Дунаєвецький районний суд Хмельницької області
Справа № 674/397/17
Провадження № 1-кп/674/5/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2019 рокум.Дунаївці

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
учасників кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
представника потерпілого ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8
обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дунаївці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0005945 від 16 вересня 2016 року про обвинувачення

ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ставище Дунаєвецького району Хмельницької області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, одруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,

ОСОБА_10 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Ставище Дунаєвецького району Хмельницької області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, перебуває у цивільному шлюбі, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-25.12.2003 року Дунаєвецьким районним судом за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік;

- 15.09.2006 року Дунаєвецьким районним судом за ч. 1 ст. 121 КК України до позбавлення волі строком на 5 років на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки;

- 29.01.2007 року Дунаєвецьким районним судом за ч. 1 ст. 152, ч. 3 ст. 186, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців;

- 04.11.2016 року Дунаєвецьким районним судом за ч.2 ст. 185 КК України до арешту строком на 3 місяці, 17.03.2017 звільнений по відбуттю покарання,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,

ВСТАНОВИВ:
12 вересня 2016 року близько 23.30 години в АДРЕСА_2 , ОСОБА_10 спільно з своїм братом ОСОБА_9 , на ґрунті раптово - виниклих неприязних відносин, під час суперечки, між ними та ОСОБА_11 , умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, після нанесення ОСОБА_9 удару кулаком правої руки ОСОБА_12 в область обличчя, від якого ОСОБА_5 впав на землю, ОСОБА_10 наніс один удар ногою в область тулуба ОСОБА_12 , який знову впав на землю, після чого наніс останньому ще 4 удари ногою в область тулуба. В подальшому ОСОБА_9 наніс 3 удари ногою в область обличчя ОСОБА_12 . Внаслідок вчинених дій ОСОБА_10 та ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_12 спричинені тілесні ушкодження у вигляді перелому передньої, нижньої, задньо латеральної стінок лівої гайморової пазух, перелом 6,7,8 ребер справа, забій головного мозку легкого ступеня, які згідно висновку експерта №1660 по ступені тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, а також тілесні ушкодження у вигляді забійних ран кута рота справа, лобної ділянки голови зліва, які за своїм характером згідно висновку експерта №1660 відносяться до легких тілесних ушкоджень.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненому визнав повністю та пояснив, що 12.09.2016 він разом із братом та друзями відпочивали на ставку в с.Ставище Дунаєвецького району. Потім з братом обходили став, бо запустили в став мальок . Односельчанам повідомили не кидати сітки. Зателефонував ОСОБА_13 , який повідомив, що ОСОБА_14 кидає сітки. ОСОБА_15 сказав, щоб ОСОБА_13 дивився за ОСОБА_16 .. Згодом ОСОБА_13 зателефонував вдруге, що ОСОБА_14 знову прийшов і хлопці вирішили піти туди. Коли прийшли на місце, були лише ОСОБА_13 і ОСОБА_17 , які вказали, що ОСОБА_18 пішов у напрямку свого дому, після чого вони побігли за ним.

Коли догнали, поклав руку на плече, у відповідь на що ОСОБА_14 почав лаятися та нецензурно висловлюватись і тоді він вдарив його по обличчю, наніс 2 удари, прибіг ОСОБА_19 і наніс удар від якого потерпілий впав.

Потім прибіг ОСОБА_20 , який біг за ними і почав наносити удари ногами Юзі в обличчя і декілька ударів по тілу. Коли ОСОБА_14 лежав, підбіг ОСОБА_15 і почав зупиняти їх та допоміг піднятись ОСОБА_21 , після чого всі розійшлись. Вважає, що зробив неправильно, але в кінці судового розгляду вину визнав частково і тільки у нанесенні потерпілому двох ударів в голову зі сторони потилиці. Позов прокурора не визнає, а позов потерпілого визнає частково.

Просить не позбавляти волі, застосувати Закон України «Про амністію 2016року», бо має на утриманні неповнолітніх дітей.

Обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненому визнав і пояснив, що підтримує покази брата і додав, що дійсно він наніс 2 удари в область обличчя потерпілому від чого той впав, однак удари наносив не кулаками, а лише лодонею. В той вечір випив близько 750 мл. міцного пива. Ногою ударів не наносив,ні головою, ні в область тулуба. ОСОБА_20 бив потерпілого ногами (2 по обличчю і 3-4 по тулубу). Особисто він в той вечір був взутий у резинових сланцях. Потерпілого били лише 3 осіб: він, його брат ОСОБА_22 та ОСОБА_23 . Просив виправдати за ст.122 КК України. Позов прокурора не визнає, а позов потерпілого визнає частково.

Показання обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 щодо нанесення ударів лише лодонями, а також про те, що всі тілесні ушкодження потерпілому спричинені не в результаті їх дій, а стороніх осіб не викликають довіру, вони спростовані зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Показаннями потерпілого ОСОБА_24 , який пояснив, що 12.09.2016 близько 22-23 години, перебуваючи в с.Ставище Дунаєвецького району пішов до ставка, щоб кинути сітку. Біля ставка, в той час, знаходились ОСОБА_13 і ОСОБА_25 .. Близько 23.30 прийшов перевірити сітки, сіток там вже не було, запитав у хлопців де сітки, згодом пішов у напрямку дому. Коли йшов додому його наздогнав ОСОБА_26 , який поставив руки на плечі, зловив за підсак і вдарив в область обличчя кулаком, після чого він одразу схилився, і зразу ж вдарив ОСОБА_19 та від вказаного удару він упав. Потім зігнувся за фонариком, відчув багато ударів, впав, удари продовжували наносити і втратив свідомість. Чув як прибігло багато людей. Коли побачив ОСОБА_27 , то попросив, щоб його відпустили додому, останній допоміг йому піднятися на ноги.

Позовну заяву підтримує в повному обсязі і просить стягнути з обвинувачених матеріальну та моральну шкоду.

Показаннями свідка ОСОБА_28 , який пояснив, що 12.09.2016 був ввечері на ставку в с.Ставище, де були брати ОСОБА_29 , пили пиво. Зателефонував ОСОБА_13 і повідомив, що ОСОБА_14 прийшов перевіряти сітки, тоді вони вирішили піти до ОСОБА_30 . Перші побігли брати ОСОБА_29 , потім пішли він, ОСОБА_13 і ОСОБА_31 .

Гаврілові ( ОСОБА_32 та ОСОБА_22 ) наздогнали ОСОБА_33 , коли той направлявся до дому та вже знаходився на відстані близько 200 метрів від ставу. Коли прийшли до ОСОБА_29 і ОСОБА_30 , то ОСОБА_18 вже був побитий, а біля нього стояли лише ОСОБА_34 та ОСОБА_22 , більше нікого не було. Допоміг піднятися потерпілому, після чого той пішов додому, а він разом із хлопцями пішов далі рибалити.

ОСОБА_35 в той вечір на ставку не бачив, потерпілого ОСОБА_20 не наздоганяв.

Показаннями свідка ОСОБА_36 , який пояснив що 12.09.2016 побачив, що ОСОБА_14 закидає сіті. Коли потерпілий пішов додому, то разом із ОСОБА_37 витягнули його сітку. Коли ОСОБА_18 повернувся, то виявив відсутність сітки, почав погрожувати йому, що якщо ще раз це зробить, то пустить йому пулю в лоб і тому вирішив зателефонувати до ОСОБА_27 та повідомити про погрози, що і зробив. Після цього прибігли брати ОСОБА_29 . Бачив як обвинувачені били кулаками Югу. ОСОБА_38 допоміг піднятись Юзі.

У потерпілого була голова в крові, він пішов додому. Ні він, ні ОСОБА_31 , ні ОСОБА_38 , ОСОБА_33 не били. ОСОБА_35 не бачив в той день, його біля ОСОБА_39 не було в той час.

Показаннями свідка ОСОБА_40 , який показав, що 12.09.2016, коли повертався від бабусі та проходив поблизу ставу разом із ОСОБА_41 , побачили ОСОБА_33 , який підозріло поводився, тримався біля одного місця і дивився на воду. Тому вирішили подивитись чи є сітка у ставку, чи не займається ОСОБА_18 браконьерством. Знайшли сітку, витягнули її та стали чекати на ОСОБА_33 .

Коли прийшов ОСОБА_18 , то почав кричати на них та погрожувати їм, тоді ОСОБА_13 комусь зателефонував. Першими прибігли брати ОСОБА_29 , а ОСОБА_18 в цей час вже пішов додому. Обвинувачені побігли за ОСОБА_42 , а він разом із ОСОБА_41 і ОСОБА_43 згодом пішли за ними.

Коли вони надійшли з-за повороту, то побачили як ОСОБА_29 стояли над ОСОБА_42 , який в той час лежав на землі побитий. ОСОБА_15 почав кричати на ОСОБА_29 , і вони тоді вже перестали бити ОСОБА_33 .

ОСОБА_35 біля потерпілого не було і його в той день не бачив.

Крім цього, винуватість ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненому підтверджується і іншими доказами провадження.

Заявою потерпілого ОСОБА_24 про злочин від 16.09.2016 року (а.п.11,12) з якої останній заявив про вчинення щодо нього злочинів, передбачених ст.ст. 115,121,122 КК України, а саме, що він 12.09.2016 року, повертаючись додому о 23:00-23:30 годині в селі Ставище Дунаєвецького району о 23:00-23:30 годині на дорозі, не зрозуміло з яких підстав та без попередження, 5-8 молодих чоловіків, двох з яких впізнав як жителів села Шабагу Олександра та ОСОБА_44 , які першими почали застосовувати до нього фізичний вплив шляхом нанесення важких ударів в голову та нищівних ударів ногами в область тулуба та голови. Після ударів в голову був повалений на землю, спробував прикритись руками (по можливості прикривши місце нещодавньої операції по вилученню ракової пухлини) від сильних ударів ногами по всьому тілу, поки не отримав нищівного удару в голову і втратив свідомість. Після звірського насильницького побиття, прийшовши до тями після кількох годин без свідомості, виявив втрату протезу зубів нижньої челюсті, складного підсаку, який знаходився за поясом, та ліхтарика.
Висновком експерта №1660 від 09.02.2017 року за результатами проведеної-судово-медичної експертизи (а.п.43-44) відповідно якої встановлено, що згідно даних представленої медичної документації , даних заключения КТ головного мозку, консультативного висновку обласного лікаря-рентгенолога, у ОСОБА_24 станом на 13- 23.09.2016 року виявлені тілесні ушкодження у вигляді перелому передньої, нижньої, задньо-латеральної стінок лівої гайморової пазух, перелому 6,7,8 ребер справа по задній аксілярній лінії, забою головного мозку легкого ступеня, забійних ран кута рота справа, лобної ділянки голови зліва, крововиливу м`яких тканин обох повік лівого ока, що могли утворитися від дії тупих твердих предметів, не виключено, в час та за обставин, вказаних у постанові про призначення судово-медичної експертизи. Перелом передньої, нижньої, задньо-латеральної стінок лівої гайморової пазух, перелом 6,7,8 ребер справа, забій головного мозку легкого ступеня за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ України №6 від 17.01.1995р. «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України». Забійні рани кута рота справа, лобної ділянки голови зліва за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень (що мають незначні скороминущі наслідки), згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ України №6 від 17.01.1995р. «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України». Виставлений лікарями діагноз «Перелом ребер зліва. Перелом лівої виличної кістки. Перелом лівої скроневої кістки» не підтверджені при КТ дослідженні та рентгенологічно, тому не приймається до уваги при встановлені ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.
Показаннями експерта ОСОБА_45 , яка показала, що СМЕ потерпілого проведено на підставі постанови слідчого. Було досліджено медичну документацію (історія хвороби та рентгензнімки) та проведено огляд потерпілого. Тілесні ушкодження у потерпілого утворились від ударів твердими предметами з обмеженою контактуючою поверхнею (кулак, взута нога). Травмуючих дій не менше 4.

