Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/368/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 186 (82, 86-1, 141) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2019 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький матеріали кримінального провадження № 0007060 за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.04.2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродження м. Кіровограда, освіта повна загальна середня, неодруженого, на утриманні малолітніх дітей не маючого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-05.10.2017 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 1 ст. 190, ч.2 ст. 190, ст.70 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;
-21.11.2017 року Кіровським районним судом м. Кіровограда ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі стром на 4 роки, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки,
-13.12.2018 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ч. 4 ст.70 КК України до 4 років 1 місяцю позбавлення волі. 28.03.2019 року ухвалою Кропивницького апеляційного суду вирок Кіровським районним судом м. Кіровограда від 13.12.2018 року змінено, а саме засуджено за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки та ухвалено, що вирок Кіровським районним судом м. Кіровограда від 21.11.2017 року та зазначений вирок виконувати самостійно,
визнано винуватим та призначено покарання, по ч.2 ст. 186 КК України - 4 роки позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України покарання ОСОБА_7 призначено за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.12.2018 року, зміненого ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 28.03.2019 року, більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком, та визначено у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21.11.2017 року та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз у розмірі 572 грн. 00 коп.
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,
захисника-адвоката ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати і закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 .
Вказує, що обвинувачений вину у вчиненні злочину не визнав та пояснив, що потерпілого ОСОБА_9 не бив, ніякого насильства не застосовував, свій годинник потерпілий передав самостійно і добровільно, а тому ніякого викрадення також не було.
Зазначає, що допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 вказала суду, що працює продавцем магазину «Домус», що розташований по вул.. Яновського в м. Кропивницький. Обвинувачений ОСОБА_7 декілька раз приходив до магазину купити яйце, однак грошей в нього не було. Через деякий час підійшов ОСОБА_9 та купив яйце ОСОБА_7 . Конфлікту між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 ніякого не бачила.
Апелянт посилається на висновок експерта № 751 від 28.12.2018 року, відповідно до якого у потерпілого ОСОБА_9 будьяких видимих тілесних ушкоджень у вигляді синців, саден чи ран не описано. Ніяких тілесних ушкоджень, які б являлися слідами боротьби на тілі ОСОБА_9 виявлено не було.
Стороною обвинувачення не було надано доказів та спростовано в судовому засіданні покази, які надав обвинувачений щодо добровільного передання годинника потерпілим та відсутності в діях ОСОБА_11 насильницький дій відносно потерпілого.
Сторона захисту вважає, що відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.
Висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи встановленим в судовому засіданні, висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду та наявні суперечливі докази, які мають істотне значення для висновків суду, із судового рішення не зрозуміло, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші.

Короткий зміст суті справи:

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що він вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за наступних обставин.
16.08.2018 року, близько 19:00 год., ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою м. Кропивницький, вул. Яновського, неподалік будинку №157, побачив раніше невідомого йому потерпілого ОСОБА_9 .
Після чого, ОСОБА_7 , підійшов до потерпілого ОСОБА_12 , та попрохав купити йому одне яйце.
В подальшому, ОСОБА_7 , разом з потерпілим ОСОБА_13 , зайшли до магазину «Домус», що розташований по вул. Яновського, у м. Кропивницькому, де потерпілий ОСОБА_9 , придбавши одне яйце вийшов з вищезазначеного магазину разом з ОСОБА_7 , де у них виникла словесна сварка.
В подальшому, ОСОБА_7 , раптово наніс два удари кулаком правої руки та один удар кулаком лівої руки в область носа, після чого, шляхом поштовху звалив потерпілого на землю. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_7 , знаходячись біля потерпілого ОСОБА_9 , колінами притиснув ліву та праву руку потерпілого до землі та продовжив наносити удари кулаками в область голови, спричинивши вказаним чином, тілесні ушкодження у вигляді синців та забоїв на обличчі.
Подолавши вказаним чином спротив потерпілого, ОСОБА_7 , відкрито викрав належний ОСОБА_9 , спортивний наручний годинник марки «SKMEI 1126 (SOLAR.LITHIUMWR 50M 5 ATM 1/100SCHRONO)». Після чого, ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим своїми протиправними діями спричинив ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 300,00 гривень.

Заслухавши доповідача, захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора у кримінальному провадженні, який просив вирок суду стосовно залишити без зміни, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

За змістом положень ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Досудове розслідування та судове слідство у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про наявність в діях ОСОБА_7 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які у повному обсязі, відповідно до вимог параграфу 3 гл.28 КПК України, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи та є взаємоузгодженими між собою та відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.186 КК України у колегії суддів сумнівів не викликає.

