Справа№1-400/2002
Провадження №1-в/751/228/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 жовтня 2019 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю:

заявника ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про скасування арешту з нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що 21.10.2002 року вироком місцевого суду Новозаводського району м. Чернігова , зміненим ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 19.12.2002 року ОСОБА_3 визнано винним за ч. 3 ст. 185 КК України. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково зараховано невідбуте покарання за вироком Чернігівського районного суду від 25.07.2002 року та остаточно до відбуття ОСОБА_3 визначено покарання 4 роки 6 місяців позбавлення волі, з конфіскацією всього особистого майна.

Згідно свідоцтва про право власності на житло, ОСОБА_3 володіє на праві спільної сумісної власності 1/6 частиною квартири АДРЕСА_2 . Із витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, заявнику стало відомо що відповідно до запису Другої Чернігівської державної нотаріальної контори № 3745125 від 18.09.2006 року, на підставі постанови Новозаводського районного управління юстиції № АА560167 від 13.05.2003 року, на вказану частину квартири накладений арешт та оголошена заборона на його відчуження.

Арешт на 1/6 частини квартири АДРЕСА_2 накладався при виконанні виконавчого листа № 1-400 від 21.10.2001 року виданого Новозаводським міським судом

м. Чернігова про конфіскацію всього майна, яке належить ОСОБА_3 на користь держави.

За інформацією Новозаводського відділу ДВС м. Чернігова, станом на 06.02.2018 року виконавче провадження знищене, у зв`язку зі спливом строку зберігання завершених виконавчих проваджень переданих до архіву. Вказує, що в 2005 році відбував основне покарання. 02.08.2005 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області звільнено умовно-достроково на невідбутий строк покарання 1 рік 5 місяців 20 днів. Оскільки на теперішній час будь-які виконавчі документи на виконанні у відділі державної виконавчої служби не перебувають, тому є всі підстави для зняття арешту.

В судовому засіданні заявник та його адвокат підтримали вимоги заявлені в клопотанні про зняття арешту на нерухоме майно, що належить ОСОБА_3 .

Прокурор в судовому засіданні висловила думку, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки сплив строк давності.

Вислухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку що клопотання ОСОБА_3 підлягає задоволенню з наступних підстав:

Вироком місцевого суду Новозаводського району міста Чернігова від 21.10.2002 року ОСОБА_3 визнано винним за ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України шляхом частково складання вироків, остаточно призначено ОСОБА_3 покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією усього особистого майна (а.с.9-10).

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 19.12.2002 року вирок суду від 21.10.2002 року змінено. Суд ухвалив вважати ОСОБА_3 засудженим за ст. 185 ч. 3 КК України до покарання призначеного судом. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково зараховано невідбуте покарання за вироком Чернігівського районного суду від 25.07.2002 року і остаточно до відбуття визначено покарання 4 роки 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна (а.с.11-13).

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 18.12.1998 року. квартира АДРЕСА_2 в цілому належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_6 та членам його сім`ї: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 та ОСОБА_9 в рівних частинах (а.с.5).

Згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.05.2003 року, державним виконавцем Новозаводського районного управління при примусовому виконанні виконавчого листа № 1-400 виданого 21.10.2002 року Новозаводським міським судом міста Чернігова про конфіскацію всього майна, яке належить ОСОБА_3 на користь держави, накладено арешт на все майна, що належить ОСОБА_3 , а саме на 1/6 частину квартири АДРЕСА_2 (а.с.18).

Постановою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02.08.2005 року ОСОБА_3 від відбування покарання за вироком місцевого суду Новозаводського райсуду м. Чернігів від 21.10.2002 року, зміненого ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 19.12.2002 року звільнено умовно-достроково на невідбутий строк покарання 1 рік 5 місяців 20 днів (а.с.235 архівної справи)

Із листа Новозаводського відділу державної виконавчої служби м. Чернігова від 06.02.2018 року вбачається, що інформації щодо виконання виконавчого провадження при виконанні якого було накладено арешт за постановою Новозаводського районного управління юстиції № АА560167 від 13.05.2003 року згідно даних АСВП немає, тому встановити будь-які наслідки завершення виконавчого провадження немає можливості. Дане виконавче провадження знищене у зв`язку зі спливом строку зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих до архіву. У зв`язку з чим, підстави для зняття арешту за постановою № АА 560167 від 13.05.2003 року у Новозаводського ВДВС м. Чернігів відсутні (а.с.8).

Вчинення кримінального правопорушення , передбаченого ч.3 ст. 185 КК України карається позбавленням волі на строк від трьох до шести років, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом п`яти років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за злочин середньої тяжкості, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин.

Відповідно до ч. 2 ст. 80 КК України строки давності щодо додаткових покарань визначаються основним покаранням, призначеним за вироком суду.

Оскільки строк давності за основним покаранням минув і не переривався вчиненням нового злочину, засуджений ОСОБА_3 підлягає звільненню від відбування додаткового покарання у виді конфіскації всього особистого майна, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Керуючись статтею 80 КК України, статтями 374, 395, 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна задовольнити.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за вироком місцевого суду Новозаводського району міста Чернігова від 21.10.2002 року за ч.3 ст. 185, ч. 4 ст.70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, звільнити від відбування додаткового покарання конфіскації всього особистого майна, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Скасувати арешт, накладений згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.05.2003 року Новозаводського районного управління юстиції на 1/6 частину квартири

АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_3 .

Ухвала суду може бути оскаржена пpотягом семи днів до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд міста Чернігова.

Суддя ОСОБА_1