УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 вересня 2019 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
адвоката ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Балабанівка, Оратівського району, Вінницької області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянину України, раніше судимого, -
ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого СВ Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 .
Клопотання мотивовано тим, що СВ Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області проводиться досудове розслідування кримінального правопорушення, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002012 від 23.09.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що в невстановлений слідством час та місці 22.09.2019, ОСОБА_6 , маючи не зняту і не погашену судимість за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 18.01.2017, з метою скоєння кишенькової крадіжки вступив в попередню змову з ОСОБА_7 , Після чого, заздалегідь розділивши ролі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 зайшли до приміщення торгового залу гастроному «Вінниця», що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Зодчих, 32.

Перебуваючи в приміщенні торгового залу ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , помітив раніше невідомого йому ОСОБА_8 , з лівої кишені куртки якого виглядав мобільний телефон.

Реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів, діючи повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , відповідно до раніше обумовленого плану, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, та настання негативних наслідків, непомітно для власника, з заду підійшов до ОСОБА_8 , який в цей час вибирав продукти харчування, та таємно, шляхом вільного доступу, з лівої кишені останнього правою рукою витягнув мобільний телефон торгової марки «Samsung» моделі SM J 320 H/DS в корпусі білого кольору придбаний в 2017 році за кошти в сумі 5000 грн.

Після цього, ОСОБА_7 , вимкнувши телефон та утримуючи його в руках відійшовши від потерпілого на декілька метрів та став до останнього спиною. В цей час, ОСОБА_6 , який відповідно до раніше розробленого плану, постійно перебував поруч, підійшовши до ОСОБА_7 , своєю правою рукою забрав з рук останнього викрадений телефон ОСОБА_8 та поклав його до своєї кишені.

Після чого, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 підійшли до каси магазину та розрахувавшись за продукти харчування з викраденим майном залишили місце скоєння злочину та викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на орієнтовну суму 5000 грн.

За підозрою у скоєнні даного злочину в порядку ст. 208 КПК України 23.09.2019 близько 12.00 год. затримано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_9 було 24.09.2019 повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованому йому злочину, повністю підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів. Санкція ч. 2 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 1 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватись від органів досудового розслідування і суду та вчиняти інше кримінальне правопорушення, ухилятись від проведення слідчих дій.

Крім цього, ОСОБА_6 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності в тому числі за вчинення злочинів корисливого характеру. На даний час, ОСОБА_6 офіційно не працює, в нього відсутнє постійне джерело доходу, що дає підстави слідству вважати, що вчинення злочинів корисливого характеру являється засобом для існування останнього і тому навіть перебування останнього на умовно-достроковому звільненні не є перешкодою до вчинення нових кримінальних правопорушень, тому перебуваючи на іншому більш м`якому запобіжному заході останній продовжить вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Крім того, ОСОБА_6 не має постійного місця роботи, доходу та заробітку, як і інші міцні соціальні зв`язки, які б могли бути перешкодою до вчинення нових кримінальних правопорушень, а також могли б забезпечити належну процесуальну поведінку на період досудового розслідування.

Також, той факт, що останній маючи не зняту і не погашену судимість за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 18.01.2017, знову вчинив новий умисний корисливий злочин, дають підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та виконанню на підозрюваного ОСОБА_6 покладених обов`язків.

Застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту стосовно підозрюваного ОСОБА_6 не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 та «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених процесуальних обов`язків.

Таким чином, наявні реальні ризики переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування, вчинення ним незаконного впливу на потерпілого та свідків, вчинення ним інших кримінальних правопорушень та перешкоджання таким чином кримінальному провадженню.

При цьому враховується, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину та наслідкам, які були завдані вчиненням злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Домашній арешт не зможе забезпечити належну поведінку особи та перешкоджати здійснення ним психологічного впливу на осіб у кримінальному провадженні, тощо.

Також, слід зазначити Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попередні ув`язнення, як виключну міру.

Оскільки злочин у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , скоєний без застосування насильства відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України зобов`язаний визначити розмір застави.

Враховуючи особу підозрюваного, обставини кримінального правопорушення, наявні ризики, вважаю, що такий запобіжний захід як застава в розмірах визначених п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб забезпечить належну поведінку підозрюваної та відповідно сприятиме забезпеченню швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, слідчий просив задовольнити клопотання.
Слідчий в судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задовольнити та визначити підозрюваному максимальний розмір застави.
Прокурор клопотання слідчого підтримав, оскільки під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тому необхідно застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Адвокат в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні вину визнав, підтримав думку адвоката.
Слідчий суддя, вислухавши думку підозрюваного, захисника, слідчого, прокурора, дослідивши матеріали клопотання слідчого, матеріали кримінального провадження, прийшов до наступного висновку.
При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання слідчий суддя приймає до уваги, що згідно ч. 1 ст. 183 КПК України взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
При цьому відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання ОСОБА_6 та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.
Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Так, на час розгляду клопотання підозри щодо вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України обґрунтовані, про що свідчать докази, які зібрані в кримінальному провадженні та доведені прокурором та слідчим при розгляді даного клопотання. Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.
З матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення проти власності, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до п`яти років, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності в тому числі за вчинення злочинів корисливого характеру, офіційно не працює, в нього відсутнє постійне джерело доходу.

При вирішенні питання щодо задоволення клопотання слідчий суддя враховує, що слідчим та прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, оскільки перебуваючи на волі ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення, тому переконується в доцільності задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
З урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, вчинення злочину проти власності, задля уникнення порушення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд переконується, що достатньою для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків є сума застави в розмірі 40 140 гривень.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) днів.
Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання особи, тобто з 12 год. 00 хв. 23.09.2019 року.
Строк дії ухвали до 12 год. 00 хв. 21.11.2019 року.
Одночасно визначити розмір застави в сумі 40 140 (сорок тисяч сто сорок) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА у Вінницькій області.
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 у разі внесення застави наступні обов`язки: прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи.
Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити на час дії ухвали суду.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя