Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/474/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2019 м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали клопотання слідчого про накладення арешту на майно, у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0002104 від 19.11.2019, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21.11.2019,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,
адвоката ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИЛА:
Слідчий СВ Знам`янського відділу поліції ГУНП у Кіровоградській області ОСОБА_8 звернувся до Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області із клопотанням, яке погоджено із прокурором Знам`янської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно, яке вилучене в ході огляду місця події від 18.11.2019 та 19.11.2019 визнано речовими доказами.

Ухвалою слідчого судді Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 листопада 2019 року задоволено вказане вище клопотання слідчого та накладено арешт на автомобіль ВАЗ 210430 20 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_6 та на автомобіль ВАЗ 21099020 реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на праві власності належить фінансовому управлінню Знам`янської районної державної адміністрації Кіровоградської області, вилучені протоколом огляду місця події від 18.11.2019 та визнані 19.11.2019 речовими доказами. З метою попередження приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, відчуження тимчасово вилученого майна заборонено будь-яким особам користуватися та розпоряджатися вищевказаним майном.
Приймаючи вказане рішення, слідчий суддя зазначив, що оскільки автомобіль ВАЗ 210430 20 реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіль ВАЗ 21099020 реєстраційний номер НОМЕР_2 можуть бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, вказані транспортні засоби є речовими доказами, які мають суттєве значення в подальшому для досудового розслідування, на них можуть зберігатися сліди вчиненого кримінального правопорушення, а також може міститися інформація щодо вчиненого кримінального правопорушення, транспортні засоби необхідні для проведення експертиз та можуть бути використані як доказ під час судового розгляду провадження, на них необхідно накласти арешт.
Не погоджуючись із таким рішенням слідчого судді адвокат ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу в якій просить апеляційний суд скасувати оскаржуване рішення та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно - автомобіль ВАЗ 210430 20 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_6 .
В обґрунтування своїх вимог щодо необхідності скасування ухвали слідчого судді та необхідності відмови в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно ОСОБА_6 , апелянт посилається на те, що арешт не може бути накладений з тих підстав, що: ОСОБА_6 не повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України; відсутня правова підстава для арешту майна; відсутня можливість користуватись майном автомобіль розбитий повністю; автомобіль знаходиться на штрафмайданчику, а тому ніяким чином не перешкоджає вільному доступу до нього як слідчому так і експерту; ОСОБА_6 знаходиться на амбулаторному лікуванні та проживає в с. Пантаївка м. Олександрія, у той час, як автомобіль перебуває у м. Знам`янка; санкція ч. 1 ст. 286 КК України не передбачає конфіскації майна; цивільний позов не заявлено; страховий поліс у розмірі 200 000 грн повністю перекриває цивільний позов.

З огляду на викладене, апелянт вважає, що арешт на зазначене в ухвалі майно (автомобіль ВАЗ 210430 20 реєстраційний номер НОМЕР_1 ) накладено необґрунтовано, арешт майна є таким, що не відповідає законній меті та порушує справедливий баланс між завданням кримінального провадження та вимогою закону щодо захисту прав особи на безперешкодне володіння своїм майном.

Заслухавши доповідача, адвоката ОСОБА_5 , яка підтримала вимоги своєї апеляційної скарги та просила її задовольнити, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги адвоката, перевіривши матеріали клопотання слідчого, які надійшли з районного суду, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України майно, яке відповідає критеріям, визначеним кримінальним процесуальним законом статті 98 КПК України (речові докази), повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (зникнення чи відчуження) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Арешт майна з підстав передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, відповідно до ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Як убачається з матеріалів клопотання слідчого, Знам`янським ВП ГУНП в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002104 від 19.11.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Так, 18.11.2019 на 16 км. автошляху М-04 «Знам`янка-Луганськ-Ізварине» відбулась ДТП за участю автомобіля ВАЗ 210430 20 реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 та автомобіля ВАЗ 21099020 реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_10 , внаслідок чого ОСОБА_10 та пасажир автомобіля ВАЗ 21099020 ОСОБА_11 отримали тілесні ушкодження. (а.м.к. 3).
18.11.2019 в ході огляду місця події, проведеного на автошляху М-04 «Знам`янка-Луганськ-Ізварине», вилучено автомобіль ВАЗ 210430 20 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_6 та автомобіль ВАЗ 21099020 реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на праві власності належить фінансовому управлінню Знам`янської районної державної адміністрації Кіровоградської області (а.м.к. 7-8).
Постановою слідчого від 19.11.2019 вилучені в ході огляду місця події автомобіль ВАЗ 210430 20 реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіль ВАЗ 21099020 реєстраційний номер НОМЕР_2 , приєднано до кримінального провадження в якості речових доказів (а.м.к. 16).
Враховуючи те, що органом досудового розслідування здійснюється розслідування кримінального провадження за фактом порушення правил дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, колегія суддів приходить до висновку про те, що автомобіль ВАЗ 210430 20 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , є предметом вчиненого злочину, отже, вказане майно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, а тому достатні підстави вважати, що воно є речовим доказом.
Таким чином, у разі не накладення на автомобіль арешту, вказане призведе до можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі іншим особам вилученого майна.
Доводи апеляційної скарги адвоката щодо незаконності ухвали слідчого судді про накладення арешту на майно через відсутність правових підстав для його накладення, колегія суддів визнає безпідставними, виходячи з такого.
Частиною 2 статті 170 КПК України визначено чотири правові підстави за наявності яких допускається накладення арешту на майно, для досягнення таких цілей, як: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру для юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Як слідує із клопотання слідчого, правовою підставою для накладення арешту на майно слугувало саме необхідність збереження речових доказів, оскільки автомобіль, який належить на праві власності ОСОБА_6 є предметом злочину, зберіг на собі сліди вчиненого злочину та визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.
Таким чином, доводи апеляційної скарги адвоката з приводу того, що на час розгляду клопотання слідчого була відсутня правова підстава для накладення арешту на майно (відсутня можливість користуватись майном автомобіль розбитий повністю; автомобіль знаходиться на штрафмайданчику, а тому ніяким чином не перешкоджає вільному доступу до нього як слідчому так і експерту; ОСОБА_6 знаходиться на амбулаторному лікуванні та проживає в с. Пантаївка м. Олександрія, у той час, як автомобіль перебуває у м. Знам`янка; санкція ч. 1 ст. 286 КК України не передбачає конфіскації майна; цивільний позов не заявлено; страховий поліс у розмірі 200 000 грн повністю перекриває цивільний позов) є безпідставними.
Також не переконливими є доводи адвоката щодо незаконності накладення арешту на майно ОСОБА_6 , оскільки останньому не повідомлено про підозру. Як вже зазначалось вище, для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, КПК України не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
З огляду на викладене, колегія суддів уважає правильний висновок слідчого судді щодо необхідності накладення арешту на майно, у тому числі на автомобіль, який належить ОСОБА_6 , а тому ухвалу слідчого судді Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21.11.2019 залишає без зміни, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 376, 407, 422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 листопада 2019 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Знам`янського відділу поліції ГУНП у Кіровоградській області ОСОБА_8 та накладено арешт на майно - автомобіль ВАЗ 210430 20 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_6 та на автомобіль ВАЗ 21099020 реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на праві власності належить фінансовому управлінню Знам`янської районної державної адміністрації Кіровоградської області, залишити без зміни.
Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3