Справа № 710/1386/18 Провадження №1-кп/694/11/19
Вирок
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
19.06.2019 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
законного представника ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
представник служби у справах дітей ОСОБА_7
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, студента 3-го курсу Смілянського коледжу харчових технологій, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, раніше не судимого,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,-
Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи неповнолітнім, 28.07.2018 року близько 00.30 год. перебуваючи на території бару «Район», що в м.Шпола по вул. Слобідська Черкаської області, на ґрунті раптово виниклих відносин, маючи злочинний намір на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільного-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, наніс ОСОБА_5 один удар долонею правої руки по обличчю, в результаті чого останній впав на бетонну поверхню, та в ході продовження вказаного конфлікту, близько 02.00 год. 28.07.2018 року, обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи за вище вказаною адресою, продовжуючи свій злочинний намір, діючи умисно, наніс ОСОБА_5 , один удар долонею правої руки по обличчю, чим згідно висновку експерта №05-6-01/344 від 17.08.2018 року, заподіяв потерпілому тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин голови, обличчя.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав, суду пояснив, що 28.07.2018 року в барі «Район» у нього відбувся конфлікт із потерпілим ОСОБА_5 із-за дівчини. ОСОБА_5 почав грубо давати своєю рукою на його голову, він дав йому ляпаса у відповідь. Потім по дорозі додому, він знову побачив потерпілого. У них зав`язалася розмова, і ОСОБА_5 знову кинувся битися, і він змушений був дати відсіч, а саме правою рукою наніс удар.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 28.07.2018 року в барі «Район» він підійшов до обвинуваченого і почав гладити його по голові, а той у відповідь взяв його за куртку і кинув на землю. Потім він пішов за територію бару, де знову зустрівся із обвинуваченим, який дав йому ляпаса.
Неповнолітній свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що потерпілий ОСОБА_5 28.07.2018 року в барі «Район» підійшов до обвинуваченого ОСОБА_4 та поклав руки на його голову. ОСОБА_4 три рази просив прийняти руки, а потім наніс потерпілому один удар рукою (долонею) по обличчю, той упав, і потім їх розбороняли.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є визнання вини та щире каяття, вчинення злочину неповнолітнім.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.
Відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами. Окрім того, відповідно до положень ст.17 ЗУ від 23 лютого 2006 р. №3477-ІV Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права, а тому з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий і надмірний тягар для особи ) (справи Фрізен проти Росії від 24.03.2005 р.; Ісмайлова проти Росії від 29.11.2007 р.).
Як у справі Бакланов проти Росії (рішення від 9 червня 2005 р.) так і у справі Фрізен проти Росії (рішення від 24 березня 2005 р.) Суд зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним .
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, особу винного, який за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, має постійне місце проживання, а також врахує думку прокурора, який просить суд призначити покарання у вигляді штрафу, а тому суд вважає, за доцільним обвинуваченому ОСОБА_4 обрати міру покарання у вигляді штрафу. Інші міри покарання до обвинуваченого ОСОБА_9 застосовувати не доцільно.
Заходи забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувались.
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Речові докази по кримінальному провадженні відсутні.
Процесуальні витрати у провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-
визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити покарання у вигляді тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн..
Заходи забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувались.
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Речові докази по кримінальному провадженні відсутні.
Процесуальні витрати у провадженні відсутні.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги через Звенигородський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя