Житомирський апеляційний суд
Справа №278/1253/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 187 ч.2 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року Житомирський апеляційний суд
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000296 за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 22 січня 2019 року щодо

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Рудня-Пошта Житомирського району, з середньою освітою, непрацюючого, не одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-26.05.1992 року Житомирським районним судом за ч.3 ст. 140, ст. 17, ч.3 ст. 140 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;
-24.02.1994 року Житомирським районним судом за ч.3 ст. 81, ч.3 ст. 140, ч.2 ст. 140, ч.2 ст. 215-3, ч.3 ст. 215-3, ч.2 ст. 42 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;
-06.07.1999 року Дзержинським районним судом Житомирської області за ст. 94 КК України на 11 років позбавлення волі;
-17.11.1999 року Житомирським районним судом за ч.2 ст. 215-3, ч.3 ст. 42 КК України на 12 років 6 місяців позбавлення волі;
-20.05.2013 року Корольовським районним судом м. Житомира за ч.2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч.1 ст. 70 КК України на 4 роки позбавлення волі. 19.01.2015 року Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області відповідно до статті 81 КК звільнений умовно-достроково на 1 рік 2 місяці 18 днів,

та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця с. Покостівка Житомирського району, із середньою освітою, непрацюючого, одруженого, який на утриманні малолітніх дітей не має, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-22.06.2011 року Житомирським районним судом за ч.2 ст. 289, 75 КК України на 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
-11.02.2013 року Богунським районним судом м. Житомира за ч.5 ст. 185, ч.3 ст. 289, ст. 69, ч.1 ст. 70 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі. 09.02.2016 року Піщанським районним судом Вінницької області у відповідності до вимог Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від відбування покарання звільнений,

обвинувачених за ч.2 ст.187 КК України,-

в с т а н о в и в:
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 просить вирок суду в частині кваліфікації його дій змінити та перекваліфікувати на ч.2 ст.186 КК України, призначивши йому більш м`яке покарання. Вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим. Свою вину у вчиненому не визнає, посилаючись на те, що злочину він не вчиняв. Зазначає, що розгляд справи було проведено однобічно, оскільки судом не було враховано, що потерпілий під час судового розгляду декілька разів змінював свої покази, путався при впізнанні та взагалі не вказував на нього, як на особу, яка здійснила напад. Вказує, що ухвалюючи вирок суд першої інстанції не врахував думку потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні, а також те, що він позитивно характеризується за місцем проживанням та має на утриманні неповнолітню дитину.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_11 просить вирок суду в частині кваліфікації його дій змінити та перекваліфікувати на ч.2 ст.186 КК України, призначивши покарання в межах санкції даної статті. Вважає вирок суду необґрунтованим та надто суворим, ухваленим з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що суд невірно кваліфікував його дії за ч.2 ст.187 КК України, оскільки потерпілому було заподіяно легкі тілесні ушкодження, які не є небезпечними для життя чи здоров`я останнього, тому його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.186 КК України. Посилається на те, що сім-картка з номером мобільного телефону НОМЕР_1 , який було вилучено в нього під час затримання, належить йому - ОСОБА_11 , а не потерпілому, як вказав в судовому засіданні державний обвинувач. Крім того, ухвалюючи вирок, суд першої інстанції не дотримався вимог ст.65 КК України, а також не врахував того, що він ніколи не обвинувачувався за розбій або бандитизм.

Вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 22 січня 2019 року:

ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України та призначено покарання у вигляді 7 років 10 місяців позбавлення волі із конфіскацією належного йому майна.

На підставі ч.1 ст. 71 КК частково приєднано обвинуваченому ОСОБА_10 невідбуту частину покарання за попереднім вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 20.05.2013 року та остаточно призначено йому покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
ОСОБА_11 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України та призначено покарання у вигляді 7 років 10 місяців позбавлення волі із конфіскацією належного йому майна.

Строк відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вирішено рахувати з часу їх фактичного затримання, тобто з 07.03.2016 року.

Зараховано обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України з урахуванням змін, внесених Законом України №838-VIII від 26.11.2015 року (день за два).

Запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до набрання вироком законної сили залишено попередній тримання під вартою.

Стягнуто в дольовому порядку з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на користь держави 28 129 грн. 14 коп., тобто по 14064 грн. 57 коп. з кожного, витрат на залучення експертів.

Цивільний позов прокурора задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у солідарному порядку на користь держави в особі Управління фінансів Житомирської районної державної адміністрації 4199 грн. 66 коп. на лікування потерпілого.

Цивілький позов потерпілого ОСОБА_12 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у солідарному порядку на користь ОСОБА_12 4048 грн. 61 коп. матеріальної шкоди та 10000 грн. моральної шкоди.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Як встановлено судом та зазначено у вироку, 06 березня 2016 року близько 21 години ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 у кафе «Пролісок», що розташоване у с. Висока Піч по вул. Іванова, Житомирського району розпивали спиртні напої. Під час цього у ОСОБА_10 за попередньою змовою із ОСОБА_11 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння майном ОСОБА_12 шляхом вчинення розбійного нападу.
Реалізуючи свій злочинний умисел, у цей же день, о 21 годині 30 хвилин, ОСОБА_10 разом з ОСОБА_11 на мотоциклі «ИЖ Юпітер 5», номерний знак НОМЕР_2 , червоного кольору, наздогнали потерпілого ОСОБА_12 на вул. Полупанова у с. Висока Піч у напрямку с. Троянів, Житомирського району та з метою заволодіння його майном напали на останнього, а саме почали наносити йому удари руками і ногами по голові та тулубу, заподіявши ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-лицьової травми - струсу головного мозку і саден лівого колінного суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я та від яких потерпілий втратив свідомість. Подолавши таким чином опір потерпілого, обвинувачені заволоділи його майном, а саме: грошовими коштами у сумі 2800 грн. та 150 грн., мобільним телефоном марки «Нокіа 2600» вартістю 200 грн., із сім картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 10 грн., мобільним телефоном марки «Бравіс» вартістю 257 грн. 50 коп., із сім картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 10 грн., шапкою норковою вартістю 500 грн., парою шкіряних рукавиць вартістю 150 грн., тортом «Пражським» вартістю 50 грн., пляшкою коньяку «Шустов» 3 зірки об`ємом 0,25 літрів вартістю 43 грн. 51 коп., пляшкою червоного вина об`ємом 1 літр вартістю 78 грн., а також особистими речами потерпілого, що не представляють для нього матеріальної цінності.
Таким чином, ОСОБА_10 за попередньою змовою із ОСОБА_11 , з метою заволодіння майном ОСОБА_12 , вчинили 06.03.2016 напад на потерпілого ОСОБА_12 поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Потерпілий ОСОБА_12 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце апеляційного розгляду, клопотання про відкладення розгляду не надавав.
Заслухавши доповідача, пояснення обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та їх захисників в підтримання апеляційних скарг обвинувачених, думку прокурора в заперечення апеляційних скарг, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 задоволенню не підлягають з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що дослідивши в судовому засіданні зібрані докази, які були оцінені судом у сукупності, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в умисних діях, які виразилися у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб. Дії обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за ч.2 ст. 187 КК України судом кваліфіковано правильно.

В судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_10 не визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, тобто у розбійному нападі на потерпілого ОСОБА_12 за попередньою змовою із ОСОБА_11 та просив перекваліфікувати його дії на ст. 186 КК України, пояснивши, що відкрито викрав у потерпілого сумку з наступних обставин. 06.03.2016р. він разом із ОСОБА_14 та Томашевським, яких раніше не знав, на мотоциклі останнього під`їхав до бару «Пролісок», що у с. Висока Піч, де пили пиво. Коли вийшли на вулицю покурити, до них підійшов потерпілий та попросив підвезти його додому. Томашевський відмовив, а ОСОБА_14 погодився та взяв ключи від мотоциклу у ОСОБА_15 . Вони втрьох - він, потерпілий і ОСОБА_14 , який керував мотоциклом поїхали у сторону с. Глибочок. По дорозі загубили ключі, а тому мотоцикл зупинився. ОСОБА_14 намагався знайти ключі, потерпілий почав обурюватись та вважав, що вони не хочуть його завести додому. Коли ОСОБА_14 завів мотоцикл без ключів, то він відкрито викрав сумку потерпілого та разом із ОСОБА_14 поїхав до бару «Пролісок», а потерпілий залишився. Приїхавши до «Проліска», він залишив сумку біля східців. ОСОБА_14 із ОСОБА_15 відразу поїхали шукати ключі, а він залишився у барі. Коли ОСОБА_15 із ОСОБА_14 повернулись, то вже була 22 година і бар закривався. Вони вийшли на вулицю, сумки потерпілого вже не було. Тоді вони поїхали у магазин «стєкляшка», де він купив цигарок та пляшку пива, яке розпивали на вулиці біля магазину. Через деякий час він бачив потерпілого, який зайшов до магазину. Після чого він попросив ОСОБА_15 завезти його у с. Рудня Пошта до його дівчини. Із сумки потерпілого він особисто нічого не забирав. З приводу того, хто побив ОСОБА_12 йому нічого не відомо. Також ОСОБА_10 пояснив, що ударів потерпілому не наносив, так як у нього були поломані ребра, а тому він фізично не зміг би це зробити. Кров потерпілого могла попасти на його одяг від ОСОБА_15 , який піднімав потерпілого із землі і тоді міг замаститись кров`ю ОСОБА_12 .
При апеляційному розгляді даного кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_10 надав аналогічні покази.
Обвинувачений ОСОБА_11 в суді першої інстанції не визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, тобто у розбійному нападі на потерпілого ОСОБА_12 за попередньою змовою із ОСОБА_10 . Разом з тим, визнав себе винним у відкритому викраденні майна потерпілого, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 КК України та з цього приводу пояснив, що 06.03.2016 року, коли він разом із ОСОБА_15 та ОСОБА_16 знаходились у барі до них підійшов потерпілий і попросив підвезти його додому. Томашевський - володілець мотоциклу, відмовився, а він погодився і взявши ключи від мотоциклу, вони втрьох : він, ОСОБА_16 та потерпілий поїхали до с. Глибочок. Коли доїхали у кінець села Висока Піч мотоцикл заглох. Він почав шукати ключі від мотоцикла, але не знайшов їх. Проте йому вдалось завести мотоцикл без ключів. Так як переднє колесо було приспущене, то вони потерпілого залишили, а самі поїхали назад до бару. Коли ОСОБА_16 сідав на мотоцикл, то викрав сумку потерпілого. Повернувшись у бар він повідомив ОСОБА_15 , що загубив ключі від мотоцикла. У зв`язку з цим ОСОБА_16 залишився у барі, а він із ОСОБА_15 поїхали шукати ключі. Коли приїхали на місце, то там був потерпілий, який відразу почав шарпати його за одяг та просив віддати сумку. Він двічі відштовхнув потерпілого від себе, той упав на асфальт та розбив собі обличчя. Ніяких ударів потерпілому він не наносив. Можливо, коли піднімав потерпілого, то кров останнього попала на його одяг. Томашевський у цей час шукав ключі у радіусі 30-40 метрів, але не знайшовши їх і вони поїхали до бару, де на сходах їх чекав ОСОБА_16 , так як бар закривався. Далі вони разом поїхали у інший бар, де ОСОБА_16 купив пива. У другому барі вони бачили потерпілого який купив воду та кудись пішов, а вони всі разом поїхали до його сестри. Потім ОСОБА_16 поїхав до своєї дівчини, а він із ОСОБА_15 до своєї. Стверджує, що він будь-яких тілесних ушкоджунь потерпілому ОСОБА_17 не наносив, чи наносив потерпілому удари ОСОБА_16 він не бачив. Також обвинувачений ОСОБА_14 пояснив, що 06 березня 2016 року вранці, тобто на передодні вказаних вище подій, дав ОСОБА_15 свій мобільний телефон «Бравіс», оскільки ОСОБА_15 загубив свої сімкартки. Щодо двох царапин, які були виявлені на його руці, то вони утворились у нього за день до цих подій, а саме 5 березня, при падінні із мотоцикла.
В засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_11 надав аналогічні покази.
Проте, вина обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, підтверджується сукупністю доказів оцінених судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості, достовірності.
Зокрема, висновки суду ґрунтуються на:

