Справа № 128/4855/15-к
УХВАЛА
Іменем України

18 листопада 2019 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі- ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора- ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , захисника: ОСОБА_5 , обвинуваченого : ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці клопотання захисника про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченої у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 08.07.2015 в ЄРДР за 0000955 за обвинуваченням :

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, українця, громадянина України, освіта вища, розлученого, проживаючого фактично за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , працюючий, раніше судимого:

10.10.2013 вироком Вінницьким міським судом Вінницької області за ст. 185 ч. 1 КК України до 200 годин громадських робіт та знятий з обліку 19.02.2014 року по виконанню покарання;

20.06.2014 вироком Вінницьким міським судом Вінницької області за ст. 309 ч.2 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного судом покарання з іспитовим строком на 2 роки;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, -

УСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_6 , з 01.01.2015, відповідно до рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 20.09.2013 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини , діючи умисно, не сплачував аліменти на користь потерпілої ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 30.08.2013 і до досягнення дитиною повноліття, тобто, до ІНФОРМАЦІЯ_3 , в результаті чого у період з 01.01.2015 по 08.12.2015 року, утворивши заборгованість на загальну суму 9076 грн. 50 коп. Так, ОСОБА_6 , не бажаючи виконувати рішення суду щодо виплати встановлених аліментів на утримання малолітнього сина, а також не бажаючи виконувати свої батьківські обов`язки, передбачені Законом України щодо утримання своєї малолітньої дитини, продовжував злісно ухилятися від сплати аліментів, що виражалося у відмові надавати кошти чи інші матеріальні блага на неодноразові прохання колишньої дружини ОСОБА_4 , яка потребувала матеріальної допомоги. Також, ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що він має сплачувати аліменти на утримання дитини, яка потребує матеріальної допомоги, свідомо не приймав ніяких мір в пошуках роботи, щоб надати дитині матеріальні кошти для її повноцінного життя та всебічного розвитку. Крім того, ОСОБА_6 неодноразово попереджався державною виконавчою службою Вінницького районного управління юстиції Вінницької області про кримінальну відповідальність по ст. 164 КК України за злісне ухилення від сплати аліментів. Разом з тим, ОСОБА_6 на вимоги державних виконавців не реагував, на виклики не з`являвся, про місце роботи не повідомляв та аліментів не сплачував, продовжував злісно ухилятись від виплати коштів на утримання дитини, в результаті чого утворилася заборгованість по сплаті аліментів в сумі 19230 грн. 75 коп., станом на 08.12.2015 року.

У судовому засіданні 15.11.2019, захисник ОСОБА_5 заявив клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності та закриття провадження у кримінальному провадженні, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 164 КК України, яке обґрунтував тим, що вироком Вінницького районного суду Вінницької області 18.05.2016 ОСОБА_6 засуджено до 2 років 1 місяця позбавлення волі, ухвалою Апеляційного суду Вінницької області даний вирок скасовано, кримінальне провадження направлено на навий розгляд.

Вказує, що з часу нового розгляду даного кримінального провадження, відбулось 18 засідань Вінницького районного суду, суд приймав всі міри для закінчення розгляду справи, але до цього часу справа не розглянута і рішення по справі не прийнято. Причина не розгляду справи - в судові засідання не являлась потерпіла по справі, в тому числі і через те, що перебувала за кордоном, судом та прокурором приймались міри для встановлення місцезнаходження потерпілої та до явки її в судове засідання.

Зазначає, що від отримання аліментів по пошті потерпіла відмовилась і гроші поштою були повернуті обвинувачуваному ОСОБА_6 .

Вказує, що з дня винесення вироку Вінницьким районним судом Вінницької області від 18 травня 2016 року до даного часу пройшло вже 3 роки 5 місяців і 5 днів.

Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_6 з`являвся у судові засідання, в той час, як потерпіла лише три рази явилась в судові засідання з 18 судових засідань, також обвинувачений офіційно працевлаштований, позитивно характеризується по місцю роботи, позитивно характеризується по місцю проживання, пройшов курс лікування, приймав міри для сплати аліментів та погашення боргу.

Просив суд клопотання задовольнити.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 просив клопотання захисника задовольнити, суду зазначив, що хоча він вину у вчинені злочину визнає частково, але суть обвинувачення йому зрозуміла також зрозуміла і підстава звільнення від кримінальної відповідальності, яка не означає його виправдання, тобто що ця підстава не є реабілітуючою.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання , посилаючись на те, обвинувачений продовжує не сплачувати аліменти потерпілій , а також не погасив існуючу заборгованість.

Потерпіла також заперечував з підстав зазначених прокурором , також зазначила що не відмовлялася від отримання аліментів від обвинуваченого, а декілька разів не з`являлася до судового засідання оскільки на її утримання перебуває дитина, яка потребує догляду, а також не отримувала судові повістки, але за адресою вказаною в обвинувальному акті вона проживала та проживає на даний час.

Заслухавши клопотання захисника, яке підтримане обвинуваченим про звільнення його від кримінальної відповідальності, думку прокурора, потерпілої , оглянувши матеріали кримінального провадження та додані прокурором документи для вирішення даного клопотання, суд дійшов такого висновку.

Судом установлено, що вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 18.05.2016 визнано винним ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 164 ч.1 КК України та призначено йому покарання у вигляді 2-х років обмеження волі. На підставі ст. ст. 71, 72 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 20.06.2014 року та остаточне покарання ОСОБА_6 визначено у вигляді 2 х років 1 го місяця позбавлення волі (а.с.57-58 Т.1).

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 04.10.2016 вищезазначений вирок скасовано, та призначено новий розгляд даного кримінального провадження у суді першої інстанції (а.с.102-103 Т.1)

17.10.2016, згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею у даній справі обрано суддю ОСОБА_1 ( Т.1 а.с.106 ).

Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 21.10.2016 дане кримінальне провадження призначену у підготовче судове засідання на 29.11.2016 ( Т.1 а.с.107), в яке потерпіла не з`явилася, кримінальне провадження призначене до судового розгляду на 09.12.2016 (Т.1 а.с. 117) , яке було відкладено на 23.01.2017, так як суддя знаходилася у нарадчій кімнаті по інший справі ( Т.1 а.с.122)

Далі, з судового засідання призначеного на 23.01.2019 ( обвинувачений та потерпіла були відсутні) судом призначалися ще судові засідання: 28.02.2017 ( обвинувачений та потерпіла були відсутні) , 21.04.2017 ( обвинувачений був, потепліла- відсутня);09.06.2017 (обвинувачений був, потепліла- відсутня); 30.08.2017 ( обвинувачений та потерпіла були відсутні; до обвинуваченого застосований привід); 17.11.2017 (обвинувачений та потерпіла були відсутні; обвинуваченого оголошено у розшук; 09.01.2018 обвинувачений з`явився до суду добровільно ( а.с.213) ,у зв`язку з чим ухвалою судді від 10.01.2018 відновлено провадження- призначене судове засідання на 26.02.2018); 26.02.2018( обвинувачений був, потерпіла- відсутня); 11.04.2018 ( суддя перебувала у відпустці); 02.05.2018 ( обвинувачений був, потерпіла- відсутня); ( Т.1 а.с. 248); 02.08.2018 ( в судовому засіданні присутній був лише обвинувачений) ( Т. 2 а.с. 21); 05.10.2018 (в судовому засіданні присутній був лише захисник( Т.2 а.с.30); 22.11.2018,07.02.2019, 09.04.2019 ( обвинувачений був, потерпіла- відсутня)( Т.2 а.с.37,56); 27.05.2019 ( суддя на лікарняному); 03.09.2019 неявка усіх учасників провадження; 04.10.2019( суддя перебувала у нарадчій кімнаті ), відкладено на 23.10.2019.

Статтею 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня скоєння нею злочину і до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не скоїла нового злочину середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 вірно кваліфіковано органом досудового розслідування за ч.1 ст. 164 КК України як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Санкція ч.1 ст.164 КК України передбачає, кримінальне покарання у виді штрафу від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до ста двадцяти годин або виправними роботами на строк до одного року, або обмеженням волі на строк до двох років.

Системний аналіз чинного законодавства та вимоги п.1 ч.1 ст.49 КК свідчать про те, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим, тобто суд, встановивши наявність всіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності на цій підставі незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа), - досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею (за КПК України 1960 року), підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але важливо, - до набрання вироком суду законної сили (ст.532 КПК).

Так, відповідно до обвинувального акту обвинувачений ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину за ч.1 ст. 164 КК України, який ним вчинений у період з 01.01.2015 по 08.12.2015 , та відповідно до ст. 12 КК України вказаний злочин є невеликої тяжкості.

Разом з тим згідно із ч.2 ст.49 КК перебіг давності зупиняється, якщо особа, яка скоїла злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання.

Отже, закон, який регулює питання звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (ст.49 КК), пов`язує зупинення строків давності не з постановами про зупинення слідства, а лише з умисними діями особи, спрямованими на ухилення від слідства.

Згідно з висновком, який міститься в постанові Верховного Суду України від 19.03.2015 №5-1кс15, під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст.49 КК слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за скоєний злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Особою, яка ухиляється від слідства або суду, визнається відома цим органам особа (що підтверджується матеріалами кримінальної справи) як така, що скоїла певний злочин і вчинила дії з метою переховування місця свого перебування від слідства або суду. Давність персоніфікована, у зв`язку із чим про ухилення особи від слідства можна говорити лише тоді, коли слідство проводиться щодо конкретної особи. Зупинення перебігу строку давності можливе тільки щодо певної особи, обізнаної про те, що стосовно неї проводиться слідство. Із законодавчого положення про відновлення перебігу строку давності з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання випливає, що особу винного встановлено і здійснюються заходи, спрямовані на встановлення її місцезнаходження.

При з`ясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально-процесуальний статус особи, що скоїла злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правоохоронних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку.

Отже з урахування вище приведених обставин даного провадження, зокрема неодноразових систематичних неявок саме потерпілої в судові засідання , суд вважає , що перебування обвинуваченого у розшуку на підставі ухвали суду від 17.11.2017 у період з 17.11.2017 по 10.01.2018 не має суттєвого значення для прийняття судом даного процесуального рішення, оскільки обвинувачений 09.01.2018 добровільно звернувся до суду та повідомим про причини своєї неявки до суду, тому суд не вважає що він умисно ухилився від явки до суду.

Таким чином, у зв`язку з тим, що з дня вчинення ОСОБА_6 01.01.2015- 08.12.2015 , передбаченого ч.1 ст. 164 КК України минуло понад три роки, тому останній підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за даною статтею на підставі ст.49 КК України, оскільки на даний час судом установлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину строк притягнення до кримінальної відповідальності за який сплив, тривалого переривання перебігу давності не було, від слідства або суду обвинувачений не ухилявся, обчислення строків давності є правильним, обвинувачений не заперечував проти закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав і дав згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності -,отже клопотання захисника підлягає до задоволенню, обвинувачений -звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження -закриттю.

З урахуванням наведеного судом вище , суд вважає приведені доводи прокурором та потерпілої є хибними, оскільки ними не підтверджені в судовому засіданні належними та допустимими доказами, що обвинувачений вчинив будь-які умисні дії з метою уникнення від кримінальної відповідальності за скоєний злочин.

Цивільний позов потерпілою не заявлявся.

У даному кримінальному провадженні відсутні судові витрати та речові докази, тому питання щодо цього судом не вирішувалося.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого на стадії досудового розслідування не обирався; арешт на майно не накладався.

Керуючись ст.ст. 12,49 КК України, ст.ст. 284-288, 369, 372 , 376 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_5 задовольнити.

На підставі ст. 49 КК України, обвинуваченого ОСОБА_6 , звільнити від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 164 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, внесене 08.07.2015 в ЄРДР за 0000955 за обвинуваченням ОСОБА_6 - закрити у зв`язку із закінченням строків давності притягнення останнього до кримінальної відповідальності.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький районний суд Вінницької області протягом семи днів з дня проголошення ухвали.

Суддя : ОСОБА_1