Справа № 464/6481/19
пр.№ 1-кс/464/2765/19
УХВАЛА

02 грудня 2019 року слідчий суддя Сихівського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання про арешт майна,

встановив:

Старший слідчий з ОВС другого відділ розслідування кримінальних проваджень слідчого управління ФР ГУ ДФС у Львівській області ОСОБА_3 , у зв`язку із досудовим розслідуванням кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000092 від 29.11.2019, за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, звернувся до суду з клопотанням, погодженим із прокурором відділу управління нагляду прокуратури Львівської області ОСОБА_4 , про накладення арешт на транспортний засіб марки «БМВ Х-5», р.н. НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 04.12.2018.

В обґрунтування клопотання покликається на те, що СУ ФР ГУ ДФС у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000092 від 29.11.2019, щодо вчинення ОСОБА_5 29.11.2019 транспортування з метою збуту підакцизних товарів тютюнових виробів в кількості 9 980 пачок, відповідно до протоколу огляду транспортного засобу від 29.11.2019.

Так, 29.11.2019 від чергового відділу оперативного реагування ОУ ГУ ДФС у Львівській області отримано відомості про транспортування автомобілем марки «БМВ», р.н. НОМЕР_1 , підакцизних товарів тютюнових виробів з метою їх подальшого збуту.

В результаті виїзду на автошлях Львів-Яворів, у м.Яворові виявлено вищевказаний автомобіль, що направлявся у напрямку м.Яворів. Було прийнято міри, із залученням працівників другого батальйону УПП у Львівській області ДПП, про його зупинення.

З метою виявлення та фіксації відомостей, щодо обставин можливого вчинення кримінального правопорушення, проведено огляд даного транспортного засобу, в результаті якого встановлено, що автомобіль належний на праві власності ОСОБА_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично перебував під його керуванням, у багажнику та на задніх сидіннях перевозились шістнадцять картонних коробок з тютюновими виробами.

ОСОБА_5 надав пояснення, що дані картонні коробки він знайшов на обочині тротуару при в`їзді в м.Яворів, будь-яких документів або інших пояснень щодо походження тютюнових виробів не надав.

Враховуючи викладене, прийнято рішення про вилучення оглядового автомобіля марки «БМВ Х-5», р.н. НОМЕР_1 , як знаряддя вчинення кримінального правопорушення (злочину) та підакцизних товарів тютюнових виробів, які ним перевозились, для встановлення їх походження в ході досудового розслідування та прийняття в подальшому відповідного процесуального рішення. Оскільки вказані предмети є знаряддям вчинення кримінального правопорушення (злочину), з метою позбавлення власників майна та інших невстановлених на даний час осіб можливості користуватися і розпоряджатися ним, вчинити дії, які призведуть до зникнення, втрати або пошкодження вилученого майна або інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, встановлення усіх учасників злочинної діяльності, слідчий просив клопотання задовольнити.

На розгляд клопотання про арешт майна слідчий не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд клопотання за його відсутності.

Представник власника майна ОСОБА_6 ОСОБА_7 звернувся до суду із заявою про розгляд клопотання за його відсутності. Заперечив щодо накладення арешту в частині позбавлення ОСОБА_5 права користування належним йому автомобілем марки «БМВ», р.н. НОМЕР_1 .

Оглянувши матеріали клопотання, приходжу до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з частинами 2, 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Виходячи з приписів ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Враховуючи мотиви клопотання та його обґрунтування слідчим, матеріали кримінального провадження, правову підставу для арешту майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, захід забезпечення кримінального провадження у виді накладення арешту на зазначене в клопотанні майно є необхідним способом обмеження права власності з метою виконання конкретних завдань у вказаному кримінальному провадженні.

Разом з тим, частиною 4 ст. 173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Враховуючи вищенаведене у сукупності, беручи до уваги те, що автомобіль «БМВ Х-5», р.н. НОМЕР_1 , власником якого, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 04.12.2018, є ОСОБА_5 , не є предметом можливого злочину, а знаряддям вчинення такого, перебуває у постійному користуванні вказаної особи, у задоволенні клопотання в частині позбавлення права користування таким майном необхідно відмовити, що відповідатиме розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

У решті вимог клопотання таке необхідно задовольнити.

Керуючись статтями 131, 132, 167, 170-173, 175 КПК України,

ухвалив:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене 29.11.2019 відповідно до протоколу огляду, шляхом позбавлення права відчуження та розпорядження, а саме: автомобілем марки «БМВ Х-5», р.н. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 04.12.2018.

У задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала підлягає до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1