Номер провадження: 11-сс/813/1169/19
Номер справи місцевого суду: 500/4697/19 1-кс/500/1827/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретарів с/з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26.06.2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , погоджене з прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області, у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0001354 від 24.06.2019 року,про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, та застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26.06.2019 року було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_9 та застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту,так як слідчий суддя прийшов до висновку, що прокурором доведена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, однак не доведені обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні слідчого.
Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 23.08.2019 року.
Доводи апеляційної скарги прокурор обґрунтував тим, що слідчий суддя при застосуванні запобіжного заходу не дав належної оцінки тому, що застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту не забезпечить запобіганню встановленим ризикам, передбачених пунктами 1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України.

Також в апеляційній скарзі прокурор посилається на те, що слідчий суддя не взяв до уваги про наявність ризику передбаченого п.2 ч.1 ст.177 КПК України, так як у кримінальному провадженні не встановлено місцезнаходження усіх викрадених речей, не допитані всі свідки, а також підозрюваний відмовляється давати свідчення та співпрацювати з органами досудового слідства.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги, підозрюваного ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно із ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Частина 4 ст.194 КПК України встановлює, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Так, згідно з положеннями ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), як джерело права.
Як зазначив ЄСПЛ у своєму рішенні в справі "Манчіні проти Італії", за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 п. 1 п.п. с Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

При цьому, відповідно до правової позиції ЄСПЛ, викладеної в п. 80 рішення від 10.02.2011 р. «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом.

З мотивувальної частини ухвали вбачається, що слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону та судової практики виконав та врахував їх при постановленні ухвали, а доводи апеляційної скарги прокурора є надуманими та суперечать фактичним обставинам справи.

Так, слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що підозра ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України на даному етапі досудового розслідування є обґрунтованою та полягає у тому, що він 24.06.2019 року, біля 02:00 год., більш точний час в ході досудового слідства не встановлено, за попередньою змовою з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , розподіливши між собою ролі, незаконно, шляхом пошкодження паркану, проникли на територію кошари, розташованої по АДРЕСА_1 , звідки таємно викрали майно потерпілого ОСОБА_13 на загальну суму 59000 грн.
Зазначена підозра не є предметом оскарження в даному випадку та підтверджується матеріалами, доданими до клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу: протоколами огляду місця події від 24.06.2019 р., показами потерпілого ОСОБА_13 , показами підозрюваного ОСОБА_9 .
Також в ухвалі слідчого судді встановлена наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені пунктами 1, 3, 4 ч.1ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний перебуваючи на волі може переховуватись від органу досудового розслідування, може незаконно впливати на потерпілого та свідка у цьому кримінальному провадженні та може перешкоджати досудовому розслідуванню іншим чином.
В апеляційній скарзі висновок слідчого судді щодо наявності встановлених ризиків, не оскаржується.
Разом з тим, слідчий суддя обґрунтовано зазначив в ухвалі, що в судовому засіданні сторона обвинувачення не довела існування підстав, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вищенаведеним ризикам, встановленим слідчим суддею.

Апеляційний суд погоджується з доводами прокурора про те, що підозрюваний ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, відповідальність за який передбачена у виді позбавлення волі. Однак, одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у якому підозрюється особа та тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого злочину не можуть бути єдиною підставою для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_9 найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Апеляційний суд визнає обґрунтованими висновки слідчого судді про те, що підозрюваний одружений, має на утриманні малолітню дитину та має постійне місце проживання, тобто, апеляційний суд вважає, що підозрюваний ОСОБА_9 має місці соціальні зв`язки.
Крім цього, слідчий суддя врахував, позицію потерпілого ОСОБА_13 , відповідно до письмової заяви якого матеріальну та моральну шкоду відшкодовано в повному обсязі. Апеляційний суд вважає, що зазначена обставина свідчить про те, що підозрюваний критично оцінив свою злочинну поведінку.
Також, прокурором під час апеляційного розгляду скарги не надано жодних доказів, які б свідчили про порушення ОСОБА_9 умов обраного йому запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Натомість, останній з`явився до апеляційного суду для участі в апеляційному розгляді, у зв`язку з чим колегія суддів вважає, що застосований відносно нього слідчим суддею запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту в достатній мірі може забезпечити належну поведінку підозрюваного під час проведення досудового розслідування та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Отже, враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, наявність в зазначеному кримінальному провадженні доведених ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, характеристику особи підозрюваного, а також усунення матеріальної та моральної шкоди,суд апеляційної інстанції вважає, що рішення слідчого судді про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту є законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування ухвали слідчого судді немає.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_14 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26.06.2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001354 від 24.06.2019 року, та застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3