Справа № 737/563/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/610/19
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2019 року Чернігівський апеляційний суд у складі:

Головуючого суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Куликівського районного суду Чернігівської області від 11 червня 2019 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого по АДРЕСА_1 , засудженого за ч. 3 ст. 286 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

Цією ухвалою ОСОБА_6 відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, призначеного за вироком Куликівського районного суду Чернігівської області від 24 травня 2013 року.

Мотивуючи своє рішення суд вказав, що умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду. На час розгляду клопотання судом відсутні відомості органу, який відає виконанням покарання, про поведінку засудженого протягом не відбутої частини покарання, не надані відомості про виконання вироку суду в частині відшкодування засудженим моральної та матеріальної шкоди і ставлення засудженого до вживання алкоголю. Зважаючи на те, що ОСОБА_6 вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, та його дії потягли за собою загибель трьох осіб, суд вважає звільнення його від відбування додаткового покарання через п`ять років після постановлення вироку передчасним.

В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу місцевого суду, задовольнити його клопотання. Зазначає, що має постійну роботу, 50 % заробітку стягується на відшкодування позовів потерпілих, що негативно впливає на матеріальне становище його сім`ї, яка складається з двох неповнолітніх дітей та дружини. Завдяки роботі, пов`язаній з правом керування транспортними засобами міг би матеріально забезпечити свою родину та погасити позови потерпілих.

Як встановив доведеним суд 1 інстанції, вироком Куликівського районного суду Чернігівської області від 24 травня 2013 року, ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що 01 жовтня 2012 року, в 18 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння і керуючи автомашиною "Daewoo-Lanos", державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Центральній, села Жуківка, Куликівського району Чернігівської області, яка є частиною автодороги Чернігів-Ніжин-Прилуки-Пирятин, зі сторони смт. Куликівка в напрямку міста Ніжин, в порушення вимог підпункту "а" п.2.9, п.п. 10.1, 11.3, 12.1,12.4 та 13.3 Правил дорожнього руху, внаслідок алкогольного сп`яніння проявив неуважність, не стежив та не врахував дорожньої обстановки, яка склалась, не вибрав безпечної швидкості руху, перевищивши максимально дозволену швидкість руху в межах населеного пункту, не дотримуючись безпечного інтервалу, не переконавшись в безпечності зміни напрямку свого руху, виїхав на зустрічну смугу, де в районі 34 км автодороги, на відстані 50 м від дорожнього знаку 5.45 Початок населеного пункту Жуківка, здійснив зіткнення із здійснюючою рух в напрямку смт. Куликівка, Чернігівської області автомашиною ВАЗ-210994-20, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 . У результаті ДТП водію автомашини ВАЗ-210994-20 ОСОБА_8 і пасажиру цієї автомашини ОСОБА_9 , та пасажиру автомашини "Daewoo-Lanos" ОСОБА_10 було заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили їхню смерть, а пасажиру автомашини "Daewoo-Lanos" ОСОБА_11 та пасажиру автомашини ВАЗ-210994-20 ОСОБА_12 середньої тяжкості тілесні ушкодження. Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 3 ст. 286 КК України, з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років з позбавленням права керування транспортними засобами на три роки.

На підставі ухвали Полтавського районного суд Полтавської області від 12 жовтня 2017 року ОСОБА_6 звільнений умовно-достроково на 3 роки 11 місяців 18 днів від відбування покарання за вказаним вироком. Додаткову міру покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на 3 роки залишено.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін захисту та обвинувачення, дослідивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.

На підставі вимог ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин.

Так дійсно, формально клопотання ОСОБА_6 відповідає вимогам ст. 81 КК України, оскільки після звільнення з місць позбавлення волі 20 жовтня 2017 року він, станом на 11 червня 2019 року, відбув більше половини призначеного судом додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на 3 роки. За місцем проживання та роботи ОСОБА_6 характеризується позитивно та має на утримані двох неповнолітніх дітей.

Відповідно до роз`яснень п. 17 Постанови пленуму Верховного суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну не відбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.

Місцевий суд дійшов правильного висновку, що умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду. На час розгляду клопотання судом відсутні відомості органу, який відає виконанням покарання, про поведінку засудженого протягом не відбутої частини покарання, не надані відомості про виконання вироку суду в частині відшкодування засудженим моральної та матеріальної шкоди та ставлення засудженого до вживання алкоголю. Зважаючи на те, що ОСОБА_6 вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, та його дії потягли за собою загибель трьох осіб, суд вважає звільнення його від відбування додаткового покарання через п`ять років після постановлення вироку передчасним, за загальним правилом строк відбування сукупності призначених йому покарань закінчується через 12 років після постановлення вироку.

За таких обставин місцевий суд вірно відмовив ОСОБА_6 у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Куликівського районного суду Чернігівської області від 11 червня 2019 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Касаційному оскарженню ухвала не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4