- показах потерпілого ОСОБА_12 , який в судовому засіданні пояснив, що 06 березня 2016 року він повертався додому. Проїжджаючи через м.Житомир, він зайшов до магазину «Люцина», де купив торт «Празький», пляшку коньяку та пляшку вина, все це склав у сумку. Також у сумці була заробітна платня у сумі 2800 грн., рукавиці, шарф та норкова шапка. При ньому були два мобільні телефони «Нокіа» і «Бравіс» та у правому кармані 150 грн. Далі на маршрутці о 20 годині 30 хвилин він приїхав у с. Висока Піч. Відразу біля магазину «Пролісок» побачив мотоцикл «ИЖ» червоного кольору, а біля нього трьох чи чотирьох хлопців. Дізнавшись, що господар мотоциклу ОСОБА_15 , він попросив його підвезти додому, але той відмовився. Біля мотоциклу також стояв ОСОБА_16 , з яким він почав йти пішки додому. У ході розмови з останнім з`ясувалось, що у них є спільний знайомий. ОСОБА_16 був на підпитку. Коли дійшли до повороту на с. Висока Піч, ОСОБА_16 запропонував поговорити. Потерпілий відповів, бо зрозумів, що ОСОБА_16 хоче від нього грошей. Після цього ОСОБА_16 вдарив його в обличчя. Він, захищаючись, теж вдарив ОСОБА_16 пару разів. Вони почали битися. Десь біля 21 годин 30 хвилин, під час того як він бився із ОСОБА_16 , до них на мотоциклі під`їхав ОСОБА_14 , який разом із ОСОБА_16 продовжував бити його по тулубу. З одного боку його бив ОСОБА_14 , а з іншого ОСОБА_16 доти, доки він не втратив свідомість. Скільки часу був без свідомості не пам`ятає. Коли він прийшов до тями, то ні ОСОБА_14 , ні ОСОБА_16 не було. Також не було його мобільних телефонів та сумки. Він біля 5 хвилин намагався знайти сумку, але не знайшовши, повернувся до магазину «стєкляшка», де у продавця ОСОБА_18 попросив ліхтарик, з яким повернувся на те місце, де його побили з метою відшукати сумку та мобільні телефони, але нічого не знайшов. Коли шукав речі, то під`їхав червоний мотоцикл, на якому сиділо двоє людей, так як було темно він не розгледів останніх. Вони постояли і поїхали назад, а він повернувся у магазин, де повернув ліхтарик. Біля магазину стояли знайомі хлопці ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , він розповів, що його побили. Вони дали йому води, але потім йому стало погано і вказані хлопці викликали швидку допомогу та поліцію. Приїхала швидка і забрала його у лікарню. У якому одязі були обвинувачені сказати не може. Разом з тим він пояснив, що ОСОБА_16 та ОСОБА_14 спричинили йому тілесні ушкодження, унаслідок чого у нього було розбите обличчя, а саме були синці і розсічення, обличчя було у крові та побитий лівий бік тулубу. До того ж, він у суді впевнено ствердив, що упізнав ОСОБА_16 , який йшов з ним по дорозі до повороту на с. В.Піч, по високому зросту та по довгому волоссю, яке виглядало з-під шапки. Впевнений, що це був саме ОСОБА_16 . Йому телефонували від ОСОБА_16 і пропонували 5 000 грн. за спричинену моральну шкоду. На суворості покарання не наполягав;
- показах свідка ОСОБА_13 , який пояснив, що ОСОБА_21 це його двоюрідний брат. Приблизно два роки назад він разом із ОСОБА_14 та ОСОБА_16 знаходилися у магазині «Пролісок», де пили пиво. До них підійшов потерпілий, при ньому була клітчата сумка. Він запитав його чи зможе той завести його додому та запропонував за це 100 грн., але він відмовився. Після цього потерпілий пішов у сторону церкви. ОСОБА_16 також пішов за ним. Через деякий час ОСОБА_14 попросив у нього ключі від мотоцикла і сказав, що хоче потерпілого завезти додому, який надасть їм за це 100 грн. Приблизно через 30 хвилин ОСОБА_14 повернувся разом із ОСОБА_16 на мотоциклі, у них була сумка потерпілого. На його запитання ОСОБА_16 з ОСОБА_14 відповіли, що забрали сумку у потерпілого, а ключі від мотоцикла загубили у копанці. Біля закинутої будівлі, що напроти «Проліску». Обвинувачені почали перебирати речі у сумці потерпілого і він бачив, що там були торт та якийсь кабель. Сумку обвинувачені залишили біля цієї ж будівлі. Після цього він разом із ОСОБА_14 поїхав шукати ключі від мотоцикла, а ОСОБА_16 залишився біля закинутої будівлі. Ключі шукали підсвічуючи фарами мотоцикла. Копанка знаходиться неподалік від церкви. Потім з кущів вийшов потерпілий, він був весь побитий. Потерпілий говорив ОСОБА_14 , щоб той повернув йому телефон. Він не бачив, щоб ОСОБА_14 під час розмови наносив удари потерпілому. Далі він разом із ОСОБА_14 повернулися у «стєкляшку», де пили пиво, а потім разом пішли до мотоциклу, який стояв біля «Проліска» і в цей час він бачив як до церкви підійшов потерпілий із яким бився ОСОБА_16 . Він особисто підійшов до потерпілого і бачив, що у нього з рота пішла піна. ОСОБА_13 розвернув потерпілого, щоб той не задихнувся, вони втрьох, тобто ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та ОСОБА_16 , сіли на мотоцикл і поїхали до «стєкляшки» пити пиво, а потім по дорозі додому забрали співмешканку ОСОБА_16 та вчотирьох на мотоциклі поїхали до останнього. Біля 3-ї години ночі він разом із ОСОБА_14 поїхали у м. Житомир до дівчини ОСОБА_22 . Побули там трохи і під ранок поїхали додому до сестри ОСОБА_15 .
Проаналізувавши покази вказаного свідка, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що потерпілий втратив свідомість саме тоді, коли обвинувачені забрали у нього сумку, а не після цього, оскільки, свідок зазначив, що проводжаючи потерпілого, обвинувачені повернулися з його речами;
- показах свідка ОСОБА_23 , який пояснив, що весною 2016 року ввечері він у кафе «стєкляшка» разом із ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , пили пиво. Через деякий час у кафе зайшов потерпілий, який був весь побитий і без будь-яких речей із собою, а тому вони купили йому води, серветки та викликали швидку. Потерпілий розповів, що його побили невідомі та забрали його речі. Обвинувачених у цей вечір він у «стєкляшці» не бачив;
