Справа № 204/4296/19
Провадження № 1-кп/204/565/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 серпня 2019 року м. Дніпро
Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
за участю потерпілого: ОСОБА_4 ,
за участю обвинуваченого: ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпродзержинську, громадянина України, який має середню освіту, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:
- 06 жовтня 2004 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.2 ст.186 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75,76 КК України від відбуття покарання звільнений з випробовуванням на строк 2 роки;
- 18 грудня 2006 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.186, ч.2 ст.289, ст.353 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України приєднати строк 3 місяці за вироком суду від 06.10.2004 року, остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців. Звільнений 22 грудня 2009 року з Жовтоводської ВК Дніпропетровської області №26 за ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 14.12.2009 року на підставі ст.81 КК України умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 8 місяців 24 дні;
- 07 грудня 2010 року Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України, частково приєднано невідбутий строк покарання 6 місяців за вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 18.12.2006 року, остаточно до відбуття 4 роки 6 місяців. Звільнений 08.04.2014 року з Синельниківської ВК Дніпропетровської області №94 на підставі ухвали Синельниківського міського суду від 31.03.2014 року відповідно до ст.81 КК України, невідбутий строк 4 місяці 18 днів;
-23 липня 2015 року Самарським районним судом м.Дніпропропетровська за ч.1 ст.128 КК України у виді покарання громадськи роботи 150 годин, 06.02.2017 року знятий з обліку сектору пробації у зв`язку із відбуттям покарання, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,-
Умисні дії ОСОБА_5 , що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, кваліфікуються за ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України.
Під час досудового розслідування, 18 черня 2019 року між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваним у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_5 була укладена угода про примирення, у відповідності до ст. 471 КПК України.
Згідно даної угоди потерпілий та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 , істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке має понести обвинувачений за ч.2 ст. 185 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання, якщо він в період іспитового строку два роки - не вчинить нового злочину і буде виконувати покладені на нього обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення між потерпілими та обвинуваченим суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.
Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України визнає повністю. Матеріальну шкоду, заподіяну кримінальним правопорушенням, потерпілому повністю відшкодував. Цілком розуміє права визначені ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та наполягає на затвердженні угоди про примирення.
Вислухавши позицію прокурора, який не заперечував щодо затвердження судом угоди про примирення, думку потерпілого, який також не заперечував щодо затвердження судом угоди, суд приходить до висновку, що угода про примирення між потерпілими та обвинуваченим підлягає затвердженню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 469 КПК України, за ініціативою потерпілого, підозрюваного чи обвинуваченого може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченомустаттями 468-475 КПК України.
Під час підготовчого судового засідання, встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Обвинувачений та потерпілий розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 КПК України.
Зміст, умови та порядок укладення угоди про примирення відповідають вимогам ст. ст. 469, 471 КПК України, міра покарання, узгоджена обвинуваченим та потерпілими, визначена у межах санкції ч.2 ст. 185 КК України, а тому не суперечить інтересам суспільства. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб не встановлено. Підстав для відмови в затверджені угоди про примирення, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, не встановлено.
За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення та призначення обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджену сторонами міру покарання.
Питання речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Згідно ч.2 ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого фактичну вартість проведення судово-товарознавчої експертизи, згідно наданої довідки.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 124, 374, 376, 474, 475 КПК України, суд,-
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити обвинуваченого
ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він в період іспитового строку два роки - не вчинить нового злочину і буде виконувати покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України, зобов`язати обвинуваченого
ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання.
На вирок може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом 30 днів з моменту проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а при оскарженні вироку - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1