Справа № 304/1233/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

15.08.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/427/19, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_5 (далі прокурор),
В С Т А Н О В И В :
ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 07 серпня 2019 року відмовлено в задоволенні погодженого прокурором клопотання слідчого СВ Перечинського ВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 (далі слідчий) і застосовано щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Т. Бистра, мешканця АДРЕСА_1 , гр. України, ромської народності, не працюючого, одруженого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України кримінального правопорушення,
запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю на строк до 03 год. 10 хв. 04 жовтня 2019 року, включно.
На підозрюваного ОСОБА_6 покладені такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та/або суду за кожною вимогою; не залишати місце постійного проживання АДРЕСА_1 , з 21-ї години вечора до 06-ї години ранку наступного дня, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді та/або суду.

З матеріалів за клопотанням убачається, що 06 серпня 2019 року до Перечинського районного суду Закарпатської області надійшло погоджене прокурором клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 .. У клопотанні слідчий вказує на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України кримінального правопорушення, у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя у момент заподіяння, що мало місце 04.08.2019 приблизно о 20-й годині на околиці поселення ромського табору в урочищі «Вереган» АДРЕСА_1 , щодо потерпілого ОСОБА_9 .. Вважає, що оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, тому існують достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування; незаконного впливу на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення. Наявність указаних ризиків, на думку слідчого, підтверджуються й фактичними обставинами вчиненого кримінального правопорушення, наслідки якого викликали значний суспільний резонанс, а також даними про особу підозрюваного ОСОБА_6 , який офіційно ніде не працює, його майновий стан є незадовільним, а міцні соціальні зв`язки відсутні. Тому, слідчий вважає, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 і будуть недостатніми для запобігання вищевказаним ризикам. Просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб.

В ухвалі слідчого судді вказується на те, що наведені в клопотанні слідчого ризики ґрунтуються виключно на припущеннях, у зв`язку з чим, не можуть слугувати достатньою підставою для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, непідтвердженими, про що також свідчать і дані про особу підозрюваного, який раніше не притягувався як до кримінальної, так і до адміністративної відповідальності, має постійне місце проживання, за яким характеризується виключно з позитивної сторони, сприяє досудовому слідству, одружений, має на утриманні трьох малолітніх дітей, дав правдиві визнавальні свідчення та сприяє встановленню істини в кримінальному провадженні. При цьому, зазначається, що одна тільки тяжкість злочину, в учиненні якого підозрюється ОСОБА_6 не може слугувати достатньою підставою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу. Разом із тим, слідчий суддя прийшов до висновку про існування незначного ступеню ризику вчинити підозрюваним інше кримінальне правопорушення, запобіганню якому, на думку слідчого судді буде достатнім застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби без застосування електронних засобів контролю та з покладенням на підозрюваного відповідних обов`язків.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною у зв`язку з невідповідністю викладених у ній висновків фактичним обставинам кримінального провадження. Посилається на те, що слідчим суддею не враховано наявність встановлених у ході досудового розслідування та зазначених у клопотанні ризиків, які є обґрунтованими й підтверджуються фактичними обставинами вчинення кримінального правопорушення та його тяжкістю, а також даними про особу підозрюваного. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу, підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які судове рішення вважають законним та обґрунтованим і заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.
Із журналу судового засідання вбачається, що під час розгляду клопотання участь у його розгляді приймали як підозрюваний ОСОБА_6 , так і його захисник адвокат ОСОБА_7 , що свідчить про дотримання права підозрюваного ОСОБА_6 на захист.
Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що надані органом досудового розслідування докази (документи) свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення. Указаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання доказами, на підставі яких 05.08.2019 слідчий виніс повідомлення ОСОБА_6 про підозру в скоєнні кримінального правопорушення, копія якого цього ж дня йому вручена. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів приходить до висновку про те, що додані до клопотання докази підтверджують причетність ОСОБА_6 до скоєння кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг учинити кримінальне правопорушення. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.
Обґрунтованим, на думку колегії суддів, є й висновок слідчого судді про те, що наведені в клопотанні слідчого ризики ґрунтуються виключно на припущеннях, у зв`язку з чим, не можуть слугувати достатньою підставою для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Колегія суддів належним чином вмотивованим визнає і висновок слідчого судді про існування незначного ступеню ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.
Колегія суддів також вважає, що при прийнятті рішення слідчим суддею обґрунтовано враховано тяжкість вчиненого злочину : відповідно до ст. 12 КК України передбачений ч. 1 ст. 121 КК України злочин є тяжким, за який може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.
Крім того, колегія суддів обґрунтованим вважає і висновок слідчого судді про те, що під час розгляду клопотання прокурором не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання вказаному вище ризику.
При цьому зі змісту ухвали вбачається, що в обґрунтування висновку про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний час доби, слідчий суддя в ухвалі послався не лише на характер вчиненого злочину та тяжкість діяння у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_6 , а і на дані про особу підозрюваного - раніше не судимий, не притягувався як до адміністративної, так і до кримінальної відповідальності, одружений, має на утриманні трьох малолітніх дітей, постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, відсутність до нього претензій із боку потерпілого, сприяє органу досудового розслідування у встановленні об`єктивної істини в справі, у тому числі, даючи показання, зміст яких свідчить про повне визнання ним вини та каяття.
З урахуванням наведеного, вище непідтвердженими визнаються і доводи клопотання про відсутність міцних соціальних зв`язків підозрюваного ОСОБА_6 .
Під час розгляду апеляційної скарги прокурор не посилався на дані, які б із певною вірогідністю свідчили, що обрання менш суворого запобіжного заходу, ніж взяття під варту, не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного. Під час розгляду апеляційної скарги прокурор також не вказував на те, що підозрюваний ОСОБА_6 не виконував покладені на нього процесуальні обов`язки.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що прокурором не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, зокрема, домашній арешт у певний час доби, буде недостатнім для запобігання передбаченим ст. 177 КПК України ризикам.
При прийнятті судового рішення враховуються положення, які містяться у п. п. 3 і 4 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, колегія суддів зазначає, що сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , не може бути безумовною підставою для застосування щодо нього найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що ця обставина повинна враховуватись у сукупності разом з іншими обставинами.
Тому колегія суддів приходить до висновку про те, що запобіжний захід саме у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання у певний час доби без застосування електронних засобів контролю забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.
На інші доводи в обґрунтування незаконності судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, і таких даних у ході розгляду апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.
Разом із тим, слідчим суддею встановлено строк дії запобіжного заходу відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.
При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу, яку подав прокурор Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 07 серпня 2019 року, якою відмовлено щодо підозрюваного за ч. 1 ст. 121 КК України ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю на строк до 03 год. 10 хв. 04 жовтня 2019 року включно, залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: