Справа № 333/3948/19
Провадження № 1-кп/333/575/19
ВИРОК
Іменем України
06 листопада 2019 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, кримінальні провадження № 0001693, № 0002454 відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, маючого неповну середню освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
27.02.2001 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ст. 17, ч. 3 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років 6 місяців позбавлення волі, з конфіскацією майна. Звільнений 26.06.2004 року за відбуттям строку покарання;
21.09.2005 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки;
10.05.2007 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ст. 69, ст. 70 КК України до штрафу у розмірі 1 020 грн. На підставі ч. 3 ст. 72 КК України дане покарання за попереднім вироком виконано самостійно;
24.02.2011 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;
24.11.2011 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309, ст. 69, ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений умовно-достроково 30.04.2013 року за постановою Вільнянського районного суду Запорізької області від 22.04.2013 року, невідбутий строк покарання 7 місяців 18 днів;
09.04.2014 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;
28.05.2015 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;
02.11.2015 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 2 років 8 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахований строк покарання з 26.06.2015 року; Звільнений умовно-достроково 24.01.2017 року за постановою Вільнянського районного суду Запорізької області від 16.01.2017 року, невідбутий строк покарання 7 місяців 21 день;
24.01.2019 року Комунарським районним судом м.Запоріжжя за ч.3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 2 місяців 12 днів позбавлення волі. 24.01.2019 року звільнено з-під варти у залі суду.
за обвинуваченням в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , будучи особою раніше судимою за вчинення корисливих злочинів, судимість за які у встановленому законом порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення та перевиховання не став та знову вчинив аналогічні злочини проти власності за наступних обставин.
22.05.2019 року, приблизно о 20 год. 00 хв., ОСОБА_5 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, знаходячись між першим та другим поверхами під`їзду № 7 будинку АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що поруч немає сторонніх осіб, таємно, шляхом вільного доступу, викрав дитячий візок «САМ», модель «Сотbi Familу», вартістю 12 000 грн. 00 коп., що належить потерпілій ОСОБА_7 .
Після чого, ОСОБА_5 з викраденим майном зник з місця вчинення злочину, та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_5 спричинив матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_7 на зазначену суму.
Крім того, 24.07.2019 року, приблизно о 08 год. 45 хв., ОСОБА_5 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, через незачинені запираючим пристроєм двері, шляхом вільного доступу, проник до приміщення металевого боксу, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , звідки, зі стелажу для інструментів, таємно викрав пластиковий бокс з інструментам для будівництва, у кількості 108 штук, загальною вартістю 2 500 грн. 00 коп., що належить потерпілому ОСОБА_8 .
Після чого, продовжуючи свій злочинний умисел ОСОБА_5 разом з викраденим майном покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись ним на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_5 спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_8 на зазначену суму.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним у повному обсязі у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, та суду пояснив, що 22.05.2019 року, у вечірній час, повертаючись від свого знайомого, який мешкає у будинку АДРЕСА_2 , побачив між першим та другим поверхами під`їзду дитячий візок, який викрав. Крім того, вранці 24.07.2019 року, він зайшов до приміщення металевого боксу, що розташований по АДРЕСА_3 , та зі стелажу для інструментів викрав пластиковий бокс з інструментом. В скоєному щиросердно розкаюється, готовий понести покарання.
Потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду кримінального провадження повідомлені судом своєчасно та належним чином. Потерпіла ОСОБА_7 надала суду заяву про розгляд справи без її участі, матеріальних або моральних претензій до обвинуваченого не має. Просить суд призначити останньому покарання в межах санкції статті, за якою він обвинувачується. Причини неявки потерпілого ОСОБА_8 суду невідомі.
У судовому засіданні також оголошені документи, що характеризують особу ОСОБА_5 .
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники провадження не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349, ст. 351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого, дослідження матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу останнього та стосуються речових доказів.
При встановлених обставинах, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 повністю доведена і його дії кваліфікує:
- за ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно;
- за ч. 3 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинена повторно.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості та тяжким, дані, що характеризують особу винного, раніше неодноразово судимий, має постійне місце проживання, його стан здоров`я з 20.06.2006 року перебуває на диспансерному обліку у лікаря-нарколога з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю; синдром залежності, у лікаря-психіатра на обліку не перебуває, соціальні зв`язки не одружений, неповнолітніх або малолітніх дітей на утриманні не має, не працює.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, про що свідчить поведінка обвинуваченого на досудовому розслідуванні і в суді. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Частиною 2 статті 65 КК України встановлено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
З урахуванням вчиненого та відомостей про особу обвинуваченого, як стійко орієнтовану на антисуспільний спосіб життя та схильність до скоєння злочинів, які носять корисливий характер, відношення самого обвинуваченого до скоєного, беручи до уваги, наявність обставин, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які, його обтяжують, враховуючи тяжкість вчинених ним злочинів, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства і за цих підстав вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції статей, за якими кваліфікуються його діяння у вигляді позбавлення волі, вважаючи, що таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання. Так, у розумінні ЄСПЛ, покарання повинне встановити новий додатковий обов`язок для особи, який випливає з факту вчинення кримінального правопорушення. Автономна концепція поняття «покарання» у практиці ЄСПЛ передбачає, що покарання переслідує подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів, а застосування принципу пропорційності дає можливість встановити орієнтири для держави у виборі адекватних засобів реагування на конкретні кримінально-карані діяння.
Вирішуючи питання про запобіжний захід, суд вважає за необхідне до вступу вироку в законну силу запобіжний захід обвинуваченому залишити тримання під вартою.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 366-368, 370-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі яких призначити йому покарання:
-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;
-за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту фактичного затримання 24.07.2019 року.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою в Запорізькому слідчому ізоляторі до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Речові докази:
-СD-R диски, у кількості 2 штук, що зберігаються у матеріалах кримінального провадження, залишити в останньому;
-дитячий візок «САМ», бежевого кольору, переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_7 , залишити останній;
- пластиковий бокс з інструментам для будівництва, у кількості 108 штук, переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_8 , залишити останньому.
Копію вироку вручити прокурору та обвинуваченому, а інші учасники процесу мають право отримати копію вироку в суді.
Вирок набирає законної сили після спливу строку на апеляційне оскарження. В разі якщо вирок оскаржений учасниками процесу, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, яке набирає законної сили з моменту його проголошення.
Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1