Тілесні ушкодження не могли утворитись від ударів долонею. Від удару ногою могли утворитись, залежали від сили удару, а не від конкретного взуття, не має значення чи це берці чи тапочки.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 05.01.2017 року та ілюстрованих таблиць до нього (а.п.63-74), проведеного за участю неповнолітнього свідка ОСОБА_36 , відповідно до якого останній показав та розказав, що 12 вересня 2016 року о 22 год. на ставку в с.Ставище Дунаєвецького району на дамбі помітив ОСОБА_46 , який займався виловим риби на сітку. Після цього пройшовши поблизу дамби пішов берегом з лівої її сторони та зупинився біля верб разом із ОСОБА_47 , де відпочивали ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_28 , яким розповіли, що ОСОБА_5 перебуває на дамбі та напевно закидає сітки. Після цього повернувся назад на дамбу та взявши в руки дерев`яну палицю витягнув зі ставка сітку і пішовши до закінчення дамби змотавши її у клубок порвали та викинули. Після цього близько 23 год. того ж дня на дамбу прийшов ОСОБА_5 перевіряти свої сітки, і перевіривши першу сітку ОСОБА_13 йому сказав, що другої сітки не має, оскільки витягнули її з води та викинили. В результаті цього ОСОБА_5 почав їм погрожувати фізичною розправою. Після цього зателефонував до ОСОБА_28 та повідомив, що ОСОБА_5 перевіряє свої сітки та погрожує фізичною розправою, після чого останній одразу пішов по вул.Дружби Народів до свого дому. Потім на перехресті вулиць, що знаходиться поблизу ставка до них прийшов ОСОБА_28 разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_9 та розповівши їм про все, і за ОСОБА_11 одразу побіг ОСОБА_9 , а за ним одразу пішов його брат ОСОБА_10 .. Після цього через деякий час почули на вулиці Дружби Народів суперечки та разом з ОСОБА_48 та ОСОБА_28 пішли у те місце. Прийшов до нежилого господарства АДРЕСА_3 побачили, як ОСОБА_5 лежав лівою стороною на узбіччі дороги, якому наносили ногами в область обличчя та тулуба ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .. Побачивши це до них підбіг ОСОБА_28 та почав кричати, щоб ОСОБА_9 та ОСОБА_10 припинили наносити удари ОСОБА_12 , що останні зробили. Після цього ОСОБА_5 підвівся на ноги та пішов в напрямку свого дому, а він, ОСОБА_28 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 усі разом пішли до ставка, при цьому ніяких речей у ОСОБА_24 не забирали.
Протоколом проведення слідчого експерименту від 05.01.2017 року та ілюстрованих таблиць до нього (а.п.84-95), проведеного за участю неповнолітнього свідка ОСОБА_40 , відповідно до якого останній показав та розказав, що 12 вересня 2016 року о 22 год. на ставку в с.Ставище Дунаєвецького району на дамбі помітив ОСОБА_46 , який займався виловим риби на сітку. Після цього пройшовши поблизу дамби пішов берегом з лівої її сторони та зупинився біля верб разом із ОСОБА_49 де відпочивали ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_28 , яким розповіли, що ОСОБА_5 перебуває на дамбі та напевно закидає сітки. Після цього повернувся назад на дамбу та ОСОБА_13 взявши в руки дерев`яну палицю витягнув зі ставка сітку і пішовши до закінчення дамби, змотавши її у клубок, порвав та викинув у чагарники. Після цього близько 23 год. того ж дня, на дамбу прийшов ОСОБА_5 перевіряти свої сітки, і перевіривши першу сітку ОСОБА_13 йому сказав, що другої сітки не має, оскільки витягнув її з води та викинув. В результаті цього ОСОБА_5 почав їм погрожувати фізичною розправою. Після цього ОСОБА_13 зателефонував до ОСОБА_28 та повідомив, що ОСОБА_5 перевіряє свої сітки та погрожує фізичною розправою, після чого останній одразу пішов по вул.Дружби Народів до свого дому. Потім на перехрестя вулиць, що знаходиться поблизу ставка до них прийшов ОСОБА_28 разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , розповівши їм про все і за ОСОБА_11 одразу побіг ОСОБА_9 , а за ним одразу пішов його брат ОСОБА_10 .. Після цього через деякий час почули на вулиці Дружби Народів суперечки і разом з ОСОБА_49 та ОСОБА_28 пішли у те місце. Прийшов до нежилого господарства АДРЕСА_3 побачили, як ОСОБА_5 лежав лівою стороною на узбіччі дороги, якому наносили удари ногами в область обличчя та тулуба ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .. Побачивши це до них підбіг ОСОБА_28 та почав кричати, щоб ОСОБА_9 та ОСОБА_10 припинили наносити удари ОСОБА_12 , що останні зробили. Після цього ОСОБА_5 підвівся на ноги та пішов в напрямку свого дому, а він, ОСОБА_28 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 усі разом пішли до ставка, при цьому ніяких речей у ОСОБА_24 не забирали.
Дані показання свідок ОСОБА_50 підтвердив в судовому засіданні.
Отримані та досліджені судом вищевказані докази є допустимими та належними.

