Номер провадження: 11-кп/813/1444/19
Номер справи місцевого суду: 522/6825/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючий суддя ОСОБА_2
судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси, від 07.08.2019 року, якою був продовжений строк тримання під вартою ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України у кримінальному провадженні №0000454, внесеному до ЄРДР 19.02.2018 року

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси, від 07.08.2019 року був продовжений строк тримання під вартою ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України у кримінальному провадженні №0000454, внесеному до ЄРДР 19.02.2018 року.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржена ухвала є необґрунтовано, незаконною, ризики не доведені, вказує на недоведеність неможливості застосування менш суворого запобіжного заходу і на порушення розумних строків розгляду справи.

За таких обставин, захисник просить скасувати оскаржену ухвалу Приморського районного суду м. Одеси, від 07.08.2019 року і постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора і застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби.
Позиції учасників судового розгляду.

У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений та захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив апеляційний суд залишити оскаржену ухвалу без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Зі змісту оскарженої ухвали вбачається, що вона відповідає приписам вказаної норми кримінального процесуального закону, оскільки в ній наведені положення кримінального процесуального закону, якими керувався суд при постановленні ухвали, а також мотиви прийнятого рішення і його обґрунтування.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ст. 331 КПК України КК України до спливу двомісячного строку з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовую, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
На думку апеляційного суду, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції виконав вимоги ст.ст.199, 331 КПК України, та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого з таких підстав.
Злочин, передбачений ч.3 ст. 186 КК України, відповідно до положень ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, оскільки за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі до восьми років.
За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, стосовно існування ризику переховування обвинуваченого від суду, зважаючи на покарання, яке загрожує обвинуваченому, в разі визнання його винуватим.
На думку апеляційного суду, суд першої інстанції прийняв до уваги всі дані про особу обвинуваченого, та тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим.
Крім того, апеляційний суд приймає до уваги той факт, що в провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 357, ч.2 ст. 185 КК України.
Таким чином, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи прокурора про існування ризику вчинення нових злочинів і ризику перешкоджання кримінальному провадженню.
У судовому засіданні апеляційного суду прокурор вказував на те, що наявні ризики у зазначеному кримінальному провадженні не зменшилися.
На думку апеляційного суду, суд першої інстанції, взявши до уваги обставини вчинення злочину, прийшов до обґрунтованого висновку, що в цьому випадку суспільний інтерес перебування обвинуваченого під вартою, переважає особистий інтерес обвинуваченого.
Що стосується доводів захисника відносно необґрунтованості підозри і відсутності належних доказів причетності ОСОБА_8 до вчиненого злочину, апеляційний суд наголошує, що відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при подальшому розгляді кримінального провадження та прийнятті остаточного рішення за результатами судового розгляду.
Матеріали справи не містять інших даних про обставини, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою.
Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, як судом першої інстанції, так і апеляційним судом не встановлено.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, апеляційним судом не встановлено.
Враховуючи наведене, апеляційний суд приймає до уваги характер та обставини кримінального правопорушення та особу обвинуваченого і вважає, що продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 є доцільним та обґрунтованим
Разом з цим, апеляційним судом встановлені обставини, які потребують звернення особливої уваги районного суду під час розгляду кримінального провадження,
Так, апеляційний суд звертає увагу районного суду на положення ст.8 Конституції України та ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Аналіз практики Європейського суду щодо тлумачення положення «розумний строк» свідчить: в рішенні у справі «Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства» Суд роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.
У розумінні Європейського суду для визначення того, чи була тривалість певного строку розумною, передусім встановлюється початок цього строку та його закінчення. Строк, який слід брати до уваги у зазначеному відношенні, охоплює собою все провадження.
Аналіз наданих апеляційному суду копій матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 та пояснень сторони захисту відносно того, що ОСОБА_8 перебуває під вартою близько 18 місяців, що є порушенням прав обвинуваченого свідчить про те, що кримінальне провадження перебуває на розгляді суду першої інстанції досить тривалий час. Протягом цього часу обвинувачений тримається під вартою, але судовий розгляд не завершений.
Апеляційний суд вважає таку невиправдану тривалість судового розгляду даного кримінального провадження неприпустимою, що з огляду на положення ч.4 ст.28 КПК України, тягне за собою порушення принципу розумності строку розгляду справи.
Відповідно до положень п.1) ч.1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.
Керуючись статями 176, 177, 178,182, 183, 194, 196,197 370-372, 376, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд
ухвалив:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси, від 07.08.2019 року, якою був продовжений строк тримання під вартою ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України у кримінальному провадженні №0000454, внесеному до ЄРДР 19.02.2018 року, залишити без змін.

Звернути увагу Приморського районного суду м. Одеси на необхідність вжиття заходів щодо дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження відповідно до вимог ст.28 КПК України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4