ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1232/19 Справа № 214/7645/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі матеріали досудового розслідування № 0002357 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах Акціонерного товариства Альфа-Банк на ухвалу слідчого судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 листопада 2018 року про задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИЛА:
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 листопада 2018 року задоволено клопотання слідчого СВ Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_7 , і погоджене прокурором ОСОБА_8 та накладено арешт на об`єкт нерухомого майна, а саме: комплекс будівель та споруд: літ. «А-1,2» «А-1,2» - площею 1458,6 кв.м.; літ. «Б» «Б» - площею 892,3 кв.м.; літ. «В-1» - площею 407,8 кв.м.; літ. «Д-1» - площею 74,4 кв.м.; літ. «Г» - навіс, розташований за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Корнійчука, 3 (Івана Авраменка,3), яке належить ТОВ «Спот Маркет», код ЄРДПОУ 24433726, адреса: 50076, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Корнійчука, 3 (Івана Авраменка, 3).
Рішення суду обґрунтовано тим, що слідчим доведено, наявність достатніх підстав вважати, що майно є відповідно до положень ст. 98 КПК України предметом, на який спрямоване вчинення злочину, а тому є підстави накласти на нього арешт, та з метою збереження речових доказів, клопотання підлягає задоволенню.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою адвокат ОСОБА_6 в інтересах Акціонерного товариства Альфа-Банк подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження а також ставить питання про скасування ухвали слідчого судді.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначає, що ухвала слідчого судді від 21 листопада 2018 року постановлена без виклику апелянта, якому не було відомо про дату, час та місце слухання справи, про наявність зазначеного рішення останньому стало відомо лише 21.08.2019 року, строк на подачу апеляційної скарги на зазначену ухвалу слідчого судді першої інстанції пропущено з поважних причин.
В обґрунтування апеляційної скарги, апелянт зазначає, що АТ «Альфа-Банк» має право на апеляційне оскарження ухвали слідчого суді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 21.11.2018р. у справі № 214/7645/18, оскільки даною ухвалою безпосередньо порушуються права Банку, як іпотекодержателя арештованого майна.
Апелянт зазначає, що слідчим та прокурором не наведено достатніх підстав, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, зокрема не наведено підстав, що обґрунтовують необхідність арешту вищезазначеного майна з забороною будь-яким особам, в тому числі державному виконавцю вживати необхідні заходи передбачені ЗУ «Про виконавче провадження» для реалізації арештованого майна боржника.
Із тексту оскаржуваної ухвали суду, який опубліковано в Єдиному державному реєстрі судових рішень, вбачається, що підставою для накладення арешту для слідчого судді стало нібито заволодіння та використання печатки підприємства ТОВ «Спот Маркет», що в свою чергу може призвести до відчуження третіми особами нерухомого майна належного товариству, зокрема будівлі і споруди: літ. А-1,2, А'-1,2, площею 1458,6 кв.м., літ. Б, Б' площею 892,3 кв.м., літ. В-1 площею 407,8 кв.м., літ. Д-1 площею 74,4 кв.м., літ. Г - навіс, за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Корнійчука, 3, реєстраційний номер нерухомого майна 10.
Також в оскаржуваній ухвалі зазначено про те, що «Вказаний захід забезпечення кримінального провадження є крайнім та необхіднім, а також найбільш ефективнім, у зв`язку із тим, що іншими наявними заходами, окрім як накладення арешту на будівлі та споруди, розташовані за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Корнійчука, 3 (Івана Авраменка, 3). Комплекс складається з: будівель та споруд: літ. «А- 1,2» «А'-1,2» - площею 1458,6 кв.м.; літ. «Б» «Б'» - площею 892,3 кв.м.; літ. «В-1» - площею 407,8 кв.м.; літ. «Д-1» - площею 74,4 кв.м.; літ. «Г» - навіс, забезпечити схоронність вказаного об`єкту нежитлової нерухомості, не допущення його знищення, розтрати, відчуження, не можливо, у зв`язку із чим, не застосування вказаного заходу, може призвести до вищевказаних ризиків».
