Провадження №1-кс/523/4458/19
УХВАЛА
про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
та про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання

03 вересня 2019 року

Слідчий суддя Суворовського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, подане у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0004834 від 17.10.2019 року, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, українця за національністю, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодружений, фізична особа-підприємець, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, -

в с т а н о в и в:
30.08.2019 року до Суворовського районного суду м.Одеси від старшого слідчого СВ Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 надійшло погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у незаконному вирощуванні у невстановлений час на придомовій території будинку АДРЕСА_1 рослини коноплі, яку згодом зірвав, переніс за місцем свого проживання та шляхом висушування і подрібнення, виготовив особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, який зберігав у вказаному будинку, без мети збуту.

Як слідує з клопотання й доданих до нього відповідних матеріалів, за наведеним фактом незаконного виготовлення, зберігання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, у великих розмірах, СВ Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0004834 від 17.10.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, а 29.08.2019 року старшим слідчим ОСОБА_5 складено і прокурором ОСОБА_3 погоджено відповідне повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_6 , яке вручено останньому того ж дня в присутності його захисника.

З`ясувавши думку прокурора ОСОБА_3 на підтримку внесеного клопотання, заслухавши позицію захисника ОСОБА_4 та підозрюваного ОСОБА_6 , які заперечували проти задоволення клопотання, дослідивши матеріали клопотання та додатково надані прокурором й захисником відповідні документи, слідчий суддя доходить наступного.

Частина ч.1 ст.9 КПК України встановлює, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Згідно з ч.1 ст.94 означеного Кодексу, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до положень ст.ст.177, 183 вказаного Кодексу, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який може бути застосований лише до підозрюваного чи обвинуваченого у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний чи обвинувачений не виконає покладені на нього процесуальні обов`язки, а також для запобігання його спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Частиною 3 ст.194 наведеного Кодексу регламентовано, що слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини наявність обґрунтованої підозри, але не доведе наявність достатніх підстав, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З огляду на ч.3 ст.26, п.18 ч.1 ст.3 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесено до його компетенції цим Кодексом, а слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Як слідує з доданих до розглядуваного клопотання матеріалів, ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, за кваліфікуючими ознаками незаконного виготовлення, зберігання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, у великих розмірах, за яке визначена можливість призначення покарання у виді позбавлення волі строком від шести до десяти років з конфіскацією майна.

В обґрунтування внесеного клопотання старший слідчий ОСОБА_5 посилається на дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 , на тяжкість злочину, у якому підозрюється останній, та на покарання, яке загрожує йому у випадку доведення провини, що обумовлює на думку сторони обвинувачення, ймовірність можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, а підставу існування ризику перешкоджання досудовому розслідування кримінального провадження іншим чином, слідчий посилається на здійснені підозрюваним публікації в мережі Інтернет.

Стаття 8 КПК України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року встановлюють, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі - Конвенція) та практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), як джерел права.
У практиці ЄСПЛ щодо дотримання положень ст.5 Конвенції встановлено вимогу, щоб позбавлення свободи було "законним", зокрема з дотриманням "процедури, встановленої законом". У цьому аспекті Конвенція відсилає до норм національного законодавства та встановлює зобов`язання забезпечувати дотримання матеріально-правових і процесуальних норм законодавства, але вона також вимагає, щоб при будь-якому позбавленні свободи забезпечувалася мета ст.5 Конвенції, зокрема захист осіб від свавілля. Відповідно до практики ЄСПЛ національні органи, передусім суди, повинні тлумачити і застосовувати національний закон відповідно до ст.5 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 21.12.2010 року у справі "Ічин та інші проти України"п.п.34-35).
В пункті 196 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», Суд наголосив на тому, що для того, щоб позбавлення свободи можна було вважати не свавільним у розумінні п.1 ст.5 Конвенції, відповідності цього заходу вимогам національного закону недостатньо. Застосування такого заходу має також бути необхідним за конкретних обставин.
Опріч викладене, за п.62 рішення ЄСПЛ у справі «Боротюк проти України», існує презумпція на користь звільнення з-під варти, а доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» та у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.
Проте, аналіз викладених у розглядуваному клопотанні відомостей свідчить про невідповідність його змісту вимогам ст.184 КПК України, зокрема й всупереч цієї норми закону, в клопотанні відсутнє належне викладення обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину (п.3 ч.1 ст.184 КПК), та лише наведені посилання на відповідні матеріали, а також у клопотанні відсутнє належне обґрунтування неможливості запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів (п.6 ч.1 ст.184 КПК).

Як слідує з матеріалів клопотання, за версією органу досудового розслідування, підозра в інкримінованому ОСОБА_6 злочину обґрунтовується: протоколом обшуку від 16.10.2018 року, висновком експерта №263-Х від 28.02.20189 року, протоколами допиту свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також речовими доказами та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.
Разом із тим, слідчим суддею в порядку ст.ст.94, 132, 184 КПК України не приймаються до уваги наведені у розглядуваному клопотанні доводи сторони обвинувачення щодо обґрунтування висунутої ОСОБА_6 підозри, зокрема, речовими доказами та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності, оскільки вказані докази і матеріали до суду не надані і до матеріалів розглядуваного клопотання не додані, а за доданими до означеного клопотання копіями відповідних протоколів, допит свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 здійснювались оперуповноваженими ВПН ГУНП в Одеській області, відповідно, які з огляду на витяг з ЄРДР у кримінальному провадженні №0004834 від 17.10.2018 року та інші надані в розпорядження суду матеріали клопотання, - до проведення досудового розслідування не залучались та доручення слідчого на проведення таких дій не надавалось, що у своєї сукупності позбавляє слідчого суддю можливості надати належну оцінку викладеним в цих протоколах обставинам та обґрунтувати ними своє процесуальне рішення.

До того ж, додана до розглядуваного клопотання копія висновку експерта №263-Х від 28.02.2019 року замість 13 аркушів повного тексту, налічує лише перший та дев`ятий аркуші, що у свою чергу перешкоджає слідчому судді можливість належним чином оцінити зазначений доказ обґрунтованості підозри на предмет його належності та допустимості.
Наведені обставини у контексті п.2 Розділу ІІІ роз`яснень, що містяться в «Узагальненні судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» від 07.02.2014 року, затвердженого Постановою Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 07.02.2014 року, обумовлюють висновок про неможливість задоволення розглядуваного клопотання у запропонованому стороною обвинувачення обсязі.

Попри те, матеріали розглядуваного клопотання не містять будь-яких доказів на підтвердження доводів сторони обвинувачення щодо недостатності застосування до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, а обґрунтовуючи необхідність застосування виняткового запобіжного заходу у конкретному випадку, ані старшим слідчим ОСОБА_5 у клопотанні, ані прокурором ОСОБА_3 у судовому засіданні належним чином не доведено ймовірність переховування вказаного підозрюваного від органів досудового розслідування, незаконного впливу на свідків та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, виходячи з нижчевикладеного.
Так, як слідує з матеріалів розглядуваного клопотання та встановлено в судовому засіданні, підозрюваний ОСОБА_6 - раніше не судимий, зареєстрований як фізична особа-підприємець, забезпечений місцем реєстрації й проживання в Одеської області, позитивно характеризується за місцем проживання та має матір похилого віку, яка страждає на ряд тяжких хвороб, про що свідчить надані захисником в судовому засіданні відповідні документи, сукупність чого, за переконанням слідчого судді, обумовлює достатню міцність соціальних зв`язків вказаного підозрюваного у місці його проживання та у випадку застосування до останнього виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, позбавить належної допомоги і догляду за матір`ю похилого віку та призведе до свавільного позбавлення підозрюваного свободи.

