ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/819/439/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: заміна покарання більш м`яким
У Х В А Л А
іменем України
11 червня 2019 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 25 січня 2019 року про відмову в задоволенні подання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мустаєво Новосергіївського району Оренбургської області РФ, громадянина України, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє:

03.08.2015 року Голопристанським районним судом Херсонської області за ч.2 ст. 121, ст. 71 КК України на 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 18.09.2009 року по 07.09.2010 року та з 13.12.2014 року по 12.10.2015 року.
Початок строку: 13.12.2014 року, кінець строку: 25.08.2021 року.

в с т а н о в и л а:

Відмовляючи в задоволенні подання начальника ДУ «Північна виправна колонія (№90)» та Голови міської спостережної комісії про заміну засудженому ОСОБА_8 невідбутої частини покарання більш м`яким, суд першої інстанції послався на те, що така заміна може бути застосована у разі, якщо засуджений став на шлях виправлення. Враховуючи поведінку засудженого за весь час відбування покарання, наявність дисциплінарного стягнення, яке погашено у встановленому законом порядку, дані про його попередні судимості, а також той факт, що він раніше умовно-достроково звільнявся від відбування покарання, але знову після цього скоїв тяжкий злочин, суд дійшов висновку, що своєю поведінкою засуджений не довів своє виправлення, а тому підстави для заміни йому покарання більш м`яким відсутні.

Не погоджуючись з рішенням суду, засуджений ОСОБА_8 в апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість постановленої ухвали. Свої доводи мотивує тим, що суд не взяв до уваги факт того, що він режим установи не порушує, працевлаштований, у вчиненому злочини щиро розкаявся, а отже став на шлях виправлення. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, доводи засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні вимоги, наведені засудженим, просили їх задовольнити, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст.82 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.
Частиною 3 ст.82 КК України визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Відповідно до сформованої судової практики «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», висновок про можливість заміни невідбутої частини покарання більш м`яким повинен ґрунтуватися на аналізі даних про поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним не є факт відбуття певної частини покарання, а факт доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення або став на шлях виправлення.

Судом першої інстанції при розгляді клопотання дотримано вищевказаних вимог закону в повному обсязі.

Як убачається з матеріалів провадження та наданої характеристики, вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 03.08.2015 року ОСОБА_8 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, який відповідно до ст.12 КК Українивідноситься до категорії тяжких злочинів. Раніше він 4 рази притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, відбував покарання у місцях позбавлення волі. Також ОСОБА_8 умовно-достроково звільнявся від відбування покарання. Звільнившись у 2014 році з місць позбавлення волі, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, та, маючи не зняті та не погашені судимості, протягом невідбутої частини покарання знову вчинив новий умисний тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи. За весь період відбування покаранняОСОБА_8 має 1 стягнення,яке погашено у встановленому законом порядку. Адміністрацією установи заохочувався 5 разів, з них у 2017 році отримав 2 заохочення, у 2018 році отримав 1 заохочення за сумлінну працю та зразкову поведінку. На добровільних засадах виконує обов`язки перукаря установи.

З наданої характеристики на засудженого ОСОБА_8 вбачається, що за час відбування покарання він зарекомендував себе позитивно.
Зважаючи на те, що висновок про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким має ґрунтуватися на оцінці поведінки засудженого за весь час відбування покарання, колегія суддів не може прийняти до уваги твердження ОСОБА_8 про те, що він став на шлях виправлення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами провадження.

Наведені вище дані про особу ОСОБА_8 свідчать про його схильність до вчинення умисних злочинів та вказують на те, що його поведінка та ставлення до праці не є сумлінними, а пов`язані з примусом режиму утримування, а не дійсним ставленням засудженого до дотримання правил поведінки та праці, на підставі яких, суд дійшов висновку про те, що засуджений ОСОБА_8 не довів того, що став на шлях виправлення, з яким погоджується і колегія суддів.
Доводи засудженого ОСОБА_8 про невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження та його посилання на працевлаштування в перукарні, наявність заохочень, позитивну характеристику, не є такими, що доводять факт того, що він став на шлях виправлення, враховуючи дані про особу засудженого в цілому за весь час відбування покарання, з яких випливає, що він, будучи раніше неодноразово судимою особою за вчинення умисних злочинів, умовно-достроково звільнившись з місць позбавлення волі, протягом невідбутої частини покарання вчинив новий умисний тяжкий злочин, що свідчить про його стійку схильність до вчинення злочинів та небажання стати на шлях виправлення.

Враховуючи те, що ОСОБА_8 відбуває покарання з 2015 року, наявність у нього 5 заохочень, більшість яких датовані 2017 2018 роками, які за своєю кількістю є незначними, і це жодним чином не свідчать про те, що він став на шлях виправлення.

Наведені вище обставини в своїй сукупності свідчить про те, що засуджений лише стає на шлях виправлення, що не є підставою для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким відповідно до положень ст.82 КК України.

Порушень кримінального процесуального закону при розгляді подання щодо засудженого ОСОБА_8 , під час апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на викладене вище, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги ОСОБА_8 , колегія суддів не знаходить.
Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 25 січня 2019 року про відмову у задоволенні подання начальника ДУ «Північна виправна колонія (№90)» та Голови міської спостережної комісії про заміну ОСОБА_8 невідбутої частини покарання більш м`яким без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: (підписи)
З оригіналом згідно

Суддя Херсонського апеляційного суду ОСОБА_2