- показах свідка ОСОБА_26 , який в суді першої інстанції пояснив, що навесні 2016 року він разом із знайомим ОСОБА_27 і ОСОБА_28 перебували у кафе «стєкляшка». Згодом туди прийшов потерпілий без сумки, не побитий, трохи посидів та пішов у сторону с. Глибочок. Потім він із ОСОБА_24 поїхали на заправку, а коли повернулись через 20 хв. до «стєкляшки» туди зайшов потерпілий із розбитим обличчям, без сумки, а ззаду нього йшов ОСОБА_29 . Вони купили потерпілому вологі серветки, воду та викликали швидку допомогу. Потерпілий розповів їм, що біля церкви виїхали чи вийшли двоє хлопців і побили його та забрали речі. На їх пропозицію випити горілки, потерпілий відмовився, його всього трусило. Чи говорив потерпілий щось про мотоцикл він не пам`ятає, але до того кафе, де вони сиділи, мотоцикли не під`їжджали. Обвинувачених у «стєкляшці» цього вечора він не бачив;
- показах свідка ОСОБА_30 , про те, що у с. Висока Піч він разом із своїми знайомими знаходився у кафе «стєкляшка», де пив пиво. Між 20 та 21 годинами у кафе зайшов потерпілий разом із клітчатою великою сумкою і сів за столик. Ніяких тілесних ушкоджень на потерпілому в цей час не було. Потім до кафе на мотоциклі приїхали обвинувачені та ще один хлопець. Коли вони приїхали, то потерпілий у цей час пішов у сторону церкви у напрямку с. Тригір?я. Через п`ять хвилин за потерпілим на мотоциклі поїхали обвинувачені. Після цього він поїхав на заправку, а коли повернувся через 15 хвилин, то знову побачив потерпілого, який прийшов у кафе, він був побитий, все обличчя було у гематомах. Сумки при ньому не було. Він викликав швидку допомогу. Потерпілий йому розповів, що коли він йшов до матері у с. Глибочок, до нього на мотоциклі під`їхали невідомі та зненацька почали бити його і забрали сумку, у якій були гроші, мобільний телефон та документи;
- показах свідка ОСОБА_31 , який в суді першої інстанції пояснив, що йшов ввечері по цигарки у магазин у с. Висока Піч. Біля церкви побачив чоловіка у свідомості, десь років 45, у якого все обличчя було у крові. При ньому ніяких речей та телефону не було. Потерпілий розповідав, що його побили. Він підняв чоловіка, вмив його та відвів у магазин. У магазині знаходились ОСОБА_27 та ОСОБА_32 , які викликали швидку. Також свідок пояснив, що коли підходив до церкви, то чув гуркіт мотоцикла;
- показах свідка ОСОБА_33 , про те, що 06 березня 2016 року близько 4 години ОСОБА_11 разом із ОСОБА_15 та ОСОБА_16 приїхали до неї на мотоциклі «ИЖ» червоного кольору. Тоді ж всі разом обідали та вживали алкогольні напої. Біля 17 години, на її прохання, ОСОБА_16 разом із ОСОБА_14 поїхали у магазин. Із собою вона дала їм 100 грн., окрім того у ОСОБА_16 були ще свої 300 грн. Через деякий час вона зателефонувала ОСОБА_16 і запитала коли вони будуть, нащо він відповів, що п`є пиво із хлопцями. Повернулися ОСОБА_16 , ОСОБА_14 і ОСОБА_15 десь о 22 годині. Слідів крові на їх одязі не було, вони не переодягались і залишились у тому ж одязі. Чужого мобільного телефона у них вона не бачила. Випили пляшку горілки. Десь о 22 годині 40 хвилин ОСОБА_16 разом із ОСОБА_15 поїхали у с. Висока Піч зустрічати співмешканку ОСОБА_16 ОСОБА_34 , а ОСОБА_14 залишився. Через 10 хвилин ОСОБА_16 разом із ОСОБА_15 та ОСОБА_35 повернулися до неї додому. Всі хто був у хаті розпили пляшку горілки, ОСОБА_16 із ОСОБА_35 полягали спати, а ОСОБА_14 із ОСОБА_15 поїхали у Житомир. Вранці ОСОБА_16 забрала поліція. Потім приїхав ОСОБА_14 , сказав, що був у Житомирі, але де конкретно не казав. Посидів, попив чаю і заснув. За кермом мотоцикла постійно був ОСОБА_15 ;
- показах свідка ОСОБА_36 (дружини ОСОБА_11 ), яка в суді першої інстанції пояснила, що на початку березня 2016 року у вечірній час вона зателефонувала своєму хлопцеві ОСОБА_11 та попросила приїхати до неї у ОСОБА_37 . Він сказав, що знаходиться у с. Покостівка, а тому приїде пізніше. Біля 3 годин ночі ОСОБА_14 разом із ОСОБА_38 приїхав до неї на червоному мотоциклі. Марки мотоцикла не знає, але пам`ятає, що на мотоциклі була буква «Ж». Також вона бачила у Томашевського мобільний телефон «Бравіс» чорного кольору. Томашевський сказав, що загубив по дорозі сім карту і вона допомагала йому вставити у цей телефон іншу сімку. У Котвіцького було три мобільні телефони «Самсунг», «Нокіа» та «Бравіс». «Бравіс» йому дав знайомий покористуватися, коли ОСОБА_14 звільнився із місць позбавлення волі. Телефони «Нокіа» і «Самсунг» він привіз із ОСОБА_39 . Ці телефони у ОСОБА_14 вона бачила раніше. Пробули ОСОБА_15 із ОСОБА_14 у неї у гуртожитку десь біля 2 годин, потім вона посварилася із ОСОБА_14 і той поїхав. Вдруге ОСОБА_14 заїзджав до неї біля шестої години ранку без ОСОБА_15 . Того ж дня біля 10 години ранку до неї у гуртожиток приходили працівники поліції та запитували про ОСОБА_11 де він може бути. Також пояснила, що тієї ночі на одязі у ОСОБА_14 ніяких плям крові вона не бачила, одяг був чистий. Пояснила, що знайома із ОСОБА_15 біля 2 років, і раніше у нього мобільного телефону «Бравіс» вона не бачила. Чи були у ОСОБА_15 та ОСОБА_14 гроші, не знає.
Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що винуватість обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підтверджується наступними матеріалами кримінального провадження:
- протоколом проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_12 від 19.04.2016 року з фототаблицями, під час проведення якого потерпілий розповів та відтворив на місці, як 06.03.2016 року на автодорозі сполученням с. Висока Піч Троянів до нього на мотоциклі під`їхали двоє хлопців. Один із них на ім`я ОСОБА_40 сказав, що потрібно поговорити і наніс удар в обличчя. Він став оборонятись і тоді ОСОБА_40 та ще один хлопець почали наносити удари руками. ОСОБА_40 збив його з ніг та вони продовжили бити його руками та ногами по голові та тілу. Від цих ударів потерпілий втратив свідомість. Перед тим як він втратив свідомість відчув, що ці хлопці із карманів куртки забрали два мобільних телефони. Після того, як він прийшов до тями пішов у магазин «стєкляшка», де йому викликали швидку допомогу і його забрали у лікарню. Окрім того під час слідчого експерименту потерпілий вказав на місце біля магазину «Пролісок» у с. Висока Піч, Житомирського району, де він бачив мотоцикл «ИЖ» червоного кольору, вказав напрямок на с. Глибочок повз церкву, яким він пішов після відмови власника мотоцикла підвезти його та показав місце на виїзді із с. Висока Піч, де на цьому ж мотоциклі його наздогнали обвинувачені і де він від нанесених останніми ударів втратив свідомість (т.5, а.к.п.123-133);
- висновком експерта №807 від 23.03.2016 року, відповідно до якого при судово-медичному обстеженні потерпілого ОСОБА_12 , у останнього виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-лицьової травми, струсу головного мозку, саден та синців на обличчі, рани верхньої та нижньої губи, садна лівого колінного суглобу, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, могли виникнути 06.03.2016 року при нанесенні ударів натуральною зброєю чоловіка, а саме руки, взуті ноги. Також під час проведення експертизи неможливо було встановити кількість та послідовність ударів нанесених потерпілому (т.5, а.к.п.67-68);
- карткою виклику швидкої допомоги, згідно якої 06.03.2016 року о 23 годині 43 хвилини із с. Висока Піч був зроблений виклик до Центральної районної лікарні у с. Станишівка, куди у подальшому був доставлений ОСОБА_12 з травмою голови із попереднім діагнозом «Закрита ЧМТ Струс головного мозку». За словами останнього його побили невідомі (т.6, а.к.п. 1-2);
- протоколом прийняття заяви від ОСОБА_12 , згідно якої 06.03.2016 року о 21 годині 45 хвилин на повороті у село Висока Піч невідомі особи нанесли йому тілесні ушкодження та забрали його речі (т.5, а.к.п.2);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання по фотознімках від 07.03.2016 року, під час проведення якого, потерпілий ОСОБА_12 упізнав на фотознімках обвинуваченого ОСОБА_11 за сукупністю ознак на обличчі, зачісці, кольорі волосся та росту, який 06.03.2016 року у вечірній час здійснив на нього розбійний напад у с. Висока Піч, Житомирського району (т.5, а.к.п.41-44);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання по фотознімках від 07.03.2016 року, відповідно якого потерпілий ОСОБА_12 не упізнав на фотознімках обвинуваченого ОСОБА_10 (т.5, а.к.п.45-48);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 07.03.2016 року з фототаблицями, з якого вбачається, що ОСОБА_13 добровільно та детально відтворював події, що відбувалися 06.03.2016 року. Показав приміщення кафе у с. Висока Піч, де разом із обвинуваченими пив пиво, місце подвір`я кафе, де він стояв із останніми, коли підійшов потерпілий із проханням завезти його на мотоциклі у с. Глибочок та вказав напрямок, куди пішов потерпілий. А також вказав, що через деякий час за потерпілим поїхали на його мотоциклі ОСОБА_11 та ОСОБА_10 . Показав приміщення покинутого будинку, поруч з яким обвинувачені повідомили йому, що побили потерпілого та забрали у нього сумку у якій був торт, мобільні телефони та зарядний пристрій. Частину речей вони викинули, а частину склали у пакет. Після цього він разом із обвинуваченими пили пиво і він бачив у ОСОБА_16 гроші різними купюрами. Також ОСОБА_13 показав ділянку місцевості, куди він разом із ОСОБА_11 приїздив для пошуку ключів від мотоцикла, яка знаходиться за 700 м від кафе і де свідок побачив побитого потерпілого, який вимагав свої речі та питав про причини його побиття, після чого ОСОБА_14 вдарив потерпілого по обличчю. Показав місце між магазином «Пролісок» та «стєкляшкою» біля дерев`яного хреста, де вдруге зустріли потерпілого, якому ОСОБА_10 наніс удар кулаком в обличчя, від якого потерпілий впав на землю та почав хрипіти (т.5, а.к.п.25-40);
- протоколом огляду місця події від 07.03.2016 року з фототаблицями, згідно якого у с. Висока Піч, біля покинутої будівлі була виявлена та вилучена клітчата сумка потерпілого у якій знаходились дві пари навушників, мобільний телефон «Нокіа 1280» чорного кольору без задньої кришки, водійські права на ім`я ОСОБА_12 , поруч біля сумки виявлені та вилучені покривало, рушник, простирадло. Вказані речі потерпілий упізнав під час їх огляду 19.04.2016 року (т.5, а.к.п. 9-11, 138-139);
- протоколами огляду місця події від 07.03.2016 року з фототаблицями та план-схемою до нього, згідно яких при виїзді із села Висока Піч, на місці нападу на ОСОБА_12 , були виявлені та вилучені сліди від протектора шин мотоцикла та сліди підошви взуття, зламаний ключ та уламки запальнички із ліхтарем (т.5, а.к.п.12-17);
- протоколом огляду місця події від 07.03.2016 року з фототаблицями, відповідно якого у домоволодінні ОСОБА_13 по АДРЕСА_2 , був виявлений та вилучений належний останньому мотоцикл ИЖ «Юпітер 5» червоного кольору (т.5, а.к.п.5-8);
- протоколом огляду предметів від 18.04.2016 року, у відповідності до якого були оглянуті вилучені в обвинувачених під час їх затримання одяг на якому виявлені сліди нашарування речовини бурого кольору (т.5, а.к.п.119-122);
- висновками експертів №1/1880 від 12.05.2016 року та №1/1879 від 11.05.2016 року, згідно яких вилучені при ОМП 07.03.2016 року при виїзді із с. Висока Піч слід від протектора шини залишений мотоциклом «ИЖ» Юпітер 5, який вилучений у ОСОБА_13 та слід взуття залишений кросівками, вилученими у ОСОБА_11 (т.5, а.к.п.69-76, 78-82);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання по фотознімках від 12.04.2016 року, відповідно якого потерпілий ОСОБА_12 впевнено упізнав на фотознімках ОСОБА_13 , як власника мотоцикла «ИЖ» і який 06.03.2016 року відмовився підвезти потерпілого додому (т.5, а.к.п.134-137);
- протоколом огляду місця події від 07.03.2016 року, відповідно до якого у приміщенні службового кабінету Житомирського РВП, у ОСОБА_13 були вилучені пара кросівок, у які він був взутий ввечері 06.03.2016 року та мобільний телефон «Бравіс», ІМЕІ(1) НОМЕР_3 , ІМЕІ(2) НОМЕР_4 . Як пояснив ОСОБА_13 , даний телефон йому дав його брат ОСОБА_11 (т.5, а.к.п.22-24);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання по фотознімках від 09.03.2016 року, де зазначено, що свідок ОСОБА_13 упізнав на фотознімках ОСОБА_10 , який разом із ним та Котвіцьким приїхав у с. Висока Піч та який у подальшому разом із ОСОБА_11 здійснили розбійний напад на потерпілого (т.5, а.к.п.54-57);
- протоколом огляду предметів від 19.04.2016 року, згідно до якого у ОСОБА_11 було вилучено під час затримання 07.03.2016 року мобільні телефони, у тому числі телефон «Нокіа» із вмістом сім картки за номером телефону потерпілого НОМЕР_1 (т.5, а.к.п. 140-141);
- матеріалами про трафіки з`єднань номерів мобільного телефону потерпілого (диск CD-R вх.: 4648, 4650, 4652, 6116; вих.: 4222/3/кт, 4225/3/кт та диск CD-R вх.: 08884) з яких вбачається, що 06.03.2016 року ввечері сім картка ОСОБА_12 за номером НОМЕР_1 перебувала у с. Висока Піч по вул. Зеленій. Після побиття потерпілого, його сім картка переміщувалася до м. Житомира разом із ОСОБА_11 , який в ніч з 06.03.2016 р. на 07.03.2017р. приїхав в м. Житомир до ОСОБА_41 , у той час, коли сам ОСОБА_12 перебував у лікарні. Таким чином, саме ОСОБА_11 користувався сім карткою потерпілого, а викрадений у останнього мобільний телефон марки «Бравіс» ІМЕІ1 НОМЕР_3 , ІМЕІ2 НОМЕР_5 ОСОБА_11 віддав ОСОБА_13 зі своєю сім карткою, якого він добровільно віддав працівникам поліції, що доводиться протоколом огляду місця події від 07.03.2016 року (т.5, а.к.п.83-89);
- протоколами пред`явлення особи для впізнання по фотознімках від 06.05.2016 року, згідно яких свідок ОСОБА_42 за фотознімками впізнав ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , які разом 06.03.2016 року приїжджали у кафе «стєкляшка» на мотоциклі червоного кольору марки «ИЖ» (т.6, а.к.п.3-6, а.к.п.7-10);
- висновком судово-медичної експертизи № 636 від 09.03.2016 року, в якому зазначено, що на тілі у обвинуваченого ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у вигляді садна на правій кисті та садна в ділянці лівого колінного суглобу, які утворились від дії тупих твердих предметів у термін не менше 2-3 діб до часу судово-медичного обстеження, внаслідок прикладання у будь-якій послідовності не менше двох травмуючих впливів. Утворення зазначених тілесних ушкоджень у результаті нанесення ударів до тупого твердого предмету, у тому числі при нанесенні ударів по різним частинам тіла людини не виключається (т.5, а.к.п.18);
- висновком судово-медичної експертизи №660 від 09.03.2016 року з якого вбачається, шо на тілі ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у вигляді садна по тильній поверхні пальців обох кистей, які утворилися від дії тупих твердих предметів у межах 1-2 діб до часу проведення судово-медичного обстеження. Враховуючи їх характер та кількість вказані тілесні ушкодження могли утворитись у результаті прикладання у будь-якій послідовності не менше шести травмуючих впливів у результаті нанесення ударів руками до тупого твердого предмету, у тому числі і при нанесенні ударів за обставин та у термін, що вказані у постанові про призначення експертизи (т.5, а.к.п.20-21);
- висновком експерта №368 від 11.04.2016 року, згідно якого на одязі ОСОБА_12 , вилученого під час ОМП 07.03.2016 року у Центральній міській лікарні, виявлена кров з антигенами А і Н, походження яких можливе, у тому числі як від самого ОСОБА_12 , так і від ОСОБА_10 чи ОСОБА_13 при умові, що в останніх були пошкодження, що супроводжувалися зовнішньою кровотечею (т.5, а.к.п.3, 64-66).
Вказані висновки спростовують показання обвинуваченого ОСОБА_11 про те, що він отримав тілесні ушкодження внаслідок падіння із мотоцикла 05.03.2016. Про це свідчить множинність нанесених останнім ударів руками по тілу потерпілого, про що зазначено у експертизі, від яких потерпілий втратив свідомість. Також вказаний висновок спростовує показання обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що він не бив потерпілого;
- висновком експерта №294 від 25.07.2016 року, у відповідності до якого генетичні ознаки слідів крові, виявлених на вирізах з куртки ОСОБА_10 містять генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_12 . Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у зразку крові потерпілого та слідів крові, виявлених на вирізах з куртки ОСОБА_10 складає 2,98933х10-21 (т.6, а.к.п. 115-128);
- даними токсикологічного дослідження №988 від 10.03.2016 року, згідно яких у крові потерпілого ОСОБА_12 станом на 1 годину 07.03.2016 року, алкоголю не виявлено (т.5, а.к.п.85), що спростовує доводи обвинувачених про те, що потерпілий під час його пограбування був п`яний;
- висновком експерта №295 від 25.07.2016 року про те, що генетичні ознаки слідів крові, виявлених на вирізах спортивної кофті не збігаються з генетичними ознаками зразків крові потерпілого та ОСОБА_11 і належать невстановленій особі жіночої статі. Генетичні ознаки слідів крові, виявлених на вирізах спортивних штанів є змішані, збігаються між собою, належать більше ніж одній особі та містять генетичні ознаки крові ОСОБА_11 та генетичні ознаки крові невстановленої особи жіночої статі і не містять генетичних ознак зразка крові потерпілого. А генетичні ознаки слідів крові, виявлених на вирізах зі спортивної кофти та змивах з кросівок ОСОБА_11 збігаються між собою та з генетичними ознаками крові потерпілого і не збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_11 (т.6, а.к.п. 91-113). Вказаним висновком підтверджується факт побиття потерпілого ОСОБА_11 .
Проаналізувавши сукупність зібраних доказів, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке їх засуджено, доведена повністю.

З висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Відповідно до п.65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, при оцінці доказів, як правило, суд застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Таким чином, установивши в порядку статті 91 КПК України обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, належність та допустимість доказів, з урахуванням доводів обвинувачених та наведенням мотивів на їх спростування, місцевий суд дійшов висновку про доведеність поза розумним сумнівом вини обвинувачених у вчиненні даного злочину.
Доводи апелянтів щодо наявності в їх діях ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, колегія суддів вважає непереконливими та такими, що не ґрунтуються на нормах матеріального права та фактичних обставинах кримінального провадження, які були встановлені під час судового розгляду, з огляду на наступне.

Відповідно до матеріалів кримінального провадлження, під час безпосереднього допиту потерпілого ОСОБА_12 у судовому засіданні, останній упізнав ОСОБА_10 по зовнішнім ознакам, зокрема, по зросту, та категорично ствердив, що саме з обвинуваченим ОСОБА_10 йшов по дорозі у напрямку с. Глибочок та на повороті у с. Висока Піч саме ОСОБА_10 почав наносити удари. Про те, що ОСОБА_10 разом із потерпілим направились в сторону с. Глибочок підтвердив у суді першої інстанції і свідок ОСОБА_13 . Окрім того, як пояснив у суді потерпілий, від нанесених обвинуваченими ударів він втратив свідомість, а після того як прийшов до тями, то з метою відшукати свої речі, а саме сумку та два мобільні телефони, пішов у кафе щоб взяти ліхтарик. Покази потерпілого ОСОБА_12 є логічними та перебувають у взаємозв`язку з іншими доказами, зокрема, показаннями інших свідків. У зв`язку з цим версія обвинувачених про те, що ОСОБА_10 викрав у потерпілого сумку, не застосовуючи до нього фізичне насильство, є неспроможною. Отже, якби обвинувачені вчинили грабіж, то потерпілий не шукав би свої речі, так як будучи при свідомості, повинен був бачити, що його речі забрав ОСОБА_10 . Однак потерпілий та свідки з кафе підтвердили той факт, що після нападу на потерпілого він шукав свої речі саме на місці цього нападу. У свою чергу, ОСОБА_43 підтвердив, що сумку потерпілого обвинувачені привезли до закинутої будівлі, що знаходиться навпроти кафе «Пролісок».
Крім того, про втрату свідомості потерпілим саме під час вилучення обвинуваченими майна свідчать покази свідка ОСОБА_31 , а саме, що він знайшов потерпілого біля церкви, який був у свідомості.
Також, вищевказані висновки експертів підтверджують вчинення обвинуваченими саме розбійного нападу, поєднаного із насильством щодо потерпілого, оскільки як вказує останній, тобто на повороті у с. Висока Піч під час примусового вилучення у потерпілого майна, оскільки, як вбачається із показань обвинувачених та свідка ОСОБА_13 , ОСОБА_11 у цей день чи на передодні будь-яких тілесних ушкоджень не отримував, тому суд першої інстанції прийшов до висновку, що ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження саме під час розбійного нападу на потерпілого на повороті у с. Висока Піч, оскільки у подальшому ОСОБА_11 не бив потерпілого, а лише відштовхував.
Доводи апеляційної скарги обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_10 про те, що потерпілий отримав легкі тілесні ушкодження, які не є небезпечними для життя чи здоров`я останнього, а тому їх дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.186 КК України, є безпідставними.

