КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 28 листопада 2019 року, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06 листопада 2019 року, відносно

ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої в АДРЕСА_2 ,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 15, п.п.5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України,

за участю: прокурора захисника підозрюваної ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справа Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 , погоджене заступником начальника Департаменту начальником управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , та застосовано щодо ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб, а саме до 16-50 год. 03 січня 2020 року.

Згідно матеріалів клопотання, органом досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у закінченому замаху, тобто вчиненні з прямим умислом діяння, з використанням усіх дій, які вона вважала необхідними для доведення злочину до кінця, спрямованого на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчиненими способом, небезпечним для життя багатьох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, на замовлення, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від її волі, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п.п.5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України; Окрім того, ОСОБА_6 підозрюється у незаконному носінні, зберіганні та придбанні вибухових речовин, вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, захисник в інтересах підозрюваної подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати хвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06 листопада 2019 року, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши їй цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 та покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Апелянт зазначає, що слідчим суддею, в порушення ст. 206 КПК України, не звернуто увагу на порушення норм ст. 208 КПК України, щодо незаконного затриманняпідозрюваної, без відповідних підставуповноваженими службовими особами Національної поліції.

Крім того, слідчим суддею не в повній мірі оцінено в сукупності всі обставини, у тому числі передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, те що підозрювана раніше не судима, на обліку у нарколога та психіатра, не перебуває, раніше запобіжні заходи до неї не обиралися, відповідно вона їх не порушувала, має стабільний дохід, місце роботи та постійне місце проживання, займається волонтерською діяльністю, приймала участь в зоні АТО, має поранення, є ветераном - особою з інвалідністю внаслідок війни 3 групи. На утриманні у неї перебуває неповнолітня донька 2004року народження.

Зазначає, що 13 липня 2018 рокудо часу затримання підозрювана мала змогу виїхати за межі України, так, як мала закордонний паспорт, та безперешкодно пересувалася по території України та виїжалаза кордон.

На думку апелянта, органом досудового розслідування недоведено обставини передбачені ст. 177 КПК України, судом не в повній мірі оцінені в сукупності всі обставини передбачені ст. 178 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисників та підозрюваної, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 13 липня 018 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000285, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п.п. 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.

05 листопада 2019 року, відповідно до вимог ст. 208 КПК України, ОСОБА_6 затримано, та того ж дня вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п.п. 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.

Того ж дня, старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 , за погодженням заступника начальника Департаменту начальника управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , звернувся з клопотаннями, відповідно, про дозвіл на затримання підозрюваної ОСОБА_11 з метою її проводу та застосування до неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06 листопада 2019 року клопотання задоволено та застосовано до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 03 січня 2020 року.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Так, з ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні старшого слідчого підстави для застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому допитано підозрювану ОСОБА_6 , заслухано думку прокурорів та захисників, з`ясовано інші обставини, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу.

Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні прокурора підстав, застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про причетність підозрюваної до вчинення зазначених кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній, у разі визнання її винуватою, а також інші дані про особу ОСОБА_6 , в їх сукупності.

Слідчий суддя в ухвалі зазначив, що підозра у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих кримінальних правопорушень є обґрунтованою та підтверджується вагомими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

На переконання колегії суддів апеляційного суду сукупність всіх даних зазначених в ухвалі слідчого судді та матеріалів долучених до клопотання слідчого дає достатні підстави вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п.п.5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, що є підставою для застосування до неї відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування кримінальних правопорушень.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а також те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

За таких умов, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, оскільки об`єктивно зв`язує її з ними, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана, могла вчинити дане правопорушення.

Колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі викладеного, а також, враховуючи дані про особу підозрюваної, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

Матеріали судового провадження містять докази про існування іншого ризику неналежної процесуальної поведінки підозрюваної, зокрема, можливості знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, який поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду теж залишається існувати та вірогідність його настання є досить високою.

Крім того, підозрювана ОСОБА_6 в судовому засіданні апеляційної інстанції повідомила, що перебуваючи на волі у неї була можливість залишити підконтрольну територію України, та відправиться в зону АТО, а відтак цей ризик існує.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваної, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що ухвала суду відповідає вказаним вимогам, і що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Дані, на які посилаються в своїй апеляційній скарзі захисник, які б унеможливлювали перебування підозрюваної ОСОБА_6 під вартою, матеріали судової справи не містять.

Таким чином, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник підозрюваної просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі справи не вбачається.

Суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, з урахуванням обставин кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 даних про її особу, обрав її запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, навіть з урахуванням усіх доводів колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 194, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06 листопада 2019 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справа Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 , погоджене заступником начальника Департаменту начальником управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , та застосовано щодо ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб, а саме до 16-50 год. 03 січня 2020 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11сс/824/6445/2019 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_12
Категорія ст.183 КПК Доповідач ОСОБА_1