УХВАЛА
іменем України
09 липня 2019 року

м. Київ
справа № 367/1373/18

провадження № 51-3338впс19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі Суд) у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши в судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_5 про направлення кримінального провадження № 0000126 щодо обвинуваченого ОСОБА_6 з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів,
установив:
До Суду в порядку ст. 34 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) надійшло клопотання захисника ОСОБА_5 про направлення згаданого провадження до Лисичанського міського суду Луганської області.
Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 258-3 Кримінального кодексу України (далі КК) на території Луганської та Донецької областей, а саме в м. Алчевськ Луганської області, а кримінальне провадження всупереч ч. 1 ст. 32 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) надійшло на розгляд Ірпінського міського суду Київської області.
Учасникам судового провадження було належним чином повідомлено про час та місце розгляду клопотання, проте в судове засідання вони не з`явилися, що не перешкоджає його розгляду. Заяв про відкладення розгляду клопотання на іншу дату не надійшло.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи, наведені у клопотанні, Суд дійшов висновку що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.
У силу приписів ч. 1 ст. 32 КПК кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. Це правило є загальним.
Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 34 КПК кримінальне провадження може бути передано на розгляд до іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилось, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності.

Як убачається зі змісту обвинувального акта, ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що він наприкінці серпня на початку вересня 2014 року у с. Наливайківка Макарівського району Київської області прийняв від невстановлених керівників «Луганської Народної Республіки» (далі ЛНР) пропозицію щодо участі у терористичній організації, а згодом, в період з лютого 2015 року по червень 2016 року, приймав участь у терористичній організації «ЛНР» та озброєному протистоянні силам антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей. Діяння у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 1 ст. 258-3 КК створення терористичної групи чи терористичної організації за кваліфікуючою ознакою участь у терористичній організації.
Із системного аналізу норм КК вбачається, що склад злочину передбачений ст. 258-3 КК за кваліфікуючою ознакою участь у терористичній організації є закінченим з моменту дачі згоди на вступ (входження) до вже створеної терористичної організації, навіть у випадку, якщо той, хто вступив не брав участі у вчинених нею злочинах. Вступ до злочинної організації є закінченим злочином із тих міркувань, що сам по собі факт дачі згоди означає надання злочинній організації можливості використання її учасника згідно з планами злочинної організації.
У клопотанні захисник не заперечує, що інкриміноване ОСОБА_6 кримінальне правопорушення вважається закінченим із моменту вчинення хоча б однієї

із перелічених у ній дій, а для наявності об`єктивної сторони закон вимагає встановлення лише діяння.
Згідно з обвинувальним актом, слідчими органами встановлено, що ОСОБА_6 надав свою згоду на вступ до терористичної організації у с. Наливайківка Макарівського району Київської області, що знаходиться в межах юрисдикції Макарівського районного суду Київської області.
Проте кримінальне провадження за вказаним обвинуваченням ОСОБА_6 всупереч правилам ч. 1 ст. 32 КПК, було направлено до Ірпінського міського суду Київської області.
Разом із тим, відповідно до ч. 2 ст. 34 КПК питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції.
Переконливих аргументів щодо наявності обґрунтованих підстав для передачі цього кримінального провадження до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів у поданому клопотанні не наведено.
З огляду на викладене Суд не вбачає правових підстав для передачі кримінального провадження № 0000126 за обвинуваченням ОСОБА_6 з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів. Тому в задоволенні клопотання захисника слід відмовити.
Керуючись статтями 32, 34 КПК, Суд
ухвалив:
Клопотання захисника ОСОБА_5 про направлення кримінального провадження № 0000126 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_7 єва