Так, згідно висновку експерта №807 від 23.03.2016 року, при судово-медичному обстеженні потерпілого ОСОБА_12 , у останнього виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-лицьової травми, струсу головного мозку, саден та синців на обличчі, рани верхньої та нижньої губи, садна лівого колінного суглобу, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я (т.5 а.п. 67-68). У вказаному висновку експерта не зазначено, що отримані потерпілим тілесні ушкодження не є небезпечними для життя чи здоров`я останнього.

Відповідно п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06.11.2009 року № 10, небезпечне для життя чи здоров`я насильство (стаття 187 КК) - це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх заподіяння. Під нападом за статтею 187 КК України слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства (пункт 6 Постанови).
З огляду на вищенаведене, колегія суддів не вбачає законних підстав для зміни вироку щодо обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в частині перекваліфікації їх дій на ч.2 ст. 186 КК України.
Покарання обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України в наближеної до мінімальної межі санкції статті, за якою їх засуджено з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу обвинувачених, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Доводи апелянтів про неврахування судом думки потерпілого, який не наполягав на суворості покарання, спростовуються матеріалами кримінального провадження, оскільки судом при призначенні покарання була врахована думка потерпілого.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 покарання за ч.2 ст. 187 КК України відповідає загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, і це покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим через суворість, оскільки є необхідним й достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження нових злочинів.
Переконливих аргументів, які б ставили під сумнів законність рішення суду першої інстанції, вмотивованість його висновків при призначенні обвинуваченим покарання в апеляційній скарзі не наведено.

На підставі викладеного, вирок суду щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_11 є законним та обгрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 22 січня 2019 року щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_11 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців, а засудженими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в той самий строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді: