ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 320/3483/19 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1599/19 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2019 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції з приміщенням Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор»,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 в режимі відеоконференції з приміщенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду матеріали контрольного провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 серпня 2019 року, якою у відношенні
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Веселе Запорізької області, українця, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 189 КК України, -

продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 26 жовтня 2019 року включно,-

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів контрольного провадження, в провадженні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 189 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 серпня 2019 року було відмовлено у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, а клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою задоволено, продовжено застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 26 жовтня 2019 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що в матеріалах кримінального провадження містяться достатні дані, які свідчать про наявність ризиків, що виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.
Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні ряду умисних корисливих злочинів, які відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих тяжких злочинів, звільнився з місць позбавлення волі 12 лютого 2019 року, не має постійного місця проживання в м. Мелітополі, зареєстрований за адресою школи-інтернату, не має стійких соціальних зв`язків, офіційно не працевлаштований, що дає достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду або вчинити інші кримінальні правопорушення.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та застосувати до нього більш м`який запобіжний захід.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що до вчинення інкримінованих йому злочинів він має лише опосередковане відношення, потерпілі та свідки до нього жодних претензій не мають, на учасників судового розгляду він будь-якого впливу не здійснював.
Також зазначає, що безпосередні учасники злочинних дій перебувають на свободі, а протягом 6 місяців, поки він знаходиться під вартою, потерпілі та свідки не з`явилися до суду для дачі показань.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що за час розгляду кримінального провадження сторона обвинувачення не забезпечила явку свідків та потерпілих для дачі показань, а відповідно до рапорту співробітників поліції, їх привід здійснити неможливо через не встановлення місця їх проживання, у зв`язку з чим, ризик впливу на потерпілих та свідків нічим не обґрунтований.
Також зазначає, що за ч. 2 ст. 189 КК України ОСОБА_7 обвинувачується разом з іншими особами, яким, незважаючи на факт переховування від поліції, було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Вважає, що ризик переховування від суду не можна обґрунтовувати виключно тяжкістю пред`явленого обвинувачення.
Звертає увагу, що протягом всього розгляду кримінального провадження прокурор шаблонно звертається з одними й тими ж обставинами необхідності продовження у відношенні обвинуваченого запобіжного заходу.
Крім того, під час судового засідання від 28 серпня 2019 року ОСОБА_11 надала свою згоду, щоб ОСОБА_7 відбував домашній арешт у її будинку, він є вихованцем інтернату і окрім ОСОБА_11 інших родичів не має, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, свою вину у вчиненні злочинів визнав у повному обсязі.
В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений подану ним апеляційну скаргу підтримав та просив змінити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на інший, не пов`язаний із позбавленням волі, оскільки судовий розгляд триває 8 місяців неефективно, в суді потерпілих та свідків не допитали.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні апеляційного суду подану нею апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити. Зазначила, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні найбільш тяжкого кримінального правопорушення у складі групи осіб, у відношенні яких на відміну від ОСОБА_7 застосовано більш м`які запобіжні заходи. Вважає, що перебуваючи на волі, ОСОБА_7 кримінальному провадженню перешкоджати не буде.

Прокурор в судовому засіданні апеляційного суду проти задоволення апеляційних скарг заперечувала, зазначила, що ОСОБА_7 раніше вже був засуджений за вчинення умисних злочинів 5 разів, в тому числі за вчинення корисливих тяжких злочинів. 12 лютого 2019 року звільнився з місць позбавлення волі та вже 16 лютого 2019 року почав вчиняти нові злочини. Крім цього кримінального провадження у Вільнянському районному суді Запорізької області у відношенні ОСОБА_7 перебуває інше кримінальне провадження за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого, його захисника та прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та знайшло своє підтвердження у відповідних матеріалах кримінального провадження, 28 серпня 2019 року в судовому засіданні суду першої інстанції, в порядку ст. 331 КПК України, було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого, як переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, переховування або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

З огляду на ч. 3 ст. 199 КПК України, звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, та обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою.

Так, судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися, а застосування альтернативного запобіжного заходу є недоречним, з чим колегія суддів, з урахуванням обставин справи та відомостей щодо особистості ОСОБА_7 повністю погоджується.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , а також доводи обвинуваченого та його захисника щодо зміни запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції, відповідно до ст. 178 КПК України, врахував, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисних корисливих злочинів, які відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів, за які передбачено покарання до 7 років позбавлення волі, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих тяжких злочинів, раніше відбував покарання в місцях позбавлення волі, не має постійного місця проживання в м. Мелітополі, зареєстрований за адресою школи-інтернату, не має стійких соціальних зв`язків, офіційно не працевлаштований, що вказує на ризики переховування від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень, що перешкоджатиме судовому провадженню.

При цьому, суд першої інстанції правильно встановив, що враховуючи дані про особу обвинуваченого, відсутність стійких соціальних зв`язків, офіційного працевлаштування та стабільного джерела доходу, існує ризик вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень.

Враховуючи тяжкість інкримінованих йому злочинів, наявність у нього попередніх судимостей, суворість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним, а також відсутність постійного місця проживання у м. Мелітополі, існує ризик того, що він буде переховуватись від суду.

Також не виключається можливість незаконного впливу на свідків та потерпілих, оскільки обвинуваченому можуть бути відомі адреси їх проживання.

Оцінивши всі вищевказані обставини у сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що задля забезпечення даного провадження необхідно продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, були перевірені колегією суддів першої інстанції та спростовані в оскаржуваній ухвалі, до того ж, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а не факту конкретного їх вчинення.

Матеріали провадження не містять інших переконливих відомостей, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

Тяжкість можливого покарання не може сама по собі бути підставою для продовження запобіжного заходку у вигляді тримання під вартою, проте з урахуванням встановлених ризиків та відомостей про особу обвинуваченого, колегія суддів погоджується з викладеними у клопотанні прокурора доводами про необхідність продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та вважає, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Всі інші доводи захисту були об`єктом дослідження судом при продовженні ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка, а жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.

З урахуванням викладеного та фактичних обставин кримінального провадження, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність продовження застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходу можуть не забезпечити належної процесуальної поведінки останнього.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду, колегією суддів не встановлено.

З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 серпня 2019 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено застосування у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 26 жовтня 2019 року включно, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 320/3483/19