Справа № 336/3982/18
Провадження № 1-кп/336/187/2019
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2019 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_4 про вчинення злочину, передбаченого частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України, -

В С Т А Н О В И ЛА:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України.
Прокурор заявив клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 днів, посилаючись на наявність ризиків передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України. Окрім того, прокурор зазначив, що обвинуваченим, якого було оголошено у розшук, у зв`язку з неодноразовою неявкою до суду, 28.06.2019 року вчинено злочин передбачений ч. 2 ст. 185 КК України та ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11.07.2019 року застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 07.09.2019 року.

Обвинувачений та його захисник проти задоволення клопотання прокурора не заперечували.

Заслухавши думку учасників процесу, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд дійшов до наступного висновку.

У відповідності до частини 1 статті 331 Кримінального процесуального кодексу України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно зі статтею 29 Конституції України ніхто не може триматися під вартою інакше, як на підставах та в порядку, встановленому законом.

Відповідно до статті 177 Кримінального процесуального кодексу України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до положень частини 1 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Як вбачається з матеріалів справи, в межах даного кримінального провадження, ухвалою суду від 27.06.2019 року обвинуваченого ОСОБА_4 оголошено у розшук.

Окрім того, судом встановлено, що перебуваючи у розшуку обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 185 КК України відомості щодо якого внесено до ЄРДР за № 0001678 та ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11.07.2019 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, суд приймає до уваги, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинувачем злочину передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, що спричинило смерть потерпілого та який віднесений до категорії тяжких, відомості про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, не працевлаштований, зрозумілих джерел доходів не має, вчинив корисливі злочини, ухилявся від явки до суду, у зв`язку останнього було оголошено у розшук.
За висновками суду застосування більш м`якого, окрім виняткового запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, передбаченим пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, не забезпечить його належної процесуальної поведінки, внаслідок чого, суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, що не суперечить вимогам статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, який спричинив загибель людини.
Керуючись статтями 176-178, 331, 392 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, який обчислювати з 14 годин 00 хвилин 25 липня 2019 року.
Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 закінчується о 14 годин 00 хвилин 22 вересня 2019 року.
Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику, надіслати ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».
Ухвала не оскаржується та підлягає негайному виконанню.

Суддя ОСОБА_1