В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" жовтня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянув у судовому засіданні об`єднане кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005941 від 16.07.2019 року та за № 0007535 від 09.09.2019 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, офіційно не працюючого, з середньою освітою, неодруженого, маючого на утриманні малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 27.06.2019 року за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (штраф сплачено),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю учасників кримінального провадження

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 16.07.2019 року приблизно о 15 годині 00 хвилин, перебував у приміщенні торгової зали магазину «WATSON», де свою підприємницьку діяльність здійснює ТОВ «ДЦ Україна», що знаходиться за адресою: м. Київ, п-т. Гагаріна, 5/2, де побачив стелаж з виробами для особистої гігієни. В цей час у ОСОБА_3 , виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 , шляхом вільного доступу, впевнившись у тому, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, діючи з корисливих мотивів з метою власного протиправного збагачення підійшов до торгівельного стелажу із засобами особистої гігієни, звідки таємно, повторно викрав належне ТОВ «ДЦ Україна» майно, а саме: 2 флакони гелю для душу «NIVEA сила вугілля», закупівельною вартістю 57 грн. 80 коп. кожний, 2 флакони гелю для душу «NIVEA Спорт», закупівельною вартістю 57 грн. 80 коп. кожний

В подальшому разом з викраденим товаром ОСОБА_3 пройшов через касу та безперешкодно вийшов з магазину, а викраденим розпорядився на свій розсуд, завдавши ТОВ «ДЦ Україна» матеріальних збитків на загальну суму 231 грн. 20 коп.

Крім того, ОСОБА_3 08.09.2019 року приблизно о 11 годині 20 хвилин, перебував у приміщенні торгової зали магазину «Космо», де свою підприємницьку діяльність здійснює ТОВ «СУМАТРА-ЛТД», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Русанівська Набережна, 10, де побачив стелаж з виробами для особистої гігієни. В цей час у ОСОБА_3 , виник злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 , шляхом вільного доступу, впевнившись у тому, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, діючи з корисливих мотивів з метою власного протиправного збагачення підійшов до торгівельного стелажу із засобами особистої гігієни, звідки таємно, повторно викрав належне ТОВ «СУМАТРА-ЛТД» майно, а саме: 2 шампуні «Хеден Шолдерс»(цитрусова свіжість), об`ємом 600 мл, загальна закупівельна вартість яких становить 176 грн. 01 коп., та шампунь «2 в 1 Хеден Шолдерс» (ментол), об`ємом 600 мл., закупівельна вартість якого становить 85 грн. 86 коп.

В подальшому разом з викраденим товаром ОСОБА_3 пройшов через касу та безперешкодно вийшов з магазину, а викраденим розпорядився на свій розсуд, завдавши ТОВ «СУМАТРА-ЛТД» матеріальних збитків на загальну суму 261 грн. 87 коп.

Крім того, ОСОБА_3 08.08.2019 року, приблизно о 20 годині 45 хвилин, перебував у приміщенні торгової зали магазину «Космо», де свою підприємницьку діяльність здійснює ТОВ «СУМАТРА-ЛТД», що знаходиться за адресою: м. Київ, Русанівська Набережна, 10, де побачив стелаж з виробами для особистої гігієни. В цей час у ОСОБА_3 , виник злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 шляхом вільного доступу, впевнившись у тому, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, діючи з корисливих мотивів з метою власного протиправного збагачення підійшов до торгівельного стелажу із засобами особистої гігієни та косметики, звідки таємно, повторно викрав належне ТОВ «СУМАТРА-ЛТД» майно, а саме: парфумовану воду «Giano Marko Venturi» жін., п/вода 50 мл., закупівельна вартість якої складає 504 грн. 54 коп. та туалетну воду «Giano Marko Venturi» жін., п/вода 50 мл., закупівельна вартість якої складає 454 грн. 04 коп.

В подальшому разом з викраденим товаром, ОСОБА_3 пройшов через касу та безперешкодно вийшов з магазину, а викраденим розпорядився на свій розсуд, завдавши ТОВ «СУМАТРА-ЛТД» матеріальних збитків на загальну суму 958 грн. 58 коп.

Крім того, ОСОБА_3 12.08.2019 року, приблизно о 19 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 перебував у приміщенні торгової зали магазину «Космо», де свою підприємницьку діяльність здійснює ТОВ «СУМАТРА-ЛТД», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Русанівська Набережна, 10, де побачив стелаж з виробами для особистої гігієни. В цей час у ОСОБА_3 , виник злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 шляхом вільного доступу, впевнившись у тому, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, діючи з корисливих мотивів з метою власного протиправного збагачення підійшов до торгівельного стелажу із засобами особистої гігієни та косметики, звідки таємно, повторно викрав належне ТОВ «СУМАТРА-ЛТД» майно, а саме: парфумовану воду «Mauboussin Pour Lui In Black» чол., п/вода 100 мл., закупівельна вартість якої складає 453 грн. 87 коп. та парфумовану воду «Mauboussin Aequalis» чол., п/вода 90 мл., закупівельна вартість якої складає 472 грн. 75 коп.

В подальшому разом з викраденим товаром, ОСОБА_3 пройшов через касу та безперешкодно вийшов з магазину, а викраденим розпорядився на свій розсуд, завдавши ТОВ «СУМАТРА-ЛТД» матеріальних збитків на загальну суму 926 грн. 62 коп.

Крім того, ОСОБА_3 18.09.2019 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 перебував у приміщенні торгової зали магазину «Біле Сухе», де свою підприємницьку діяльність здійснює ТОВ «МАССМАРТ», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Ентузіастів, 37, де побачив стелаж з алкогольними напоями. В цей час у ОСОБА_3 , виник злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 шляхом вільного доступу, впевнившись у тому, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, діючи з корисливих мотивів з метою власного протиправного збагачення підійшов до торгівельного стелажу із засобами особистої гігієни та косметики, звідки таємно, повторно викрав належне ТОВ «МАССМАРТ» майно, а саме: шампанське «MOET CHANDON NETAR IMPERIAL», біле напівсухе 0,75л. 12%, закупівельна вартість якого складає 1408 грн. 80 коп.

В подальшому разом з викраденим товаром, ОСОБА_3 пройшов через касу та безперешкодно вийшов з магазину, а викраденим розпорядився на свій розсуд, завдавши ТОВ «МАССМАРТ» матеріальних збитків на загальну суму 1408 грн. 80 коп.

Будучи допитаним в судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) визнав повністю, дав покази, підтвердив вищевикладені обставини його скоєння, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення, щиро розкаявся у вчиненому.

Вказав, що дійсно, 16.07.2019 року приблизно о 15 годині 00 хвилин, перебував у приміщенні торгової зали магазину «WATSON», ТОВ «ДЦ Україна», розташованого за адресою: м. Київ, п-т. Гагаріна, 5/2, звідки викрав чотири флакони гелю для душу «NIVEA», після чого з місця скоєння злочину зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд. Також вказав, що 08.09.2019 року приблизно о 11 годині 20 хвилин, перебував у приміщенні торгової зали магазину «Космо», ТОВ «СУМАТРА-ЛТД», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Русанівська Набережна, 10, звідки викрав три шампуні «Хеден Шолдерс», після чого з місця скоєння злочину зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд. Крім того, вказав, що 08.08.2019 року, приблизно о 20 годині 45 хвилин, перебував у приміщенні торгової зали магазину «Космо», ТОВ «СУМАТРА-ЛТД», розташованого за адресою: м. Київ, Русанівська Набережна, 10, звідки викрав парфумовану та туалетну воду «Giano Marko Venturi», після чого з місця скоєння злочину зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд. Крім того, 12.08.2019 року, приблизно о 19 годині 30 хвилин, перебував у приміщенні торгової зали магазину «Космо», ТОВ «СУМАТРА-ЛТД», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Русанівська Набережна, 10, звідки викрав парфумовану воду «Mauboussin Pour Lui In Black», після чого з місця скоєння злочину зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд. Крім того, вказав, що 18.09.2019 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин, перебував у приміщенні торгової зали магазину «Біле Сухе», ТОВ «МАССМАРТ», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Ентузіастів, 37, звідки викрав шампанське «MOET CHANDON NETAR IMPERIAL», після чого з місця скоєння злочину зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд. Пояснив, що вчинив крадіжки у зв`язку зі збігом тяжких життєвих обставин та необхідністю коштів на утримання дітей. Наразі влаштувався на роботу, став на шлях виправлення та шкодує про вчинене.

Останній виразив готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення просив суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення даного злочину, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого. Суд, у відповідності до положень Кримінального Кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, за вище встановлених обставин.

При цьому, з урахуванням, висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображеного у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22.03.2018 року у справі № 521/11693/16-к, судом встановлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження, у порядку ст. 349 КПК України.

При кваліфікації дій обвинуваченого суд враховує, що Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 року в справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.

Дане кримінальне провадження є об`єднаним з двох у суді, згідно ст.ст. 217, 334 КПК України.

Стороною обвинувачення ОСОБА_3 було висунуто обвинувачення у кожному з об`єднаних проваджень окремо, зокрема за ч. 2 ст. 185 КК України.

При цьому, відповідно до ст. 32 КК України, повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

Згідно ППВСУ від 04.06.2010 року № 7 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки», якщо злочини, які утворюють повторність, відповідають одному і тому самому складу злочину (наприклад, три крадіжки, п`ять розбоїв, тощо), їх кваліфікація здійснюється за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК. У таких випадках повторність злочинів повинна зазначатись у процесуальних документах, які стосуються обвинувачення особи, як кваліфікуюча ознака відповідних злочинів.

Згідно з частиною першою статті 33 КК сукупністю злочинів визнається вчинення особою двох або більше злочинів, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини цього Кодексу, за жоден із яких її не було засуджено.

Сукупність можуть утворювати також злочини, передбачені однією і тією ж статтею або частиною статті Особливої частини КК, якщо: вчинені злочини мають різні стадії; було вчинено закінчений замах на злочин і незакінчений замах на злочин.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 27.09.2018 року у справі № 686/6613/16-к вказав, що у разі визнання особи винуватою у вчиненні декількох діянь, які відповідають складу злочину, передбаченого однією і тією самою статтею (частиною статті) закону про кримінальну відповідальність, всі ці діяння кваліфікуються в сукупності за відповідною статтею (частиною статті) лише один раз і окремої кваліфікації не потребують.

З огляду на викладене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд у ракурсі кримінально-правової оцінки поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння, з огляду на дійсність факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності та відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини того ж Кодексу, кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 2 ст.185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

Кваліфікація окремо кожного діяння за кожним з проваджень є недоречною та надмірною у ракурсі наведених норм у ППВСУ та наведеної позиції ВС.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.
При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 суд визнає щире каяття у вчиненні злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом: «Розлади психіки і поведінки внаслідок вживання опіоїдів Стан відміни», раніше судимий, вчинив кримінальне правопорушення не відбувши покарання у виді штрафу призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 27.06.2019 року, має задовільний стан здоров`я, неодружений, має на утриманні малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спосіб життя (повідомив, що працює не офіційно малярем в РДБ «Ресурс»); позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого, а саме наявність у нього розуміння неприйнятності вчинених ним дій у цивілізованому суспільстві; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції частини другої статті 185 КК України, у виді позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 того ж Кодексу та покладенням обов`язків з числа визначених ст. 76 КК України, оскільки суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Дане ж покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 року; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 року; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 року).

Тобто, як наслідок, формальні моменти не можуть бути вирішальними, головною є можливість у кожній конкретній справі оцінити основному мету застосування певного заходу та характер впливу на особу, які можуть істотно відрізнятися, навіть, за зовнішньої подібності відповідних примусових заходів, бо суд стоїть на тій позиції, що незалежно від того, що вчинили злочинці, визнання їх людської гідності передбачає надання їм можливості ресоціалізувати себе за час відбування покарання з перспективою колись стати відповідальним членом вільного суспільства, що, у цій ситуації, при застосуванні саме такого покарання, є можливим.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

У той час, як призначення будь-якого іншого виду покарання без звільнення від його відбування, суд сприймає, як діяння, яке б указувало на те, що саме у цій ситуації, та обставинах при яких було вчинено злочини, воно сприймалося б, як грубо непропорційне (діяння та покарання), як наслідок, у світлі практики, ЄСПЛ, сприймалося б як жорстоке поводження, тобто суперечило статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Враховуючи викладене суд вважає призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у виді позбавлення волі зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням пропорційним вчиненому злочину та таким, що перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Щодо вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 27.06.2019 року відносно ОСОБА_3 , яким його визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді штрафу, то вирішуючи питання щодо можливості приєднання, згідно положень ст.71 КК України покарання призначене ОСОБА_3 у виді штрафу, яке він на момент вчинення даного кримінального правопорушення (злочину) не відбув, суд виходить з наступного.

У ст.71 КК України передбачено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно ч. 4 ст. 71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Разом із тим, у ч.3 ст.72 КК України вказано, що основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" від 24.10.2003 р. №7 (із змінами, № 18 від 10.12.2004 р., № 8 від 12.06.2009 р. та № 11 від 06.11.2009 р.) при призначенні покарання, яке згідно з ч. 3 ст. 72 КК за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає, суд, незважаючи на це, має застосувати вимоги ст. 71 КК і визначити за сукупністю вироків таке остаточне покарання, яке має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, так і від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. У такому випадку суд визначає остаточне покарання у виді сукупності невідбутої частини покарання за попереднім вироком та покарання за новим вироком, ухвалюючи рішення про їх самостійне виконання.

Тож, суд, на підставі ст. 71 КК України, з урахуванням положень ст. 72 даного Кодексу, вважає за необхідне, у даному випадку, визначити покарання за сукупністю вироків, остаточно призначивши покарання у виді сукупності невідбутого покарання за попереднім вироком від 27.06.2019 року з покаранням призначеним даним вироком, з ухваленням рішення про самостійне виконання вироку від 27.06.2019 року.

Питання доцільності обрання запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора, та у світлі того, що відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ст.ст. 71,72 КК України вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 27.06.2019 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян - виконувати самостійно.

Запобіжний захід не обирався.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_3 термін його попереднього ув`язнення, а саме з 16.07.2019 року до 18.07.2019 року.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Речові докази у кримінальному проваджені 2 флакони гелю для душу «NIVEA сила вугілля», 2 флакони гелю для душу «NIVEA Спорт» - залишити у володінні ТОВ «ДЦ Україна».

Речові докази у кримінальному проваджені чотири диска з відеозаписами зберігати в матеріалах об`єднаного кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Обвинуваченому роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання.

Суддя