Справа № 216/3903/19
Провадження № 1-кс/216/3389/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.06.2019 м. Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого - судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке подав слідчий СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області підполковник поліції ОСОБА_6 , у досудовому розслідуванні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001121 від 22.06.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 п.5, п.7 ст.115 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

24.06.2019 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області підполковника поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання мотивоване тим, що в провадженні КВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0001121 від 22.06.2019, в ході досудового розслідування у якому встановлені наступні обставини події кримінального правопорушення.

Так, 21.06.2019 року приблизно о 23:10 годин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в компанії своїх друзів, знаходився біля зупинки громадського транспорту «Вулиця Балхашська» в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, де в цей же час в компанії своїх знайомих знаходився раніше йому незнайомий ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який також перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Під час спілкування між зазначеними групами чоловіків відбулася сварка, що переросла в обопільну бійку між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 . Під час бійки у ОСОБА_4 , склалася особиста неприязнь до ОСОБА_7 та раптово виник умисел на спричинення йому смерті із хуліганських мотивів, способом небезпечним для життя багатьох осіб.

Діючи з цією метою ОСОБА_4 дістав з предметів власного одягу гранату типу «РГД-5», яку носив при собі з невизначеною метою, та таким чином підшукав собі знаряддя вбивства.

Відразу ж після цього, приблизно о 23.20 годин 21.06.2019 року ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння смерті ОСОБА_7 способом небезпечним для життя багатьох осіб, з хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, умисно кинув у напрямку ОСОБА_7 зазначену гранату типу «РГД-5», внаслідок чого відбувся вибух. Епіцентром вибуху стала територія проїзної частини дороги на відстані приблизно 10 метрів від дорожньої обочини зі сторони торгівельно-зупиночного комплексу по вулиці Балхашській в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу.

Свої злочинні дії спрямовані на заподіяння смерті ОСОБА_7 з хуліганських мотивів, ОСОБА_4 не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, бо потерпілий ОСОБА_7 , після кидка гранати, встиг відбігти від епіцентру вибуху, унаслідок чого його смерть не настала, однак потерпілому ОСОБА_7 внаслідок вибуху гранати було спричинено згідно довідки КЗ «Криворізька міська лікарня №2»ДОР №7332 від 22.06.2019 тілесні ушкодження у вигляді: чисельних осколкових поранень в області спини та лівої стопи.

Вказаний факт зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0001121 від 22.06.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 п.5, п.7 ст.115 КК України.

22.06.2019 о 10.30 годин ОСОБА_4 затримано в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 п.5, п.7 ст.115 КК України.

23.06.2019 о 10.05 годин ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 п.5, п.7 ст.115 КК України.

Таким чином, у вчиненні вказаного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Шостаково Миколаївського району, Миколаївської області, громадянин України, не працюючий, військовослужбовець військової служби за контрактом старшина, командир відділення зв`язку 3 гаубичної самохідно-артилерійської батареї гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи, військової частини НОМЕР_1 ВМС ( АДРЕСА_1 ), який 30.10.2017 року самовільно покинув дислокацію військової частини, не одружений, судимий в 2001 році Миколаївським райсудом Миколаївської області по ст. 187 ч.3 КК України до 7,3 років позбавлення волі, в силу ст. 89 КК України не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Наразі в провадженні СВ Криворізького ВП ГУНП перебуває кримінальне провадження №0001128 від 23.06.2019 року, відносно ОСОБА_4 за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, вчиненого способом, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого та життя багатьох осіб, за який законом передбачена кримінальна відповідальність у вигляді позбавлення волі строком від 10 до 15 років або довічним позбавленням волі, що з врахуванням ст. 12 КК України, відносить такий злочин до категорії особливо тяжких злочинів.

Таким чином, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, враховуючи, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_4 є запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, зокрема, правовим позиціям, викладеним у п. 35 Рішення ЕСПЛ «Летельє проти Франції», обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Вирішуючи питання обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом повинно бути враховано, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Отже, з метою попередження можливості підозрюваного переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення, та за для забезпечення виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, зокрема прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, є необхідним обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не в змозі ефективно попередити зазначені ризики та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

В судовому засіданні прокурор клопотання слідчого підтримав та просить його задовольнити.

В судовому засіданні підозрюваний, його захисник, кожен окремо, заперечували щодо обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, й просили суд обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, а саме особисте зобов"язання, враховуючи обставини справи та особу підозрюваного. Підозрюваний повідомив, що інцидент стався на зупинці громадського траспорту, незнайомі чоловіки чіплялися до його цивільної дружини, він заступився за свою дівчину, томцу був вимушений витягнути гранату. Крім того, захисник зазначив, що умислу у підозрюваного не було, підозра необгрунтована, вважає, що правоохоронні органи невірно кваліфікували дії підозрюваного.

Заслухавши учасників судового засідання, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Загальним правилом, яке випливає із рішень ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. «Вемгофф проти Німеччини», від 24 липня 2003 р. у справі «Смірнови проти Росії», є те, що особа, обвинувачена у правопорушенні, має перебувати на волі до початку судового розгляду її справи, якщо держава не наведе відповідних і достатніх підстав для тримання під вартою цієї особи. Тобто держава має довести необхідність тримання під вартою особи, а суди, виходячи із презумпції на користь свободи, вирішити, на основі принципу змагальності, чи є достатні підстави для тримання особи під вартою.

У справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) ЄСПЛ зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).

ЄСПЛ робить висновок, що перед застосуванням до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою національний судовий орган повинен обов`язково розглянути можливість застосування інших, альтернативних триманню під вартою, заходів. Позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (п. 31 рішення ЄСПЛ у справі «Амбрушкевич проти Польщі»).

Слідчим суддею встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 п.5, п.7 ст.115 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі від 10 до 15 років або довічним позбавленням волі.

Підозрюваний свою вину у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнає, однак підозра ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовується такими доказами: протоколом огляду місця події від 21.06.2019; довідкою КЗ «Криворізька міська лікарня №2»ДОР; показаннями потерпілого ОСОБА_7 , показання свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ; показаннями підозрюваного ОСОБА_4 ; речовими доказами фрагментами гранати.

Твердження підозрюваного про те, що він не мав намір вчинити злочин, оскільки хотів злякати потерпілих не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, оскільки вказані обставини нічим не підтвердженні та спростовуються вищезазначеними доказами. Слідчий суддя вважає, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування, прокурора, суду.

Про наявність вказаного ризику свідчить той факт, що ОСОБА_4 після спричинення потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень способом небезпечним для життя багатьох осіб, незважаючи на стан потерпілого до правоохоронних органів і заявою про вчинене кримінальне правопорушення не звернувся, потерпілому медичну допомогу не надав та швидку медичну допомогу не викликав, що свідчить про його байдуже відношення до скоєного. Також, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, що у подальшому може ускладнити процес встановлення його місцезнаходження та вплинути на розумність строків досудового розслідування та судового розгляду, відсутність міцних соціальних зв`язків, які могли б стримати останнього не покидати тимчасового вказаного місця мешкання та не покидати межі м. Кривого Рогу або території України, враховуючи відсутність реєстрації на території м. Кривого Рогу та Дніпропетровської області, свідчить про можливе виникнення у підозрюваного бажання переховуватися від органів досудового розслідування та суду, тобто наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Також, на високу ймовірність настання зазначеного ризику вказує факт того, що він будучи військовослужбовцем строкової служби самовільно покинув дислокацію військової частини, у зв`язку з чим внесено відомості до ЄРДР за № 0000005 від 09.01.2018 року за ознаками ч.4 ст.407 КК України.

Так як досудове слідство триває, підозрюваний може незаконно впливати на потерпілих та свідків.

На теперішній час в ході досудового розслідування не проведені усі необхідні слідчі (розшукові) дії за участю потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_4 вчинив злочин із застосуванням насильства, що супроводжувалось спричиненням потерпілому тілесних ушкоджень, способом небезпечним для життя багатьох осіб, у потерпілого та свідків по даному провадженню є реальні підстави побоюватись за своє життя та здоров`я з боку ОСОБА_4 , тобто наявність ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Про наявність вказаного ризику свідчить той факт, що підозрюваний вже притягався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень (розбою), внаслідок чого відбував покарання за вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області у вигляді позбавлення волі. Крім того, в провадженні в СВ Криворізького ВП ГУНП перебуває кримінальне провадження №0001128 від 23.06.2019 року, відносно ОСОБА_4 за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Такі обставини вказують на негативну репутації підозрюваного та певним чином підтверджують схильність обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення.

Підозрюваний не працює, тобто у підозрюваного відсутнє постійне джерело доходів, що може спонукати його продовжити злочинну діяльність у випадку застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Ураховуючи вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, фактичні обставини справи, особу підозрюваного, а також характер вчинених злочинів, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками в справі, слідчий суддя вважає, що є достатні підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Слідчий суддя погоджується з наведеними слідчим підставами для застосування такого запобіжного заходу, оскільки встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Інші більш м`які запобіжні заходи у даних фактичних обставинах не є достатніми, тому що існують ризики, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.
Тому слідчий суддя вважає, що захисником підозрюваного адвокатом ОСОБА_5 не наведено вагомих підстав, які б слугували для обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов"язання.

А тому, суд приходить до висновку, що з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також уникнення ризиків передбачених ст. 177 КПК України, зокрема ризиків переховуватися від органів досудового розслідування та суду, підозрюваному слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою та скористатись правом не визначати розмір застави, оскільки злочин вчинено із застосуванням насильства (п.1 ч.4 ст.183 КПК України).

Керуючись ст. ст. 177, 183, 193-196, 369-372 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області підполковника поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , - задовольнити.

Обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 60 днів, тобто до 20.08.2019 року включно.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в Дніпровський апеляційний суд протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а підозрюваним, який перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

Копію зазначеної ухвали мені ________________________________________________

_________________________________________________ (повне прізвище ім`я, по-батькові)

вручено ____ __________ 201__ року о ____ годині ____ хвилин.

Одночасно роз`яснено порядок її оскарження.