Щодо протоколу проведення слідчого експерименту від 05.01.2017 року та ілюстрованих таблиць до нього (а.п.75-83), проведеного за участю свідка ОСОБА_28 , то суд вважає даний доказ неналежним, оскільки свідок ОСОБА_28 спростував в судовому засіданні покази, які він давав при слідчому експерименті і пояснив, що не бачив, як били потерпілого брати ОСОБА_29 і таких показів при слідчому експерименті не давав.
В судовому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_8 зазначалося, що обвинувачення щодо ОСОБА_10 за ч.1 ст.122 КК України не знайшло свого підтвердження в ході судового слідства, а тому його слід виправдати та перекваліфікувати його дії на ст.125 КК України.

Однак доказів, які б вказували на причетність до спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_14 інших осіб , крім тверджень обвинувачених, стороною захисту не надано і судом не встановлено.

Щодо пояснень потерпілого ОСОБА_5 відносно того, що йому наносив удари ногою в область обличчя ОСОБА_20 , коли він лежав на землі, то слід зазначити , що потерпілий пояснював в суді, що пам`ятає один удар і він зрозумів ,що це ОСОБА_51 , оскільки ОСОБА_26 йому потім повідомив, що ОСОБА_20 був у взутті типу «берци». Самого ОСОБА_35 він не бачив і не міг розгледіти. Крім того, ОСОБА_14 пояснював суду, що ОСОБА_26 усім в селі вихвалявся, що «так дав ОСОБА_52 (тобто вдарив) , що аж зуби вилетіли».

Покази потерпілого, про те, що ОСОБА_20 міг спричинити йому тілесні ушкодження повністю спростовуються показаннями свідків ОСОБА_28 , ОСОБА_40 , ОСОБА_36 , які вони давали в судовому засіданні. Судом не встановлено, що дані свідки заінтересовані давати показання на користь ОСОБА_35 чи інших осіб.

Суд вважає, що у потерпілого немає сумнівів в причетності до спричинення йому тілесних ушкоджень обвинуваченими, оскільки на протязі судового розгляду справи не відмовився від обвинувачення та не залишив без розгляду заявлений ним цивільний позов до обвинувачених.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_53 , показав, що 12.09.2016р., коли мала місце дана подія, його на ставку не було і тому будь-яких подробиць повідомити не може.

Свідок ОСОБА_54 , який, як пояснював обвинувачений ОСОБА_9 , бачив як ОСОБА_20 наносив удари потерпілому показав суду, що 12.09.2016р., коли мала місце дана подія, його на ставку не було і тому будь-яких подробиць повідомити не може.

