Справа № 573/937/19
Провадження №1-кп/573/93/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2019 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопілля кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 11 квітня 2019 року за № 0000162 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, розлученого, не інваліда, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого

за ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У невстановлений під час досудового розслідування день в середині березня місяця 2019 року близько 12.00 год. у ОСОБА_4 виник умисел на викрадення чужого майна з домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, в цей день приблизно о 14.00 год. ОСОБА_4 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, знаходячись біля приватного домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , впевнившись, що його дії є непомітними для сторонніх осіб, зі сторони городу проник у частково огороджене домогосподарство, та таким чином потрапив на подвір`я будинку, який є власністю ОСОБА_5 . Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_4 , перебуваючи на подвір`ї домогосподарства ОСОБА_5 , шляхом віджиму цвяхів на дверях, проник в середину будинку, де таємно, з корисливою метою, з груби викрав чавунну плиту на 2 конфорки з кільцями вартістю 583 грн, чавунну плиту на 1 конфорку з кільцями вартістю 367 грн.;, 4 шт. металевих колодок ( маса кожної 16 кг, загальна маса 64 кг) вартістю 369 грн., які по черзі переніс на город вказаного домогосподарства, а в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Вартість викраденого майна ОСОБА_5 становить 1 319 грн.

Крім цього, у невстановлений під час слідства день, наприкінці березня місяця 2019 року у ОСОБА_4 виник умисел на викрадення чужого майна з домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний намір, у цей день приблизно о 14.00 год. ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, знаходячись біля приватного домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , впевнившись, що його дії є непомітними для сторонніх осіб, зі сторони городу проник в частково огороджене домогосподарство, та таким чином потрапив на подвір`я будинку, який є власністю ОСОБА_5 . Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_4 , перебуваючи на подвір`ї домогосподарства ОСОБА_5 , шляхом віджиму цвяхів на дверях, проник у середину будинку, де таємно, з корисливою метою, з груби викрав 7 шт. чавунних колісників вартістю 140 грн.; 2 шт. залізничних пічних духовок вартістю 433 грн.; чавунні піддувальні дверцята вартістю 117 грн, чавунні топочні дверцята вартістю 177 грн та 4 шт. стальних кутника вартістю 167 грн., які по черзі переніс на город даного господарства, а у подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Вартість викраденого майна ОСОБА_5 становить 1 034 грн.

Також, 07 квітня 2019 року у ОСОБА_4 виник умисел на викрадення чужого майна з домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, у цей же день приблизно о 14.00 год. ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, знаходячись біля приватного домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , впевнившись, що його дії є непомітними для сторонніх осіб, зі сторони горду проник частково огороджене домогосподарство, та таким чином потрапив на подвір`я будинку, який є власністю ОСОБА_5 . Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_4 , перебуваючи на подвір`ї домогосподарства ОСОБА_5 , шляхом віджиму цвяхів на дверях, проник у середину будинку, де таємно з корисливою метою, із груби викрав алюмінієвий металобрухт, вагою 7,5 кг, вартістю 225,00 грн. У подальшому, ОСОБА_4 з викраденим майном покинув домогосподарство ОСОБА_5 та розпорядився ним на власний розсуд. Виконуючи вказані дії, ОСОБА_4 усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, які виразились у таємному, з корисливою метою, викраденні чужого майна, передбачав можливість настання суспільно-небезпечних наслідків від цих дій у виді завдання матеріальної шкоди потерпілій та бажав їх настання, тобто вчинив злочин з прямим умислом.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, дав покази, які відповідають фактичним обставинам, викладеним в обвинувальному акті та описовій частині вироку. Так, пояснив, що у середині березня місяця 2019 року близько обіду він вирішив викрасти майно із домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Впевнившись, що його дії є непомітними для сторонніх осіб, зі сторони городу проник у частково огороджене домогосподарство та потрапив на подвір`я будинку, який належить ОСОБА_5 . Перебуваючи на подвір`ї, він шляхом віджиму цвяхів на дверях, проник в середину будинку, із груби викрав чавунну плиту на 2 конфорки з кільцями, чавунну плиту на 1 конфорку з кільцями, 4 шт. металевих колодок, які переніс на город вказаного домогосподарства, а потім здав на металобрухт. Крім цього, наприкінці березня місяця 2019 року в обідній час у нього знову виник умисел на викрадення майна із вказаного вище домогосподарства за адресою: АДРЕСА_2 . Так, цього дня він знову зі сторони городу проник на подвір`я будинку, а потім, шляхом віджиму цвяхів на дверях, проник у середину будинку, де із груби викрав 7 шт. чавунних колісників, 2 шт. залізничних пічних духовок, чавунні піддувальні дверцята, чавунні топочні дверцята та 4 шт. стальних кутника, які реалізував циганам. Також, на початку квітня 2019 року в обідній час знову прибув до вказаного вище господарства, зі сторони городу потрапив на подвір`я будинку та шляхом віджиму цвяхів на дверях, проник у середину будинку. Із груби викрав алюмінієвий металобрухт, після чого покинув домогосподарство, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд. У вчиненому розкаюється.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, відповідно до яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При цьому встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 правильно розуміють зміст цих обставин, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій. Також судом учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу останнього, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті та описовій частині вироку суду, доведена повністю.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в житло.

Призначаючи ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд на підставі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, його особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї, його матеріальний стан, тощо.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно із ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, оскільки він критично оцінив вчинений ним злочин, своєю поведінкою під час досудового розслідування та судового провадження прагнув зменшити негативні наслідки своєї протиправної поведінки та активне сприяння розкриттю злочину, оскільки він правдиво повідомив про обставини вчинення злочину.

Обставин, що згідно ст. 67 КК України обтяжували б покарання ОСОБА_4 у судовому засіданні не встановлено.
Суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який згідно ст. 89 КК України раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не інвалід, не працюючий, за місцем проживання характеризується як особа, по відношенню до якої скарг від мешканців населеного пункту не надходило (а. с. 30-33).

Також враховується думка потерпілої ОСОБА_5 , яка претензій матеріального чи морального характеру до ОСОБА_4 не має, цивільний позов заявляти не бажає, про що надала до суду письмову заяву (а. с. 27).

При обранні виду та міри покарання для ОСОБА_4 суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Отже, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, з урахуванням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого.
Таким чином, враховуючи сукупність зазначених вище обставини, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_4 , з урахуванням особи винного, його відношення до скоєного, суд прийшов до висновку, що за вчинення останнім злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання, призначене в межах санкції статті у виді позбавлення волі.

Крім того, із урахуванням особи обвинуваченого, його відношення до скоєного, враховуючи пом`якшуючі обставини та зваживши на інші обставини справи у їх сукупності, керуючись ч. 2 ст. 50, ч. 2 ст. 65 КК України, суд приходить до висновку про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_4 без його ізоляції від суспільства, а тому його необхідно звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України з випробуванням та з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України.

На переконання суду, призначене покарання достатнє для виправлення та перевиховання ОСОБА_4 , відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання.

На думку суду, призначення покарань обвинуваченому забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст. 2 КПК України.

Приймаючи таке рішення, суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права (п. 4.1 рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004).

Зазначене узгоджується із положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, якою гарантовано право кожного при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Зокрема, у п. 113 рішення у справі «Коваль проти України» від 19 жовтня 2006 року (заява №65550/01) ЄСПЛ зазначив, що основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рамках кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість «будь-якого кримінального обвинувачення».

Під час проведення досудового розслідування проводились судові товарознавчі експертизи, загальна сума витрат за проведення яких становить 1 256 грн. 08 коп. На підставі ст. 124 КПК України вказана сума процесуальних витрат підлягає стягненню із обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави (а. с. 37-38).

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлений.

Відповідно до ст. 100 КПК України речові докази: три металеві колодки пічної труби, які зберігаються під розпискою у свідка ОСОБА_6 , дверцята піддувальні, 4 металевих кутника, залізна духовка з печі, алюмінієвий лист, які передані на зберігання під розписку свідку ОСОБА_7 ; чавунна плита на дві конфорки з кільцями, які зберігаються під розпискою у свідка ОСОБА_8 повернути потерпілій ОСОБА_5 , як власнику викраденого майна (а. с. 39-44).

Під час досудового розслідування, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 обирався у виді особистого зобов`язання строком до 21 липня 2019 року включно. За результатами судового розгляду кримінального провадження підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання за цим законом у виді 3 ( трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 (один) рік.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави 1 256 (одну тисячу двісті п`ятдесят шість) гривень 08 копійок за проведення судової товарознавчої експертизи.

Речові докази: - три металеві колодки пічної труби, які зберігаються під розпискою у свідка ОСОБА_6 , - дверцята піддувальні, 4 металевих кутника, залізна духовка з печі, алюмінієвий лист, які передані на зберігання під розписку свідку ОСОБА_7 ; - чавунна плита на дві конфорки з кільцями, які зберігаються під розпискою у свідка ОСОБА_8 повернути потерпілій ОСОБА_5 , як власнику викраденого майна.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя