суду набуває законної сили після закінчення строків його оскарження, якщо не було подано апеляційну скаргу.
Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, Вінницькому апеляційному суду через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області.
Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, а також направленню потерпілому.

Суддя ОСОБА_1