Суд приходить до переконання, що докази вчинення кримінального правопорушення обвинуваченими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які покладені судом в основу обвинувального вироку, були отримані з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства.

В провадженні не встановлено жодного належного, переконливого та об`єктивного доказу відсутності вини обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, тобто нанесенні потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень, не здобуто таких і в процесі судового розгляду. Крім того відсутні підстави для перекваліфікації дій обвинувачених на ст.125 КК України, оскільки ні обвинуваченні, ні потерпілий чітко не зазначили хто, як і куди наносив удари по тілу потерпілого.

А щодо нанесення обвинуваченими потерпілому тілесних ушкоджень лише руками або долонею спростовується висновком судово- медичної експертизи та поясненнями експерта, яка виключає ,що тілесні ушкодження у потерпілого могли утворитись від ударів долонею .

Оцінивши у сукупності досліджені докази, суд дійшов висновку про те, що вина ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого їм злочину знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду.

Дії обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 122 КК України, оскільки умисно спричинили середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто умисні тілесні ушкодження, які не є небезпечними для життя і не потягли за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я потерпілого ОСОБА_24 .

Обвинувачені винні у вчиненні кримінального правопорушення і підлягають покаранню за його вчинення.

При призначенні покарання, суд згідно із вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченим суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії середньої тяжкості, особу винних, що обвинувачений ОСОБА_9 раніше не судимий і вперше притягується до кримінальної відповідальності, характеризується по місцю проживання негативно, має на утриманні четверо малолітніх дітей, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, хоча згідно висновку судово-психіатричного експерта №83 від 20.02.2017 року (а.п.117-119) виявляє легку розумову відсталість, виявляв таку і на період інкримінованого йому злочину, а обвинувачений ОСОБА_10 раніше неодноразово судимий, характеризується по місцю проживання негативно, зловживає спиртними напоями і схильний до вчинення протиправних дій, перебуває на обліку у лікаря психіатра з 2000 року , згідно висновку судово-психіатричного експерта №154 від 17.03.2017 року (а.п.138-140) на момент скоєння злочину виявляв легку розумову відсталість, виявляє таку й на теперішній час, в стані тимчасового розладу душевної діяльності, іншого хворобливого стану психіки, крім вищевказаного, не перебував, застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру не потребує, на обліку у лікаря нарколога не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинувачених ,суд вважає щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_10 , відповідно до ст.67 КК України, є рецидив злочинів.

З врахуванням обставин справи, характеру вчиненого діяння, особи обвинувачених, які щиро покаялися, однак характеризуються негативно, схильні до вчинення протиправних дій, а обвинувачений ОСОБА_10 раніше судимий, суд дійшов висновку, що обвинуваченим слід обрати покарання, необхідне й достатнє для їх виправлення та попередження скоєння нових злочинів, лише у виді позбавлення волі, в межах санкції ч.1 ст. 122 КК України з реальним його відбуванням, що буде справедливим, необхідним і достатнім для їх виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 та захисник заявили клопотання про застосування до нього Закону України «Про амністію в 2016 році», звільнивши його від відбування покарання, оскільки він вчинив злочин, який не є тяжким або особливо тяжким, і має на утриманні малолітніх дітей щодо яких не позбавлений батьківських прав.

Прокурор в судовому засіданні заперечувала проти звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі п «а» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», як про це зазначив у заяві обвинувачений.

Представник потерпілого не заперечив щодо застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 закону про амністію.

Як встановлено ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст. 86 КК України).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 1 Закону України "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що встановивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07.09.2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. №1810-VII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Відповідно до п "в" ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_55 , батьком якого є ОСОБА_9 і на момент вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_9 , яке не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України та на день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» йому не виповнилося 18 років.

Вказане кримінальне правопорушення ОСОБА_9 вчинив 12 вересня 2016 року, тобто до дня набрання чинності (07 вересня 2017р.) Закону України «Про амністію у 2016 році».

