Номер провадження: 11-сс/813/1509/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
(в порядку ст.398 КПК України)
02.09.2019 року м. Одеса

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши в порядку ст.398 КПК України апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 23.08.2019 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про зміну запобіжного заходувідносно підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000438,-

встановив:

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 23.08.2019 року було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеської області ОСОБА_5 про зміну застосованого до ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
27.08.2018 р. на адресу Одеського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 на зазначену ухвалу слідчого судді, в якій він просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого про зміну підозрюваному запобіжного заходу з домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, суддя-доповідач дійшов висновку про те, що слід відмовити у відкритті апеляційного провадження за нею з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.24 КПК України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання апеляційної скарги на рішення слідчого судді, постановленого за наслідками розгляду скарги, заяви чи клопотання учасника кримінального провадження має відбуватись з дотриманням певних умов.

Згідно із ч.1 ст.1 КПК порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством, аналіз якого свідчить, що унормування кримінальних процесуальних відносин відбувається шляхом чіткого та імперативного визначення процедур, регламентації прав їх учасників для попередження свавільного використання владними органами своїх повноважень і забезпечення умов справедливого судочинства.

Зазначеному імперативному принципу відповідає використана у КПК законодавча техніка, зокрема в частині 1 та 2 ст.309 КПК України, що містить вичерпний перелік судових рішень слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування в апеляційному суді, та цей перелік розширеному тлумаченню не підлягає.

Такими рішеннями слідчого судді є ухвали про: відмову у наданні дозволу на затримання; застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні; продовження строку тримання під вартою або відмову в його продовженні; застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або відмову в його застосуванні; продовження строку домашнього арешту або відмову в його продовженні; поміщення особи в приймальник-розподільник для дітей або відмову в такому поміщенні; продовження строку тримання особи в приймальнику-розподільнику для дітей або відмову в його продовженні; направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи або відмову у такому направленні; арешт майна або відмову у ньому; тимчасовий доступ до речей і документів, яким дозволено вилучення речей і документів, які посвідчують користування правом на здійснення підприємницької діяльності або інших, за відсутності яких фізична особа підприємець чи юридична особа позбавляються можливості здійснювати свою діяльність; відсторонення від посади або відмову у ньому; продовження відсторонення від посади; відмову у здійсненні спеціального досудового розслідування; закриття кримінального провадження на підставі частини дев`ятої статті 284 цього Кодексу.

До вказаного переліку, який є вичерпним, не входить ухвала слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу, поданого в порядку ст.201 КПК України.

В апеляційному порядку відповідно до пунктів 2, 4 ч.1 ст.309 КПК України можуть бути оскаржені лише ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та домашнього арешту або відмову в його застосуванні.

Згідно з вимогами ч.3 ст.309 КПК України скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Відповідно до ч.4 ст.399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

До аналогічних висновків дійшла колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у своїй постанові від 15 лютого 2018 року у справі № 757/2200/17-к.

Статтею 422 КПК України передбачений порядок перевірки ухвал слідчого судді, однак в зазначеній нормі закону не передбачені дії апеляційного суду, щодо апеляційних скарг на ухвали слідчого судді, що не підлягають оскарженню.

При цьому, на думку судді-доповідача, в подібних випадках слід керуватися положеннями ч.6 ст.9 КПК України, відповідно до якої у випадках, коли положення цього кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 цього кодексу.

Враховуючи те, що в своїй апеляційній скарзі прокурор ставить питання про скасування ухвали слідчого судді, на яку, згідно із кримінальним процесуальним законом, не може бути подана апеляційна скарга, вважаю, що в даному випадку необхідно застосувати загальне правило, передбачене ч.4 ст.399 КПК України, а саме відмовити у відкритті апеляційного провадження, та повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала разом із доданими матеріалами.

Керуючись статтями 7, 9, 24, 309, 399, 418, 422 КПК України суддя-доповідач,

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 23.08.2019 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про зміну запобіжного заходувідносно підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000438.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 399 КПК України копію ухвали разом з апеляційною скаргою та всіма доданими до неї матеріалами невідкладно надіслати прокурору відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення до Верховного суду.

Суддя-доповідач Одеського

апеляційного суду ОСОБА_2