Згідно ж з наданими в судовому засіданні поясненнями самого підозрюваного ОСОБА_6 , свою провину в інкримінованому діянні він фактично визнає лише частково, пояснюючи при цьому, що кущі коноплі вирощував, але не з метою отримання наркотичних засобів чи для збуту, а для власного використання у побуті.

Крім того, з матеріалів розглядуваного клопотання вбачається, що співробітниками Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області обшук місця проживання підозрюваного ОСОБА_6 проведений ще 16.10.2018 року, про первісну підозру йому було повідомлено 11.07.2019 року й протягом всього цього часу останній перебуває на волі, а відтак вказаний підозрюваний об`єктивно мав можливість здійснити відповідні дії з переховування від органів слідства чи незаконного впливу на свідків, експерта або з перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Проте, відповідні докази на підтвердження переховування підозрюваного ОСОБА_6 від органів досудового розслідування чи незаконного впливу на свідків або експертів, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином протягом всього періоду часу досудового розслідування, до розглядуваного клопотання або прокурором в судовому засіданні до суду не надано, внаслідок чого, доводи сторони обвинувачення щодо наявності означених ризиків уявляються необґрунтованими.
Втім, публікація підозрюваним ОСОБА_6 відповідної інформації в мережі Інтернет, за змістом її роздруківки стосується насамперед діяльності посадових осіб ГО «Лебідь» та, за переконанням слідчого судді, ця інформація не виявляється такою, що провокує суспільство до недовіри органам досудового розслідування або створює будь-які перешкоди для досудового розслідування кримінального провадження.

Отже, з урахуванням означеного вище та у контексті наведеної практики суду конвенційної юрисдикції, в силу ч.3 ст.194 КПК України, слідчий суддя вважає, що у такому випадку розглядуване клопотання сторони обвинувачення не підлягає задоволенню у запропонованому обсязі, а доводи сторони захисту уявляються такими, що частково заслуговують на увагу.
На підставі викладеного, оцінюючи доводи розглядуваного клопотання старшого слідчого ОСОБА_5 та позицію прокурора ОСОБА_3 в судовому засіданні, враховуючи положення ст.ст.177-178, 181, 183, 194 КПК України у їх системному взаємозв`язку, а також приймаючи до уваги встановлені під час розгляду клопотання обставини та характер інкримінованого підозрюваному ОСОБА_6 злочину, його тяжкість та передбачене законом покарання, забезпеченість підозрюваного місцем реєстрації і постійного проживання в Одеській області, його сімейний стан, слідчий суддя доходить висновку про те, що для забезпечення належного виконання вказаним підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, достатнім й обґрунтованим, з дотриманням справедливого балансу між існуванням суспільного інтересу та поваги до особистої свободи, уявляється застосування до нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням відповідних обов`язків до спливу строку досудового розслідування наведеного кримінального провадження.
Частиною 1 ст.179 КПК України регламентовано, що особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст.194 цього Кодексу.
Керуючись ст.ст.3, 7-9, 12, 22, 26, 177-179, 183-184, 193-194, 202, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання старшого слідчого СВ Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , внесене у кримінальному провадженні за №0004834 від 17.10.2018 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, - залишити без задоволення.

Обрати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, поклавши на вказану особу наступні обов`язки:
1)прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;
2)утримуватися від спілкування зі свідками та експертами у цьому кримінальному провадженні;
3)без дозволу слідчого, прокурора чи суду не відлучатися за межі Одеського регіону;
4) повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця проживання.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що згідно ч.2 ст.179 КПК України, в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням ухвали в межах досудового розслідування покласти на старшого слідчого СВ Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , а під час судового провадження на прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 .

В порядку ч.7 ст.194 КПК України, строк дії ухвали, в частині покладених обов`язків, закінчується 10.09.2019 року.
Копію ухвали направити для контролю виконання старшому слідчому СВ Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , вручити під розписку підозрюваному ОСОБА_6 для відома та виконання, а також надати іншим заінтересованим особам.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження шляхом подачі апеляційної скарги, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1