Справа № 461/1020/19
В И Р О К
Іменем України

30.05.2019 року Галицький районний суд м. Львова

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження № 0000172 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, громадянина України, який працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на момент вчинення кримінального правопорушення згідно ст. 89 КК України не судимий, після вчинення засуджений вироком Личаківського районного суду м. Львова від 29 березня 2019 року за ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України до штрафу в сумі 850 грн.,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

12 січня 2019 року, о 16 год. 55 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні магазину сувенірів «Зі Львова», що на пл. Ринок,12 у м. Львові, маючи умисел на викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав з прилавку вказаного магазину мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy J6» вартістю 5649 грн., ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , в якому знаходилась сім-картка мобільного оператора «Лайфселл» із абонентським номером НОМЕР_3 вартістю 50 грн., з захисним склом вартістю 99 грн., в силіконовому чохлі вартістю 299 грн., що належить ОСОБА_5 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на загальну суму 6097 грн.

Обвинувачений в судовому засіданні визнав себе винним повністю, щиро розкаявся у вчиненому та пояснив, що він 12 січня 2019 року він зайшов до магазину з сувенірами на пл. Ринок у м. Львові, де побачив під речами мобільний телефон. У зв`язку зі скрутним матеріальним становищем він викрав цей телефон, а сім-карту з нього викинув. Через декілька днів телефон здав до ломбарду, за що отримав 2000 грн. Зазначив, що шкоду потерпілій відшкодував у повному обсязі.

У зв`язку із безсумнівним та добровільним, тобто без будь-якого впливу із чиєї б то ні було сторони, визнанням у повному обсязі ОСОБА_4 своєї вини в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодженні з кваліфікацією вчиненого ним діяння, підтвердженням фактичних обставин, відсутності жодних заперечень щодо них з боку сторони обвинувачення, усвідомленням і правильним розумінням роз`ясненого судом положення частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України про те, що у випадку визнання ними змісту даних фактичних обставин, сторони кримінального провадження будуть позбавлені права оскаржувати їх в апеляційному порядку, відсутністю їх заперечень проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, суд ухвалив дослідити докази, обмежившись показаннями обвинуваченого, а також документами, що характеризують його особу.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що умисні дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Вивчаючи особу винного, судом встановлено наступне.

ОСОБА_4 на момент вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, негативні характеристика за місцем проживання відсутні.

В силу пункту 1 частини 1 статті 66 Кримінального кодексу України суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого в силу ст. 67 КК України, не встановлено.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який кримінальним законом віднесений до злочинів невеликої тяжкості.

З урахуванням викладеного, беручі до уваги досудову доповідь, факт відшкодування потерпілій матеріальної шкоди, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, ближче до мінімальній межі санкції статті Особливої частини Кримінального Кодексу України, оскільки саме такий вид покарання, на думку суду, буде достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення нових злочинів. При цьому, враховуючи, що обвинувачений має постійне місце проживання та роботи, суд вважає за доцільне надати останньому можливість виправлення та перевиховання шляхом звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України, якщо вона протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені обов`язки згідно статті 76 КК України.

Вироком Личаківського районного суду м. Львова від 29 березня 2019 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу у сумі 850 грн. ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні злочину, вчиненого до попереднього вироку, а тому остаточне покарання обвинуваченому слід призначити відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України із самостійним виконанням покарання у виді штрафу.

Долю речових доказів необхідно вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 368, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 ст. 185 Кримінального Кодексу України, за який призначити йому покарання у виді 02 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням з призначенням іспитового строку 02 (два) роки.

Відповідно до ч. 1 статті 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 Кримінального кодексу України призначити покарання ОСОБА_4 за сукупністю злочинів, шляхом самостійного виконання покарань за цим вироком у виді позбавлення волі та за вироком Личаківського районного суду м. Львова від 29 березня 2019 року у виді штрафу.

Речовий доказ: компакт-диск DVD-R з відеозаписом камери відеоспостереження зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1