У Х В А Л А
Іменем України

05 листопада 2019 року Слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого Деснянського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 про накладення арешту на майно по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0007442 від 15.10.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Деснянського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого Деснянського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_4 по матеріалах досудового розслідування, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0007442 від 15.10.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, про накладення арешту на майно.

Клопотання слідчим подане в рамках кримінального провадження за№0007442 від 15.10.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 15.10.2019 року до Деснянського УП ГУ НП у м. Києві звернулась громадянка ОСОБА_5 , яка повідомила, що невідомі особи, на підставі підробних документів, а саме свідоцтва про шлюб її покійного батька ОСОБА_6 з раніше не знайомою їй ОСОБА_7 , шахрайським шляхом намагаються заволодіти майном, а саме квартирою АДРЕСА_1 , законним спадкоємцем якої є вона.

Так допитана в якості потерпілої ОСОБА_5 повідомила, що її тато ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав окремо по АДРЕСА_2 . З батьком вони були в чудових дружніх стосунках, бачились приблизно раз на тиждень. Часто виїздили разом в село на вихідні дні, де відпочивали в сімейному колі. Батько був літньою людиною, але почувався задовільно. Всі сусіди, які проживали поряд з батьком добре її знали. Так, їй зателефонувала незнайома жінка з татового номеру телефону, а саме НОМЕР_1 . Вона ніяк не відрекомендувалась, а лише спитала чи вона «Лєна» та повідомила, що батько помер. На нервовому підґрунті вона нічого не змогла сказати та повідомила, що зараз приїде. 17.04.2019 року о 19.30 год. вона була вже у батька. У квартирі були чоловік та жінка. У квартирі знаходилися дві чужі особи: чоловік на ім`я ОСОБА_8 ( НОМЕР_2 ) - представник похоронного дому «Пам`ять» (02000, м. Київ, вул. Петра Запорожця 26); жінка - ОСОБА_9 , медсестра з лікарні ім. Стражеско. Пізніше до квартири прийшла людина похилого віку. Як з`ясувалось мати ОСОБА_9 ОСОБА_7 , яка повідомила, що вона є дружиною померлого ОСОБА_6

03.10.2019 року о 10.30 год. ОСОБА_5 звернулася у Державну нотаріальну контору № 5 Солом`янського району м. Києва, до нотаріуса ОСОБА_8 з клопотанням про ознайомлення зі спадковою справою № 360/2019. Виявилось, що нібито існує заповіт від батька від 02.02.2008 року. Зміст підробленого заповіту їй невідомий. Існує «Інформаційна довідка зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори)», у якому йдеться про наявність заповіту повного тезки її батька - громадянина ОСОБА_6 , текст заповіту відсутній. Персональні дані не співпадають з даними її батька.

Зі слів свідка ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , що є сусідками покійного ОСОБА_6 , останній проживав сам. Жінок які стали після смерті ОСОБА_6 часто ходити до його квартири вони раніше не бачили.

Так згідно до свідоцтва про право власності квартира АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_6 .

Також встановлено, що згідно до копії свідоцтва про одруження ОСОБА_6 , 05.10.2016 року уклав шлюб з ОСОБА_7 , яка на даний час являється його офіційною дружиною. Свідоцтво про одруження видано 05.10.2016 року Серія НОМЕР_3 . Місце Державної реєстрації: Деснянський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного.

На даний час у нотаріуса ОСОБА_8 Державної нотаріальної контори № 5 Солом`янського району м. Києва знаходиться спадкова справа №360/2019 від 20.06.2019 року до майна померлого ОСОБА_6 , у якій ОСОБА_7 було подано заяву, у якій вона приймає його спадщину як дружина. Враховуючи вказане остання у найкоротший час може отримати вказану квартиру у спадщину та у приватну власність, а в подальшому розпорядитись нею на власний розсуд.

У зв`язку з цим, квартиру АДРЕСА_1 було визнано речовим доказом, оскільки ч. 1 ст. 98 КПК України речові докази визначено, як матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінальне правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть були використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінальне протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправними й шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З метою забезпечення повного, об`єктивного та неупередженого проведення досудового розслідування, встановлення всіх об`єктивних обставин у кримінальному провадженні, встановлення всіх осіб причетних до злочинної схеми, скерованої на заволодіння майном, яке стало об`єктом злочинного посягання, а також для унеможливлення здійснити дії, пов`язані із здійсненням продажу, переоформлення, передачі в заставу, найм, дарування, або відчуження майна іншим способом, з метою прийняття законних процесуальних рішень, притягнення винних осіб до відповідальності, забезпечення цивільного позову, необхідним заходом забезпечення кримінального провадження є накладення арешту на майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 .

З метою збереження речового доказу, старший слідчий в клопотанні просить накласти арешт на вказане майно.

В судове засідання старший слідчий та прокурор не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у своїй заяві прокурор просить розглядати клопотання в його відсутність. Суд на підставі ч. 1 ст. 172 КПК України проводить розгляд клопотання у відсутність слідчого та прокурора.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання розглядається без повідомлення власника майна та інших зацікавлених осіб.

Дослідивши клопотання і додатки до нього, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучено законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Частиною 1 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває майно, можливості володіти, користуватися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Частиною 2 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасового вилученим майном можуть бути речі, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий в клопотанні довела підстави арешту майна, оскільки незастосування заборони на його використання, а також заборони розпоряджатись може призвести до зникнення, втрати або пошкодження майна, настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженні.

Враховуючи, що вищевказане майно відповідає критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України, слідчий в клопотанні довела необхідність арешту вказаного майна, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України, з метою збереження речових доказів та враховуючи наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про накладення арешту на майно.

На підставі викладеного, керуючись ст. 98, 131, 132, 167, 170-172, 175, 237, 309, 400 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого Деснянського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 про накладення арешту на майно по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0007442 від 15.10.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно з забороною його відчуження, а саме квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 38,3 кв.м, що на праві власності належить покійному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою збереження її у якості речового доказу.

Заборонити використання та розпорядження квартирою АДРЕСА_1 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення, але оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1