Справа №463/9966/19
Провадження №1-кс/463/5198/19
У Х В А Л А

27 листопада 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного Бюро Розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова із скаргою на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного Бюро Розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою її представника від 25.09.2019 року.
Скаргу мотивує тим, що її представник звернувся із заявою до ТУ ДБР від 25.09.2019 року про вчинення злочину передбаченого ст. 375 КК України постановлення завідомо неправосудного рішення суддями Закарпатського апеляційного суду ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , однак всупереч вимогам закону відомості в ЄРДР останнім не внесені.
В судовому засіданні скаржник підтримала подану скаргу з викладених мотивів.

Представник ТУ ДБР м. Львова в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином. В силу ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів скарги, адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_3 звернувся до ТУ ДБР із заявою від 25.09.2019 року про вчинення злочину передбаченого ст. 375 КК України постановлення завідомо неправосудного рішення суддями Закарпатського апеляційного суду.
Наведені в заяві відомості до ЄРДР не внесені, що стверджується листом ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, від 29.10.2019 року.
Положення ч. 1 ст. 214 КПК України зобов`язують слідчого, прокурора невідкладно, але не пізніше 24-х годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування тільки заяву або повідомлення, які містять ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші.
На такий обов`язок слідчого, прокурора вказують вимоги ч. ч. 3, 4 та 5 ст. 214 КПК України, згідно з якими до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про кримінальне правопорушення, вимагається короткий виклад обставин, які свідчать про вчинення саме кримінального правопорушення, його попередню правову кваліфікацію із зазначенням статті (частин статті) закону України про кримінальну відповідальність, тобто Кримінального кодексу, зміст повідомлення слідчим прокурора про підставу початку досудового розслідування.
Положення ст. 214 КПК України, перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Крім того, згідно п. 2 Глави 1 Розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України від 06.04.2016р. № 139, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Відтак, не будь-яка заява є підставою для внесення відомостей до ЄРДР, а лише та заява, яка містить фактичні дані які підтверджують факт вчинення кримінального правопорушення. Всі інші заяви, після їх надходження підлягають розгляду згідно із Законом, яким не є Закон про кримінальну відповідальність.
При цьому, при вирішенні питання про наявність в діях судді ознак складу злочину слід брати до уваги роз`яснення, що містяться у Постанові Пленуму ВСУ від 13.06.2007р. «Про незалежність судової влади». Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.

Втручанням у діяльність судових органів слід розуміти вплив на суддю у будь-якій формі (прохання, вимога, вказівка, погроза, підкуп, насильство, критика судді в засобах масової інформації до вирішення справи у зв`язку з її розглядом тощо) з боку будь-якої особи з метою схилити його до вчинення чи невчинення певних процесуальних дій або ухвалення певного судового рішення. При цьому не має значення, за допомогою яких засобів, на якій стадії процесу та в діяльність суду якої інстанції здійснюється втручання (пункти 10 і 11).

Разом з тим, обставини, які зазначені в заяві про вчинення злочину не можуть вважатись фактичними даними, які свідчать про вчинення суддями саме кримінального правопорушення, оскільки не несуть в собі відомостей про мотив, умисел чи зацікавленість суддів при постановленні судового рішення, яке скаржник вважає завідомо неправосудним. Мотиви скаржника по суті зводяться до незгоди із судовим рішенням.

З врахуванням наведеного, приходжу до висновку, що посадові особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, не допустили протиправної бездіяльності. В останніх на підставі заяви адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_3 від 25.09.2019 рокуне виникло обов`язку щодо внесення відомостей до ЄРДР і тому в задоволенні скарги належить відмовити.
На підставі наведеного, керуючись вимогами статей 214, 303, 306, 307, 372 КПК України, -

у х в а л и в:
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного Бюро Розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою її представника від 25.09.2019 року відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1