Справа № 727/3446/19
Провадження № 1-кп/727/219/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019р. Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі :

Головуючого, судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці кримінальне провадження за №0000291 від 06.02.2019 року по обвинуваченню: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лукачани Кельменецького району Чернівецької області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, тимчасово не працюючого, в силу ст.89 КК України раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :
Судом визнано доведеним, що обвинувачений ОСОБА_3 30.01. 2019 року біля 06.30 годин перебуваючи на кухні загального користування в будинку АДРЕСА_2 діючи умисно протиправно, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, вчинив конфлікт з потерпілою ОСОБА_5 в ході якого схопивши останню за руки, став викручувати пальці руки, в результаті чого спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді крайнього перелому середньої фаланги 5-го пальця лівої кісті з її вивихом у вигляді крайового перелому середньої фаланги п`ятого пальця лівої кісті які згідно з висновком судової медичної експертизи 206 від 20.03. 2019 року відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що призвели до тривалого розладу здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, визнав повністю за пред`явленим обвинуваченням. В скоєному щиро розкаюється, просить суворо не карати. Цивільний позов визнає повністю. Покази надав суду про те, що дійсно між ним і потерпілою 30.01.2019 року на кухні загального користування по АДРЕСА_2 виник конфлікт, у ході якого він схопив ОСОБА_5 за руки і оскільки був в алкогольному стані, чітко усіх подій не пам`ятає, однак не заперечує того, що викрутив пальці потерпілій і внаслідок саме його дій було спричинено перелом середньої фаланги 5-го пальця лівої кісті з її вивихом ОСОБА_5 .

На підставі ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих обставин, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються. Зміст цих обставин учасники судового провадження розуміють правильно, підтверджують добровільність їх позиції та усвідомлюють, що у такому випадку будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні під присягою надала показання про те, що ОСОБА_3 часто з`являється в будинок у стані сп`ягніння. 30.012019 року під ранок біля 06.30 годин вона вийшла до кухні загального користування в будинку АДРЕСА_2 де заварила кави, коли з`явився обвинувачений, вів себе не адекватно, був п`яний і в ході виниклого конфлікту, схопив її за руки, викрутив палець в руці, внаслідок чого мав місце перелом, було їй накладено гіпсову пов`язку і це спричинило її тривалий розлад здоров`я. В судовому засіданні, прийняла пробачення обвинуваченого і просила призначити йому покарання на розсуд суду. Цивільний позов заявлений до ОСОБА_3 підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити.

Враховуючи те, що обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 ; його дії вірно кваліфікованими за ч.1 ст.122 КК України, як умисне нанесення середньої тяжкості тілесне ушкодження спричинене ОСОБА_5 , тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Розгляд провадження провадився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає його щире каяття і сприяння у розкритті кримінального правопорушення, визнання вини за пред`явленим обвинуваченням.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України є вчинення злочину особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні покарання у кожному конкретному випадку і щодо кожного обвинуваченого, суд зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, дані про особу винуватого, обставини кримінального провадження, обставини, що пом`якшують покарання, і призначити покарання, необхідне й достатнє для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Визначаючи покарання обвинуваченому суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, обставини його вчинення, особу винного, його вік, сімейний та матеріальний стан, маючи працездатний вік обвинувачений офіційно не працює, має тимчасові під заробітки керуючи таксі (дане вбачається з показів обвинуваченого), зловживає спиртними напоями, на утриманні має малолітню дитину, ОСОБА_6 , 2013 року народження, своє батьківство щодо якої не визнав, за місцем проживання характеризується негативно, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак в силу вимог ст.. 89 КК України, є не судимим, думку потерпілої ОСОБА_5 щодо призначення йому покарання на розсуд суду, на обліку у лікаря психіатра не знаходиться, перебуває на обліку в лікаря нарколога.

В п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя зазначено «При розгляді кримінальних справ має суворо додержуватись закріплений у ч.1 ст.62 Конституції принцип презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана, кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку.. При цьому неприпустимо покладати на обвинуваченого доведення своєї невинуватості. Згідно ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є обов"язковою до застосування на території України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Отже, аналізуючи з`ясовані в засіданні обставини, докази, висновок судової медичної експертизи №206 від 20.03. 2019 року, що мають значення для встановлення змісту та спрямованості умислу обвинуваченого, при вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, суд, виходить із сукупності всіх обставин вчиненого діяння та враховує спосіб, характер і локалізацію отриманих потерпілою тілесних ушкоджень, у вигляді крайнього перелому середньої фаланги 5-го пальця лівої кісті з її вивихом у вигляді крайового перелому середньої фаланги п`ятого пальця лівої кісті які відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості як такі, що призвели до тривалого розладу здоров`я, ставлення обвинуваченого до наслідків злочину, і приходить до переконання про наявність в діях ОСОБА_3 умислу на вчинення щодо заподіяння середньої тяжкості тілесного ушкодження, чим спростовуються його доводи в частині того, що він внаслідок перебування у стані сп`яніння всього не пам`ятав і діяв без умислу.

Вина обвинуваченого встановлена згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», тобто, стандарт доведеності якого, був запозичений із правової системи загального права (Великобританія, США) та активно використовується Європейським судом з прав людини, зокрема, справа «Ушаков проти України» (рішення ЄСПЛ від 18.06.2015 року, заява №10705/12), у якому, Європейський суд з прав людини відзначив, що при оцінці доказів, суд керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», доведеність у якому, може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою; при цьому, розумним є сумнів, який грунтується на певних обставинах та здоровому глузді; випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Таким чином, з урахуванням обставин, що пом`якщують і обтяжують покарання ОСОБА_3 , а також думки потерпілої щодо призначення обвинуваченому покарання, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд вважає, за можливе призначити покарання останньому в межах санкції ч.1 ст. 122 КК України та вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченого є можливим без ізоляції від суспільства; щодо останнього можливо застосувати вимоги ст.ст. 75, 76 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд врахував і вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення злочинів, як самими засудженими, так і іншими особами. Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого; випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (1950 року).

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили.

При ухваленні вироку, суд за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись конституційними засадами верховенства права та законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення…

Такий обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст. 62 Конституції України, поєднуються із такими ж положеннями ч.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (№ 475/97-ВР).

Враховуючи, що заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувалися, запобіжний захід відносно нього не обирався, суд, з урахуванням призначеного виду покарання, особи обвинуваченого, не вбачає підстав до застосування відносно ОСОБА_3 , до набрання чинності цим вироком, міри запобіжного заходу.

Заявлений потерпілою ОСОБА_5 цивільний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна» №3 від 31.03.1989 року (із змінами і доповненнями), суд вирішуючи при постановленні вироку питання про відшкодування матеріальної шкоди, має керуватися відповідними нормами цивільного, трудового та іншого законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам, підприємствам, установам, організаціям, державі.

Вимогами ст. 129 КПК України, визначено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. У відповідності до вимог ст. 1166 ЦК України, майнова, шкода, завдана неправомірними, діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом достовірно встановлено, що саме умисними діями ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_5 були спричиненні тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості і у зв`язку із отриманими тілесними ушкодженнями на тривалий період часу мало місце розлад її здоров`я. А, отже, заявлені позовні вимоги, які в повному обсязі були визнані ОСОБА_3 , суд вважає такими, що грунтуються на законі і підлягають до задоволення.

В даному кримінальному провадженні процесуальні витрати, речові докази відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання за даною нормою закону, у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного цим вироком основного покарання у виді позбавлення волі із випробуванням, встановивши іспитовий строк на один рік шість місяців.

У відповідності до ст.76 КК України визначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до виконання наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи (за офіційного працевлаштування).

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином задовольнити.

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_5 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ), завдану кримінальним правопорушенням матеріальну шкоду, в розмірі 2407.00 грн.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 діб з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці (в порядку п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України). Вирок суду підлягає врученню в порядку ч. 6, ч.7 ст. 376 КПК України стороні обвинувачення, стороні захисту.

Суддя ОСОБА_1