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого амністії, передбачених ст. 4 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» та ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_9 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

Суд роз`яснює обвинуваченому ОСОБА_9 наслідки застосування амністії, а саме: амністія в подальшому протягом останніх десяти років не може бути застосована.

Перший заступник керівника Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Хмельницької обласної ради , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Комунальна установа Хмельницької обласної ради «Хмельницька обласна лікаря» звернувся з позовом до ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_5 від злочину в розмірі 2997,70 грн., який відповідно до ст. 1206 ЦК України, якою передбачено, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки обвинувачені винні у заподіянні даних витрат.

Потерпілим ОСОБА_5 заявлено цивільний позов до обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 8347 грн.27 коп., а саме витрат, які він поніс на лікування, перебуваючи на лікуванні в нейрохірургічному відділенні Хмельницької обласної лікарні з 13.09.2016р. по 23.09.2016р. та на лікування в госпіталі ветеранів війни з 18.01.2017р. по 02.02.2017р. , а також про відшкодування моральної шкоди в сумі 50000 грн., яка полягає у тому, що протиправні дії обвинувачених призвели до втрати нормальних життєвих зв`язків та вимагають від нього додаткових зусиль на організацію свого життя, лікування, прийняття участі в досудових розслідувань.

Судом встановлено, що потерпілим понесені витрати на лікування в розмірі 8347,27 грн., що підтверджується виписним епікрізом відділення «Нейрохірургії», виписками з медичної картки стаціонарного хворого ,виписками з історії хвороби №19749,довідкою ТОВ «Хмельницька міська перша аптека» від 02.10.2017р., товарними чеками про придбання ліків, а тому відповідно до вимог ст.ст. 22, 1166,1177 ЦК України дана сума матеріальних збитків підлягає відшкодуванню в повному розмірі на користь потерпілого ОСОБА_5 .

Заявлений потерпілим ОСОБА_5 цивільний позов до обвинувачених про відшкодування моральної шкоди в розмірі 50000 грн. на його користь, спричиненої обвинуваченими внаслідок вчинення кримінального правопорушення, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає, що цивільний позов в частині стягнення коштів на відшкодування завданої моральної шкоди потерпілому підлягає задоволенню у повному обсязі відповідності до ст.ст.23, 1167 ЦК України і стягнути солідарно з обвинувачених 50000 грн., враховуючи характер вчиненого правопорушення, глибину душевних та фізичних страждань, вимушені зміни у його життєвих стосунках, їх тяжкість та тривалість, ступень вини обвинувачених та їх матеріальний стан.

Ухвалою Дунаєвецького районного суду від 29 жовтня 2018 року до обвинувачених застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладанням обов`язків .

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1(один) рік .

На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_9 звільнити від відбування покарання.

Визнати ОСОБА_10 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2(два) роки.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладанням обов`язків, який застосовано щодо ОСОБА_10 ухвалою Дунаєвецького районного суду від 29 жовтня 2018 року, залишити без змін.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, який застосовано до обвинуваченого ОСОБА_10 , згідно ухвали Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 29.10.2018 року залишити без змін.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_10 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.
Стягнути солідарно з ОСОБА_9 (місце проживання АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) , ОСОБА_10 (місце проживання АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) на користь Хмельницької обласної лікарні для подальшого зарахування до місцевого бюджету Хмельницької обласної ради ( р/р 1504 ГУДКСУ у Хмельницькій області МФО 815013 ) витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в розмірі 2997 ( дві тисячі дев`ятсот дев`яносто сім )гривень 70 копійок.

Стягнути солідарно з ОСОБА_9 (місце проживання АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) , ОСОБА_10 (місце проживання АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_5 , місце проживання АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер) у відшкодування матеріальної шкоди 8347 (вісім тисяч триста сорок сім) гривень 27 копійок та моральної шкоди в розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч ) гривень.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Дунаєвецький районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження.

Обвинуваченим, захисникам, потерпілому, представнику потерпілого, прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Головуюча:/підпис/ Згідно з оригіналом: Суддя Дунаєвецького районного суду ОСОБА_1