Апелянт не погоджується з висновками слідчого судді, оскільки на вказаний об`єкт нерухомого майна уже раніше, 23.05.2016 року було накладено заборону приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , у зв`язку посвідченням Договору іпотеки № 76/16 та внесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Наявність в Державному реєстрі прав зареєстрованого обтяження виключає можливість відчуження об`єкту нерухомого майна будь-якими особами.
Зважаючи на вказані доводи, очевидною є хибність висновку слідчого судді з приводу того, що накладення арешту позбавить можливості відчуження майна товариства, оскільки задовго до накладення даного арешту було вжито необхідні заходи для виключення можливості відчуження об`єкту нерухомого майна третіми особами.
Вважає, що не було жодної необхідності в накладенні судом арешту, який позбавляє Банк законної можливості на задоволення своїх грошових вимог за рахунок реалізації іпотечного майна в рамках виконавчого провадження.
Вважаємо, що звернення керівництва ТОВ «Спот Маркет» до поліції з приводу заволодіння печаткою підприємства є надуманим, вчиненим виключно з метою уникнення відповідальності за невиконання договірних зобов`язань та позбавлення права Банку здійснити погашення заборгованості за рахунок предмету іпотеки.
Наведені слідчим доводи щодо необхідності арешту об`єкту нерухомого майна є сумнівними за своєю суттю, а наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України), адже, у даному випадку, відсутнє обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.
Заслухавши доповідь судді, думку адвоката ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого висновку.
Вирішуючи питання про дотримання апелянтом строку апеляційного оскарження, колегія суддів виходить з того, що оскаржувана ухвала слідчого судді була постановлена без виклику та участі останнього, а отже за правилами ч. 3 ст. 395 КПК України строк її апеляційного скарження для нього обчислюється з дня отримання копії даної ухвали. Інших правил визначення моменту початку строку апеляційного оскарження у цих правовідносинах процесуальний закон не містить. Тому колегія суддів вважає, що в даному випадку наявні підстави для задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вищезазначеного рішення суду.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості оскаржуваної ухвали слідчого судді, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Цей перелік є вичерпним та розширювальному тлумаченню не підлягає.
Разом з тим, за правилами вказаної норми кримінального процесуального закону, а саме частин 3, 5, та 6, арешт на майно може бути накладено в разі відповідності такого майна критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, в разі наявності підстав вважати, що суд може застосувати до підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної особи, юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна, в разі, якщо фізична чи юридична особа в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову або неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Відповідно до ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Як вбачається з матеріалів справи, слідчий СВ Саксаганського ВП КВП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором Криворізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_8 , про арешт майна, в якому зазначив, що 13.11.2018 року до Саксаганського ВП КВП надійшла заява про вчинення кримінального правопорушення від директора ТОВ «Спот Маркет», з проханням внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом викрадення та використання печатки Товариства. Обставини події встановлюються. В ході допиту директора ТОВ «Спот Маркет» ОСОБА_10 було встановлено, що 09.11.2018 року, перебуваючи на своєму робочому місці, він випадково побачив документ - протокол загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Спот Маркет» (надалі Товариство), в якому учасники вирішували питання про відчуження майна, що належить на праві власності ТОВ «Спот Маркет», а саме: будівлі та споруди, розташовані за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Корнійчука, 3 (Івана Авраменка,3). Комплекс складається з: будівель та споруд: літ. «А-1,2» «А-1,2» - площею 1458,6 кв.м.; літ. «Б» «Б» - площею 892,3 кв.м.; літ. «В-1» - площею 407,8 кв.м.; літ. «Д-1» - площею 74,4 кв.м.; літ. «Г» - навіс, згідно свідоцтва про право власності №355 від 11.09.2002 року. На протоколі стояла мокра печатка ТОВ «Спот Маркет». Він як директор Товариства не мав інформації про проведення загальних зборів, тим більше про продаж вищезазначеного майна. Крім того, печатка Товариства завжди знаходиться з ним, або зберігається у сейфі. Доступ до неї можна отримати лише тоді, коли на це є його згода та під його особистим контролем. Дзвінки учасникам Товариства підтвердили його побоювання, вони теж не знали про загальні збори та не давали згоди на продаж майна Товариства.
