КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4
за участі:
прокурора ОСОБА_7
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9
В С ТА Н О В И Л А

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 06.09.2019 у задоволенні клопотань сторони захисту про зміну обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_6 запобіжного заходу відмовлено. Продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 05 листопада 2019 року включно. Продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 05 листопада 2019 року включно. Визначено ОСОБА_10 заставу у розмірі трьохста прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 576 300 грн.
Від обвинувачених надійшли апеляційні скарги на вказану ухвалу.
В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить апеляційний суд ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 06.09.2019 скасувати, застосувати до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного пристрою стеження.
В обґрунтування апеляційних вимог обвинувачений зазначає, що прокурор в обґрунтування необхідності продовження йому строку тримання під вартою вказав лише одну підставу ? відсутність постійного місця проживання. Натомість, як стверджує апелянт, він надав суду договір оренди житла, підписаний його цивільною дружиною ОСОБА_11 , де йдеться про те, що обвинувачений разом з ОСОБА_11 може проживати у м.Києві на законних підставах. Також ОСОБА_5 додає, що він визнає свою вину, пише скарги про те, що винен ще у чотирьох кримінальних правопорушеннях.
В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить апеляційний суд ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 06.09.2019 скасувати та змінити йому запобіжний захід не пов?язаний з триманням під вартою.
В обґрунтування апеляційних вимог обвинувачений зазначає, що прокурор в обґрунтування необхідності продовження йому строку тримання під вартою вказав ОСОБА_6 може впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, може приховуватись від суду. Натомість обвинувачений зауважує, що потерпілі взагалі до суду не з?являються. Пістолет, який в нього був ? травматичний, не смертельної дії, а отже його дії мають кваліфікуватись за іншою статтею КК України. Також вказує, що в Голосіївському районному суді міста Києва розглядалась його справа з липня 2015 року, де йому не обирався запобіжний захід і він не приховувався від суду, а навпаки був присутнім у всіх судових засіданнях.
Так, в поданих апеляційних скаргах обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не просили суд забезпечити їх доставку в судове засідання. Про слухання їх апеляційних скарг повідомлені завчасно у належний спосіб, що підтверджується розписками від 24.10.2019, наявними в матеріалах справи.
Відтак враховуючи відсутність клопотань з боку обвинувачених про їх бажання приймати участь в розгляді наявних апеляційних скарг, а також виходячи з того, що в апеляційних скаргах не ставиться питання про погіршення становища обвинувачених, які окрім іншого в апеляційному суді представлені захисниками, колегія суддів вважає за можливе здійснювати розгляд наявних апеляційних вимог існуючим складом.
Заслухавши доповідь, думки учасників судового провадження та їх пояснення, перевіривши доводи поданих апеляційних скарг, перевіривши матеріали контрольного провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів керується наступним.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 05.11.2019 включно, в тому числі ОСОБА_10 із визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави.
Приймаючи таке рішення суд першої інстанції виходив з даних про осіб обвинувачених, суворості покарання за інкриміновані обвинуваченим злочини, відсутності належних гарантій та підтверджених соціальних зв?язків, які б переважали наявні ризики їх ухилення від суду, відсутності будь-яких відомостей щодо незадовільного стану здоров?я обвинувачених, який би унеможливлював їх подальше утримання під вартою, а також врахував ту обставину, що судовий розгляд даного кримінального провадження не завершений з об?єктивних причин.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, зважаючи на наступне.
Згідно положень ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно з положеннями ч.3 ст.331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 цього Кодексу, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Так, перевіркою доводів апеляційних скарг обвинувачених, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а тому, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, ступінь суспільної небезпечності злочинів, які обвинуваченим ставляться в вину, існування обґрунтованих ризиків, передбачених ст.177 КПК України, про які обґрунтовано вказано судом першої інстанції, а також беручи до уваги ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку, який закінчується 05.11.2019, підстави для скасування оскаржуваної ухвали з тих підстав, на які посилаються в своїх апеляційних скаргах обвинувачені, колегія суддів не вбачає.
Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_6 строку тримання під вартою суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, дані про осіб обвинувачених, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Підстав для застосування судом до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 більш м?якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту чи іншого, не пов?язаного з триманням під вартою, як про те просять апелянти, колегія суддів, з огляду на вищевикладені мотиви, не вбачає.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_5 про наявність у нього постійного місця проживання у м.Києві, а також посилання обвинуваченого ОСОБА_6 на те, що потерпілі до суду не з?являються, а кваліфікація його дій органом досудового розслідування невірна ? жодним чином не спростовуються висновків суду першої інстанції щодо обґрунтованої необхідності продовження обвинуваченим строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
При цьому, посилання захисника ОСОБА_8 про те, що стан здоров?я обвинуваченого ОСОБА_6 у місцях позбавлення волі значно погіршився і він потребує лікування ? захисником документально не підтверджено, а відтак не може бути прийнятий апеляційним судом уваги.
За таких обставин, оскільки доводи поданих апеляційних скарг в ході їх розгляду в апеляційному порядку свого підтвердження не знайшли, підстав для скасування оскаржуваного судового рішення апеляційний суд не вбачає.
Керуючись ст. ст. 177, 199, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, ?
П О С Т А Н О В И Л А
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 06.09.2019 про продовження дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ? залишити без змін.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3