Провадження № 1-кп/760/1836/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2019 року Солом`янський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі в м. Києві кримінальне провадження, що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000622 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м. Донецьк, громадянина України, з середньою освітою,одруженого, не працюючого, раніше судимого: 06.11.2000 року Апеляційним судом Донецької області за ст.93 п.»е» КК України 1960 року до 14 років позбавлення волі; 01.07.2013 року Краснолучським міським судом Луганської області за ч.1 ст.309,71 ч.1 КК України до 1 року 8 місяців позбавлення волі; звільнений 11.03.2015 року по відбуттю покарання; 20.04.2017 року Солом`янським районним судом м.Києва за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений 24.04.2017 року по відбуттю покарання, 06.12.2017 року Дніпровським районним судом м.Києва за ч.2 ст.309 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_4 15.04.2019 року о 17.25 год. знаходився у вестибюлі станції метро « Вокзальна» в м.Києві, в цей час у нього виник злочинний умисел на використання завідомо підробленого документу, а саме пенсійного посвідчення, який він зберігав при собі, з метою отримання права інваліда з дитинства 2 групи на безкоштовний проїзд у громадському транспорті.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 в цей же днь о 17.30 год. проходячи через контрольно- пропускний пункт станції метро « Вокзальна» КП « Київський метрополітен» у м.Києві з метою безоплатного проїзду, пред`явив завідомо підроблений документ пенсійне посвідчення серії НОМЕР_1 від 16.05.2005 року на ім.»я ОСОБА_4 , тим самим використав завідомо підроблений документ, що надав право безоплатного проїзду, після чого, був запрошений працівником поліції до службового приміщення вказаної станції метро, де в подальшому вказане пенсійне посвідчення було вилучено.

Таким чином, ОСОБА_4 використав завідомо підроблений документ, який видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.358 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю і пояснив, що йому подарували підроблене посвідчення, яке він декілька разів використовував під час проїзду у громадському транспорті, через скрутне матеріальне становище. 15.04.2019 року перебуваючи на станції метро « Вокзальна» він також пред`явив підроблене пенсійне посвідчення, та був затриманий. У скоєному щиро кається.

Крім повного визнання своєї провини і свідчень, винність обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується і іншими фактичними доказами справи, які всіма учасниками судового розгляду визнані, ніким не оспорюються, у відповідності зі ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільними їх дослідження. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Оскільки сторони вважають, що фактичні обставини справи підтверджені наявними у справі доказами, які не вимагають дослідження в ході судового розгляду справи, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, також визнає фактичні обставини справи доведеними.

Суд вважає дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч.4 ст.358 КК України як використання завідомо підробленого документа.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, віднесення його до категорії злочинів невеликої тяжкості, ступінь негативних наслідків, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, має сім`ю, на обліку в психіатричному та наркологічному диспансерах не перебуває, а також враховує визнання вини та каяття у вчиненому.

Обставинами, відповідно вимог ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає каяття у вчиненому.

Обставиною, відповідно до вимог ст.67 КК України, що обтяжує покарання обвинуваченого суд визнає рецидив злочину.

Як орієнтує Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року в пункті 26 - у разі, коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням (статті 75, 104 КК) або була звільнена від відбування умовно-достроково (статті 81, 107 КК) і в період іспитового строку або строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання.

За сукупністю обставин вчинення злочинів, ступеня тяжкості, даних про особу обвинуваченого,який кримінальне правопорушення вчинив під час іспитового строку за попереднім вироком суду, що свідчить про його не бажання стати на шлях виправлення, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_4 не можливе без ізолювання від суспільства і йому необхідно призначити реальне покарання в межах санкції, інкримінованої статті Особливої частини кримінального кодексу України.

Тож, приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення в період не відбутого покарання за вироком Дніпровського районного суду м.Києва від 06.12.2017 року за яким був засуджений за ч.2 ст.309 КК України до 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України був звільнений від відбуття покарання з випробуванням на 3 роки, суд вважає за необхідне при призначенні покарання обвинуваченому застосувати положення ст.72 КК України, та положення ч.1 ст. 71 КК України, до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Дніпровського районного суду м.Києва від 06.12.2017 року.

Міра запобіжного заходу обвинуваченому не обиралась.

Доля речових доказів повинна бути вирішена у порядку, передбаченому ст.100 КПК

Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В: :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, і призначити покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, що згідно з правилами ст.72 КК України відповідає 6/шести/ місяцям позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком приєднати частково не відбуте покарання за вироком Дніпровського районного суду м.Києва від 06.12.2017 року призначивши остаточне покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком на 3/Три/роки 1/Один/ місяць.

Після набрання вироком законної сили обвинуваченого ОСОБА_4 затримати та направити для відбування призначеного судом покарання.

Речові докази: пенсійне посвідчення серії НОМЕР_1 від 16.05.2005 року на ім.»я ОСОБА_4 зберігати в матеріалах кримінального провадження №№0000622 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, і його копія після проголошення негайно вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду відповідно до ч. 2 ст.394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1