Незважаючи на невизнання вини, вина ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження, зібраними під час досудового розслідування та під час судового слідства, проведеного судом першої інстанції і, зокрема показанями:

- потерпілого ОСОБА_9 , який суду першої інстанції пояснив , що 16.08.2018 року, близько 19:00 год., він повертався додому з роботи, йдучи по вул. Яновського в м. Кропивницькому, де його обігнав з лівої сторони - молодий чоловік, а саме ОСОБА_7 , який став попереду нього та попросив купити йому яйце, він погодився. Неподалік від них знаходився магазину «Домус», продавець якого перебувала також на вулиці, де спілкувалися з її знайомими, тому він підійшов до останньої і попросив, що вона продала йому 1 яйце. Після чого продавець зазначеного магазину винесла йому 1 яйце, він віддав їй гроші за нього, а вона передала йому яйце, яке він віддав ОСОБА_7 , а останній поклав його до кишені. В цей час продавець зазначеного магазину, почала кричати ОСОБА_7 , щоб він його не чіпав, а ОСОБА_7 почав грубо висловлюватись на її адресу. У зв`язку з чим він зробив зауваження ОСОБА_7 , що обурило останнього та між ним на ґрунті цього почалась сварка, в ході якої ОСОБА_7 наніс йому раптово 2 удари в грудну клітину, 3 удари кулаком правої руки та 1 удар кулаком лівої руки в область носу. Після чого ОСОБА_7 наніс йому ще один удар в область нижче грудної клітини, в шлунок, в результаті чого він скотився і впав на асфальт. Потім ОСОБА_7 шляхом поштовху звалив його повністю на землю та сів поверх нього, при цьому натиснувши на нього руками, щоб він не крутився, а коліном притиснув шию. Він повідомив ОСОБА_7 , що йому боляче і просив відпустити його, у зв`язку з чим останній відпустив його на мить, однак потім знову притиснув та ще вивернув руку. В подальшому ОСОБА_7 зняв з його руки годинник, та одів собі на руку. Після чого ОСОБА_7 йому сказав, що він може встати та піти. Він встав зібрав його речі, одягнув капелюх та побіг. Через деякий час, обернувшись він побачив, що ОСОБА_7 вже зник. Потім він попросив перехожого, щоб йому допомогли викликати працівників поліції.
- свідка ОСОБА_10 , яка суду першої інстанції пояснила, що вона працює продавцем в магазині «Домус», що розташований по вул. Яновського в м. Кропивницькому, до якого часто заходив ОСОБА_7 здебільшого, щоб попросити у покупців магазину, щоб вони йому дали трохи грошей або щось купили, інколи коли у нього були і гроші він сам щось купував. Також ОСОБА_7 просив у неї в борг різні товари, однак вона йому відмовляла на його прохання і часто просили його вийти з магазину, щоб він не заважав їй працювати, а покупцям робити покупки. Конфліктів з покупцями, у яких ОСОБА_7 щось просив в її присутності не було, хоча деякі з них відповідали останньому досить грубо. Зважаючи на поведінку та його зовнішні ознаки ОСОБА_7 в неї викликав неприязні почуття. 16.08.2018 року, вона також перебувала на її робочому місці у зазначеному магазині, ОСОБА_7 того дня декілька разів приходив до магазину, де вона працює. Приблизно, о 17 год. того ж дня, ОСОБА_7 прийшов до магазину, де попросив продати йому яйце, однак грошей у нього не було, а тому вона йому не продала його та попросила вийти з магазину. У зв`язку з чим, вийшовши з магазину, він почав просити гроші у перехожих. Приблизно, через 5 хвилин він повернувся до магазину з купою дрібних грошей копійок, купив за них у неї 1 яйце та вийшов з магазину. Вона також вийшла на вулицю з магазину, де стояла спілкувалась із її знайомими. В цей час до неї підійшов ОСОБА_9 , за спиною у якого стояв ОСОБА_7 , та попросив продати йому яйце, у зв`язку з чим вона почала сваритись на ОСОБА_7 , однак все ж таки продала ОСОБА_9 яйце. Після чого ОСОБА_9 передав яйце ОСОБА_7 та вони пішли. Конфлікту між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 вона не бачила, про те, що сталось вона дізналась пізніше, коли до неї за наданням пояснень звернулись працівники поліції.
Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_7 підтверджується іншими зібраними по кримінальному провадженню доказами оголошеними і дослідженими в суді першої інстанції і, зокрема:

- витягом з ЄРДР, згідно якого вбачається, що 16.08.2018 року було внесено відомості відносно ОСОБА_7 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України (Т.1 а.п. 1-4);
- заявою про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_9 від 16.08.2018 р. (Т.1 а.п. 17);
- протоколом огляду місця подія від 16.08.2018 року, в ході якого було оглянуто місце події, а саме відкриту ділянку місцевості, що розташована по вул. Яновського, №155 в м. Кропивницькому. (Т.1 а.п. 18-19);
- актом застосування службового собаки від 16.08.2018 року, відповідно до якого вбачається, що службовий собака з місця занюхала слід, повела дворами житлових багатоповерхівок в сторону вул. Курганної, де пройшовши 200 м та біля кафе «Граф» слід було втрачено, а робота собаки була закінчена. (Т.1 а.п. 20);
- рапортом від 16.08.2018 р., згідно якого вбачається, що в ході оперативних заходів та під час обходу прилеглої території було виявлено та затримано особу, яка скоїла злочин 16.08.2018 року відносно ОСОБА_9 , ним виявився гр. ОСОБА_7 , якого в подальшому було доставлено до Кропивницького ВП. (Т. 1 а.п. 27);
- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 16.08.2018 р. та довідкою, згідно відомостей яких вбачається, що ОСОБА_7 було затримано 16.08.2018 р. о 20 год. 30 хв., при складанні протоколу був присутній адвокат ОСОБА_14 (Т. 1 а.п. 32-34, 35);
- протоколом особистого обшуку затриманого чи взятого під варту та огляду речей, що знаходяться при ньому від 16.08.2018 р., в ході якого у ОСОБА_7 було виявлено та вилучено годинник наручний, чорного кольору. (Т. 1 а.п. 37);
- довідкою від 16.08.2018 р., згідно даних якої у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень не виявлено, епідемічну загрозу не становить, невідкладної медичної допомоги не потребу, може перебувати в умовах ІТТ. (Т. 1 а.п. 38);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 17.08.2018 року, згідно даними якого потерпілий ОСОБА_9 в присутності понятих впізнав особу під № 1 ОСОБА_7 , як особу, яка із застосуванням фізичної сили, відкрито заволоділа належним йому майну. (Т.1 а.п. 39-42);
- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 17.08.2018 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_9 в присутності понятих впізнав годинник під № 2, як предмет, яким із застосуванням фізичної сили, відкрито викрав у нього ОСОБА_7 (Т.1 а.п. 43-45);
- протоколом огляду предмета від 17.08.2018 року, згідно даних якого оглянуто наручний годинник марки «SKMEI 1126 (SOLAR.LITHIUMWR 50M 5 ATM 1/100SCHRONO)» чорного кольору з червоним обідцем. (Т.1 а.п. 46-47);
- постановою про визнання речовим доказом від 17.08.2018 р., згідно якого наручний годинник марки «SKMEI 1126 (SOLAR.LITHIUMWR 50M 5 ATM 1/100SCHRONO)» чорного кольору з червоним обідцем визнано речовим доказом та передано до камери зберігання речових доказів. (Т.1 а.п. 48-49);
- висновком експерта №807 від 26.09.2018 р, згідно даними якого ринкова вартість не представленого на експертизу спортивного наручний годинник марки «SKMEI 1126 (SOLAR.LITHIUMWR 50M 5 ATM 1/100SCHRONO)» чорного кольору з червоним ободом, який використовувався за призначенням та на момент злочину перебував у технічно-справному стані, придбаного новим 22.06.2018 р., викраденого без комплектуючих, станом цін на 16.08.2018 р. може складати 300, 00 грн. (Т.1 а.п. 56 - 59);
- протоколами проведення слідчого експерименту від 22.08.2015 року за участю потерпілого ОСОБА_9 який пояснив та показав при яких обставинах у нього було викрадено майно (Т.1 а.п. 60-63);
- рапортом, згідно якого до матеріалів справи долучено DVD-R диск з одним файлом в якості речового доказу. (Т.1 а.п. 71);
- протоколом огляду предмета від 18.08.2018 року, згідно даних якого DVD-R диск з одним файлом в якості речового доказу, на якому зафіксовано обставини вчинення зазначеного кримінального правопорушення. (Т.1 а.п. 72-73);
- постановою про визнання речовими доказами від 18.08.2018 року та DVD-R диском, згідно якої DVD-R диск на якому наявний відеофайл з камери спостереження від 16.08.2018 р. визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження. (Т.1 а.п. 74-75);
- висновком експерта № 751 від 28.12.2018 року, згідно наданої медичної документації у гр. ОСОБА_9 , будь-яких видимих тілесних ушкоджень у вигляді синців, саден, ран не описано. Виставлений діагноз забій шийного відділу хребта при дачі висновку за ступенем тяжкості не оцінювався, так як не підтверджений об`єктивними даними, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. № 6, примітка п.4.6. У зв`язку з тим, що в медичній документації будь-яких ушкоджень не описано, говорити про відповідність чи невідповідність механізму утворення вказаному в протоколі слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_9 , не є можливим. (Т.1 а.п. 94-95);
- протоколом тимчасового доступу до речей та документів від 25.10.2018 року, згідно якої слідчий на підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10.10.2018 року про тимчасового доступу до речей та документів ознайомився із медичною картою стаціонарного хворого № 1921/18 на ім`я ОСОБА_7 (Т.1 а.п. 106-108);
- протоколом тимчасового доступу до речей та документів від 25.10.2018 року, згідно якої слідчий на підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10.10.2018 року про тимчасового доступу до речей та документів ознайомився із медичною картою амбулаторного хворого № 67 на ім`я ОСОБА_7 (Т.1 а.п. 109-111);
- висновком судово-психіатричного експерта № 368 від 02.10.2018 р., згідно якої визначено, що ОСОБА_7 потребує проведення стаціонарної психіатричної експертизи (Т.1 а.п. 115);
- висновком судово-психіатричних експертів № 83 від 06.12.2018 р., згідно якої визначено, що ОСОБА_7 здатний повною мірою усвідомлювати свої дії, керувати ними, правильно сприймати обставини, які мають значення для дійсного кримінального провадження та надавати про них свідчення, постати перед слідством та судом, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. (Т.1 а.п. 123-128).

Оцінюючи викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, колегія судів приходить до висновку, що вони ґрунтуються на сукупності зібраних по кримінальному провадженню доказів, які досліджені судом першої інстанції у повному обсязі, є належними і допустимими, взаємоузгодженими між собою та відповідають дійсним встановленим у судовому засіданні суду першої інстанції фактичним обставинам справи. Дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України, як вчинення відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно.
Посилання захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах свого підзахисного стосовно не вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України спростовується показанням потерпілого, свідків та матеріалами провадження, вищезазначене твердження захисника було предметом розгляду в суді першої інстанції та суд надав належну оцінку.
Як встановлено змістом вироку суду, в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 відмовився від надання показань на підставі ст.. 63 Конституції України. Не зважаючи на таку позицію обвинуваченого вина доведена сукупністю доказів у справі.
Показання потерпілого ОСОБА_9 суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу висновку про винуватість ОСОБА_7 , оскільки такі показання потерпілого були підтверджені іншими доказами у провадженні, а саме, рапортом від 16.08.2018 р., було виявлено та затримано особу, яка скоїла злочин 16.08.2018 року відносно ОСОБА_9 , ним виявився гр. ОСОБА_7 , якого в подальшому було доставлено до Кропивницького ВП. (Т. 1 а.п. 27); протоколом особистого обшуку затриманого чи взятого під варту та огляду речей, що знаходяться при ньому від 16.08.2018 р., в ході якого у ОСОБА_7 було виявлено та вилучено годинник наручний, чорного кольору. (Т. 1 а.п. 37); - протоколом пред`явлення особи для впізнання від 17.08.2018 року, згідно даними якого потерпілий ОСОБА_9 в присутності понятих впізнав особу під № 1 ОСОБА_7 , як особу, яка із застосуванням фізичної сили, відкрито заволоділа належним йому майну. (Т.1 а.п. 39-42); протоколом пред`явлення речей для впізнання від 17.08.2018 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_9 в присутності понятих впізнав годинник під № 2, як предмет, яким із застосуванням фізичної сили, відкрито викрав у нього ОСОБА_7 (Т.1 а.п. 43-45).
Кожен з цих доказів суд першої інстанції дослідив у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, в тому числі і показання потерпілого, дав їм оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.
Відносно доводів сторони захисту про те, що докази для доведення винуватості ОСОБА_7 не встановлені спростовуються наведеним вище.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції в оскаржуваному вироку зазначив про те, що враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке законом класифікується, як тяжкий злочин, особу ОСОБА_7 , який за місцем проживання характеризується позитивно, осудний, на обліку в Кіровоградському обласному диспансері не перебуває, з 15.05.2018 р. по 29.05.2018 р. знаходився на стаціонарному лікуванні з приводу гострого поліморфного розладу з симптомами шизофренії, супутній діагноз: психічні розлади та розлади поведінки внаслідок вживання опіоїдів, раніше судимий. Злочин вчинив під час іспитового строку, на шлях виправлення не став та належних висновків для себе не зробив. Обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання судом першої інстанції не встановлено
Згідно роз`яснень п.п. 1,3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись засад покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання; визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, тощо).
Положеннями ч.2 ст.65 КК України визначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, його особи, характеристику обвинуваченого, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в умовах ізоляції від суспільства.

Таким чином, призначене судом першої інстанції покарання, відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року. Підстав для скасування вироку суду колегія суддів не вбачає.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.04.2019 року стосовно ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України - без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4