СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/90/18
пр. № 1-кп/759/579/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2019 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000682 за обвинувальним актом стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Донецьк, громадянина України, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого ведучим програми на Національному суспільному телебаченні України, інваліда 2 групи, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України,

за участю сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6

сторони захисту: захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілих: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представника потерпілих: ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И В:
Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_3 , 20.06.2017 приблизно о 15 годині 39 хвилин, керуючи власним технічно справним автомобілем "Volkswagen Touran", д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по четвертій смузі руху проїзної частини вул. Героїв Космосу, зі сторони пр-ту Леся Курбаса в напрямку вул. Жмеринської та наближався до нерегульованого пішохідного переходу, що розташований поблизу буд. № 6-8 по вул. Героїв Космосу, та який позначено інформаційно-вказівними знаками 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід» і відповідною дорожньою розміткою 1.14.2.

В цей час попереду автомобіля "Volkswagen Touran", д.н.з. НОМЕР_1 в першій смузі руху попутного напрямку руху перед вказаним нерегульованим пішохідним переходом зупинявся невстановлений слідство автомобіль, а в другій смузі руху розпочав зупинятися автомобіль "Citroen Berlingo", д.н.з. НОМЕР_2 , водії яких стали пропускати пішоходів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які переходили дорогу по даному нерегульованому пішохідному переході справа наліво відносно руху автомобіля "Volkswagen Touran", д.н.з. НОМЕР_1 .

Під час руху ОСОБА_3 грубо порушив вимоги пунктів 1.5, 2.3 підпункту «б» та 18.4 Правил дорожнього руху:

-п. 1.5: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п. 2.3: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний :

- підпункту «б»: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 18.4 якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних: засобів^ що рухаються по сусідніх смугах повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, і можуть продовжити (відновити) рух, лише переконавшись, що на пішохідному переході не має пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_3 виявились в тому, що він, керуючи технічно справним автомобілем "Volkswagen Touran", д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебували пішоходи ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та перед яким зупинялися в першій смузі руху невстановлений слідством автомобіль та в другій смузі руху автомобіль "Citroen Berlingo", д.н.з. НОМЕР_2 , не зменшив швидкість руху свого автомобіля аж до його зупинки та не переконався, що на пішохідному переході не має пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, продовжив свій рух та на нерегульованому пішохідному переході, який розташований поблизу буд. № 6-8 по вул. Героїв Космосу в м. Києві, здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, лінійного перелому скроневої кістки зліва з переходом на основу черепа та піраміду скроневої кістки, пневмоцефалії зліва, забійної рани тім`яної ділянки зліва, саден м`яких тканин голови; саден м`яких тканин тулуба, верхніх кінцівок в ділянці передпліч, які у своїй сукупності відносяться до тяжкого тілесного ушкодження.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої травми поперекового відділу хребта : перелом тіла 1 поперекового хребця; садна у ділянці обох колін; правої стопи (без опису морфології), які у своїй сукупності відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості.

Порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 підпункт «б» та 18.4 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, визнав у повному обсязі, щиро покаявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення.

Так, ОСОБА_3 показав, що 20.06.2017 близько 15 години 39 хвилин, керуючи автомобілем "Volkswagen Touran", д.н.з. НОМЕР_1 та рухаючись на нерегульованому пішохідному переході, який розташований поблизу буд.№6-8 по вулиці Героїв Космосу в м. Києві, порушив правила безпеки дорожнього руху, внаслідок чого здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , заподіявши останнім тяжкі та середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, не оспорює, щиро кається у вчиненому. Цивільні позови відшкодував повністю.

Цивільні позивачі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у судовому засіданні показали, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю відшкодував їм шкоду, а тому вони відмовляються від позовних вимог заявлених до обвинуваченого і підтримують повністю цивільні позови до Приватного акціонерного товариства Страхова група «ТАС»

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин, із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Таким чином, оцінюючи в сукупності всі докази, зібрані по справі, суд знаходить винуватість обвинуваченого в межах висунутого обвинувачення, відповідно до ст.337 КПК України, доведеною повністю.

Юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ст.286 ч.2 КК України правильно, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження та тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Вирішуючи питання про вид покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, працює, має постійне місце проживання, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття в скоєному, повне відшкодування завданої шкоди та наявність інвалідності 2 групи, обставин, що обтяжують покарання, не встановлено і вважає за необхідне обрати йому міру покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.286 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 заявив клопотання про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», звільнивши його від відбування покарання, оскільки він на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідом 2 групи, з наслідками застосування амністії ознайомлений.

Прокурор, потерпілі та представник потерпілого в судовому засіданні не заперечував проти звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання на підставі п. «Г`ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Як встановлено ст.85 КК України, на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст.86 КК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

07.09.2017 набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року №1810-VIIІ. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно (ст.13 Закону).

Відповідно до ст.10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Відповідно до п.«Г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, визнаних винними за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст.12 КК України, та за злочини вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, підлягають особи, які на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи.

Вказане кримінальне правопорушення ОСОБА_3 вчинив до дня набрання чинності (07.09.2017) Закону України «Про амністію у 2016 році».

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 амністії, передбачених ст. 4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_3 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання. Обвинуваченому ОСОБА_3 роз`яснені судом правові наслідки застосування амністії.

При вирішенні цивільного позову ОСОБА_8 до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства Страхова група «ТАС» про відшкодування збитків, заподіяних злочином у розмірі 55 000 грн. матеріальної шкоди та моральну шкоду у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, та цивільного позову ОСОБА_9 до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства Страхова група «ТАС» про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 65 000 грн. та моральну шкоду у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, суд виходить з наступного.

Позивачі у судовому засіданні, пояснили суду, що матеріальна шкода складається із витрат понесених ними на лікування від ДТП, моральна ж шкода полягає у пережитих ними стражданнях після вказаних подій, та з урахуванням тривалої втрати працездатності.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши надані ними доказами з точки зору належності і допустимості, та розглянувши сам спір у кримінальному провадженні, на підставі ч. 5 ст. 128 КПК України, за правилами, встановленими цим Кодексом та в частині процесуальних відносин, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, які цим Кодексом не врегульовані, застосувавши норми Цивільного процесуального кодексу України в частині, що не суперечать засадам кримінального судочинства, вважає за необхідне зазначити про таке.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Згідно із ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України).

Згідно із ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо )володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Положеннями статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Поряд з цим, суд враховує, що в даних правовідносинах обов`язковим є застосування положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон).

Відповідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода,що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Згідно із п.24.1 ст.24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

У судовому засіданні встановлено, що в день дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 керував автомобілем марки «Фольцваген», д.н.з. НОМЕР_3 .

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована в ПрАТ «Страхова група «ТАС», відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб під час експлуатації забезпеченого транспортного засобу «Фольцваген», д.н.з. НОМЕР_3 , відповідно до якого ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю - 200000 гривень, за шкоду заподіяну майну -100000 гривень, розмір франшизи - 1000 гривень (Том 1, а.с. 201).

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Оскільки, потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_8 подали уточнюючі цивільні позови, суд дійшов висновку, що обов`язок по відшкодуванню потерпілим має нести ПрАТ «Страхова група «ТАС» в межах ліміту страхової відповідальності, а ОСОБА_3 в межах різниці суми матеріальної та моральної шкоди, що узгоджується з позицією Верховного суду висловлену в постанові від 04 липня 2018 року по справі № 755/18006/15-ц.
Так, відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Потерпілою ОСОБА_9 в обґрунтування цивільного позову надані копії чеків, які підтверджують витрати, пов`язані з лікуванням, що на її думку становить 65 000 грн, а потерпілим ОСОБА_8 надано копії чеків, які підтверджують витрати, пов`язані з лікуванням, що на його думку становить 55 000 грн.
Визначаючи розмір витрат ОСОБА_8 , суд врахував, що останнім надано копії підтвердження грошового переказу (оплати) суми придбаних ліків, та безпосередньо квитанції (чеки) оплати придбаних ліків, тим самим дублюючи витрачені кошти. (а.с. 32-34).

Також, в матеріалах справи містяться розписки від 22.06.2017, 26.06.2017, які підтверджують виплату ОСОБА_3 ОСОБА_8 3200 (три тисячі двісті) гривень матеріальної шкоди, ОСОБА_9 та її чоловіку 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень матеріальної шкоди.

Таким чином, суд, з урахуванням наданих йому у судовому засіданні сторонами кримінального провадження доказів, вважає доведеним наявність матеріальної шкоди у цивільного позивача ОСОБА_9 у вигляді фактично понесених витрат останньою на лікування у розмірі 41 984 грн 24 коп., а у ОСОБА_8 у розмірі 12 917 грн, що складаються з вартості придбаних лікарських засобів, препаратів та матеріалів медичного призначення, оскільки лише вказані суми підтверджуються наданими до суду квитанціями, та підлягають стягненню з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС». (Том 1 а.с.32-37,60-72, 111).

Крім того, суд зазначає, що франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Так, відповідно до статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Таким чином, з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» підлягає стягненню 40 984 (сорок тисяч дев`ятсот вісімдесят чотири) гривні 24 коп. матеріальної шкоди на користь ОСОБА_9 , та 11 917 ( одинадцять тисяч дев`ятсот сімнадцять) гривень на користь ОСОБА_8 .

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує, за яких обставин і якими діями вона завдана, яким є ступень вини заподіювача, в якій грошовій сумі потерпіла вказує та пов`язані з нею втрати та з чого при цьому виходить.

Згідно вимог статті 23 ч.1,2 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди.

Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно із статтею 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ"пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Суд, виходячи з положень статті 128 КПК України, та норм ЦК України, визначає розмір такої шкоди, з урахуванням характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнали позивачі, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), стану здоров`я потерпілої, тяжкість вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає за необхідне стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь цивільного позивача ОСОБА_9 40 984 грн. 24 коп. матеріальної шкоди, на користь цивільного позивача ОСОБА_8 11 917 грн. матеріальної шкоди, та моральну шкоду у розмірі 10 000 гривень кожному, з обвинуваченого ОСОБА_3 2000 грн франшизи.

В задоволенні цивільних позовів ОСОБА_8 до ОСОБА_3 та ОСОБА_9 до ОСОБА_3 в частині відшкодування моральної шкоди, необхідно відмовити, оскільки сторонами надано розписки, які підтверджують виплату моральної шкоди в розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень кожному, а також відсутність претензій з приводу виплати моральної шкоди потерпілих до ОСОБА_3 .

Процесуальні витрати по справі покласти на обвинуваченого.

Долю речових доказів по справі, вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 85, 86 КК України, ст. 3 Закону України "Про застосування амністії в Україні", п. «Г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», ч.3 ст.349, ст.ст.368, 370, 373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного основного та додаткового покарання на підставі п. «Г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» у зв`язку з актом амністії.

Цивільні позови ОСОБА_9 до ОСОБА_3 , Приватне акціонерне товариство Страхова група «ТАС», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та ОСОБА_8 до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства Страхова група «ТАС» - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду у розмірі 40 984 (сорок тисяч дев`ятсот вісімдесят чотири) гривні 24 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду у розмірі 11 917 (одинадцять тисяч дев`ятсот сімнадцять) гривень.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_9 моральну шкоду у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_8 моральну шкоду у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 та ОСОБА_8 матеріальну шкоду (франшизу) у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень кожному.

В задоволенні іншої частини цивільних позовів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати за проведення експертиз, на користь держави у розмірі 6 356 гривень 50 копійки.

Речові докази по справі: автомобіль марки "Volkswagen Touran", д.н.з. НОМЕР_1 та уламок скла правої фари, повернути законному володільцю ОСОБА_3 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ: ОСОБА_1