Також, слідчий в своєму клопотанні зазначив, що 14.11.2018 року вказані відомості, на підставі ст. 214 КПК України, були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002357, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України викрадення штампів та печаток або заволодіння ними шляхом шахрайства вчинене з корисливих мотивів або в інших особистих інтересах, а саме протиправного вчинення дії щодо майна Товариства.
Зі змісту частини третьої статті 172 КПК України вбачається, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Вирішуючи по суті клопотання слідчого про арешт майна, слідчий суддя не взяв до уваги, що воно не відповідає вищезазначеним вимогам закону.
Так, клопотання слідчого містить лише загальні формулювання підстав і мети арешту майна згідно процесуального закону, з яких не вбачається за можливе встановити, чи є предмет арешту об`єктом кримінально караних дій, або майном, набутим кримінальним шляхом чи внаслідок вчинення кримінального правопорушення, або арешт пропонується накласти у забезпечення цивільного позову.
Колегія суддів зважає і на те, що клопотання слідчого не містить відомостей щодо пред`явлення підозри будь-якій особі в даному кримінальному провадженні, не містить посилань і на заявлений цивільний позов та на обґрунтованість його розміру, а також залишено поза увагою, що відповідно до ст. 96-3 КК України у кримінальному провадженні за ч.1 ст. 357 КК України не передбачено застосування заходів кримінально-правового характеру до юридичних осіб, так само як і конфіскації майна та спеціальної конфіскації.
Слідчий у своєму клопотанні посилається на мету - досягнення об`єктивної істини у вищевказаному кримінальному провадженні, а також проведення повного, об`єктивного та не упередженого досудового розслідування, встановлення винних осіб та притягнення їх до кримінальної відповідальності, виявлення, вилучення, збереження предметів злочинної діяльності, а також речових доказів, які самі по собі, або в сукупності з іншими речовими доказам будуть відігравати велике значення під час проведення подальшого досудового розслідування у органів слідства та прокуратури виникла потреба у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, такого як арешт майна. Зазначає, що вказаний захід забезпечення кримінального провадження є крайнім та необхідним, а також найбільш ефективним, у зв`язку із тим, що іншими наявними заходами, окрім як накладення арешту на об`єкти нерухомого майна забезпечити схоронність вказаного майна, не допустити його відчуження третім особам не можливо, у зв`язку із чим, не застосування вказаного заходу, може призвести до вищевказаних ризиків.
Разом з тим слідчим в своєму клопотанні не доведено, що комплекс будівель та споруд: літ. «А-1,2» «А-1,2» - площею 1458,6 кв.м.; літ. «Б» «Б» - площею 892,3 кв.м.; літ. «В-1» - площею 407,8 кв.м.; літ. «Д-1» - площею 74,4 кв.м.; літ. «Г» - навіс, розташований за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Корнійчука, 3 (Івана Авраменка, 3) (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 10) є речовим доказом у кримінальному провадженні №0002357 від 14.11.2018 року, до того ж з урахуванням відсутності в матеріалах провадження постанови про визнання вищезазначеного майна речовими доказами.
Також слідчий суддя, як і сам слідчий не взяли до уваги розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту відповідного майна.
Крім того, під час апеляційного розгляду було встановлено, що 23.05.2016 року між Банком та ТОВ «Спот Маркет» () було укладено Договір іпотеки № 76/16, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 за реєстровим № 2130, відповідно до умов якого ТОВ «Спот Маркет» передало Банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: будівлі і споруди: літ. А-1,2, А'-1,2, площею 1458,6 кв.м., літ. Б, Б' площею 892,3 кв.м., літ. В-1 площею 407,8 кв.м., літ. Д-1 площею 74,4 кв.м., літ. Г - навіс, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна 10.
Відповідні записи про державну реєстрацію іпотеки та державну реєстрацію обтяжень (заборона на нерухоме майно) у встановленому законом порядку будо внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 23.05.2016 р.
В подальшому, у зв`язку з невиконання ТОВ «Спот Маркет» власних договірних зобов`язань за кредитним договором, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 11.06.2018р. було вчинено на Договорі іпотеки № 76/16 від 23.05.2016 року виконавчий напис про звернення стягнення на вищевказане нерухоме майно та за рахунок коштів, отриманих від його реалізації задовольнити вимоги Банку в розмірі 3 388 446,66 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 05 червня 2018 року складає 88 549 598,87 грн. Виконавчий напис нотаріуса зареєстровано в реєстрі вчинення нотаріальних дій за № 1941.
05 грудня 2018 року приватним виконавцем ОСОБА_12 було відкрито виконавче провадження (ВП № 57851630) з примусового виконання виконавчого напису № 1941.
28 січня 2019р. приватним виконавцем ОСОБА_12 винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, згідно якої було накладено арешт на нерухоме майно, а саме: будівлі і споруди: літ. А-1,2, А'-1,2, площею 1458,6 кв.м., літ. Б, Б' площею 892,3 кв.м., літ. В-1 площею 407,8 кв.м., літ. Д-1 площею 74,4 кв.м., літ. Г - навіс, за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Корнійчука, 3, реєстраційний номер нерухомого майна 10.
01 лютого 2019 року приватним виконавцем ОСОБА_12 винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні. Згідно висновку про вартість майна від 22.02.2019р. вартість майна становить 10 200 400,00 грн.
В подальшому, під час здійснення необхідних дій щодо проведення прилюдних торгів та оформлення їх результатів по реалізації майна через Систему електронних торгів арештованим майном (надалі по тексту - СЕТАМ) в межах процедури визначеної ЗУ «Про виконавче провадження», Банку 21.08.2019р. стало відомо про наявний арешт на нерухоме майно, який накладений на підставі оскаржуваної ухвали слідчого судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 21 листопада 2018 року по справі №214/7645/18.
Таким чином, внаслідок накладення слідчим суддею арешту на майно, приватний виконавець фактично позбавлений можливості вжити необхідні дії передбачені ЗУ «Про виконавче провадження» для реалізації арештованого майна боржника, що в свою чергу призводить до порушення прав Банку на отримання коштів від реалізації іпотечного майна, а отже в даному конкретному випадку стороною обвинувачення було здійснено неправомірне втручання у площину вищенаведених цивільно-правових відносин, а слідчий суддя залишив дану обставину поза увагою, що мало наслідком постановлення ним незаконного рішення, яке підлягає скасуванню в апеляційному порядку.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що наведені прокурором доводи щодо необхідності арешту на дане нерухоме майно з метою попередження його пошкодження, псування та знищення є сумнівними за своєю суттю, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України), адже, у даному випадку, відсутнє обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.
Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, апеляційний суд враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у права осіб повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).
Вказані обставини слідчим суддею залишились без належної правової оцінки, що свідчить про неналежне дотримання вимоги пунктів 1 та 3 ч. 2 ст. 173 КПК України, згідно яких при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна та наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).
З огляду на викладене, з висновком слідчого судді про задоволення клопотання слідчого з зазначених в ухвалі мотивів колегія суддів погодитися не може, оскільки у слідчого судді були наявні підстави для повернення клопотання прокурору для усунення його недоліків у зв`язку з недодержанням вимог статті 171 цього Кодексу щодо необхідності такого арешту.
Відповідно до ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно з ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу та постановити нову.
Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити апеляцію заявника, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою повернути клопотання слідчого для усунення його недоліків.
Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах Акціонерного товариства Альфа-Банк про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 листопада 2018 року.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах Акціонерного товариства Альфа-Банк задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 листопада 2018 року про задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно, - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Саксаганського ВП КВП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Криворізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_8 , про накладенні арешту на майно - повернути прокурору для виконання вимог ст. 171 КПК України протягом 72 годин з дня отримання ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4