Справа №591/6071/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/11/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2019 р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

Судді-доповідача - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 591/6071/17 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Сумської області ОСОБА_7 на вирок Зарічного районного суду м. Сум від 09.11.2017, за яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Шахтарськ Донецької області, мешканець АДРЕСА_1 (зареєстрований по АДРЕСА_2 ), раніше не судимий

визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

захисника адвоката ОСОБА_11 ,

ВСТАНОВИЛА:

В поданій апеляційній скарзі перший заступник прокурора Сумської області ОСОБА_12 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_10 , просить скасувати вирок суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50-ти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн, а в іншій частині вирок залишити без змін, оскільки прийнявши рішення про звільнення ОСОБА_10 від відбування покарання на підставі ЗУ «Про амністію у 2016 році», суд першої інстанції не врахував того, що злочин вчинений після набрання чинності цим Законом, а тому на обвинуваченого не поширюється його дія.

Вироком Зарічного районного суду м. Сум від 09.11.2017 ОСОБА_10 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК, і йому призначене покарання у виді штрафу в розмірі 50-ти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. На підставі п. «г» ст.1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_10 повністю звільнений від відбування покарання у виді штрафу.

Згідно вироку суду, 11.09.2017 близько 14:00 ОСОБА_10 , знаходячись біля буд. 60/3 по вул. Г. Крут в м. Суми, таємно викрав з автомобіля Шевроле Авео д.н. НОМЕР_1 гаманець з грошовими коштами в сумі 750 грн, чим завдав потерпілій ОСОБА_13 майнової шкоди.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи прокурора ОСОБА_9 , яка підтримала апеляційну скаргу першого заступника прокурора області, просила скасувати вирок суду та ухвалити новий вирок, доводи обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_11 , які погодилися з апеляційною скаргою прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в апеляційному суді є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а згідно п. 2 ч. 1 ст. 413 цього Кодексу неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення, є застосування закону, який не підлягав застосуванню.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК, за обставин, викладених у вироку, в апеляційній скарзі першого заступника прокурора області не оскаржуються.

Що стосується доводів апеляційної скарги про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування судом першої інстанції закону, який не підлягав застосуванню ст. 85 і 86 КК та п. «г» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році», що призвело до неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання, то вони є обґрунтованими і заслуговують на увагу.

Так, відповідно ст. 85 КК, на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань, а згідно ч. 1 і ч. 2 ст. 86 цього Кодексу амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

На підставі ст. 13 ЗУ «Про амністію у 2016 році», який набрав чинності 07.09.2017, дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.

З вироку суду вбачається, що ОСОБА_10 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК, і йому призначене покарання у виді штрафу, а також на підставі п. «г» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» звільнений від відбування призначеного покарання у зв`язку з його клопотанням.

Приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_10 від призначеного йому покарання суд виходив із того, що обвинувачений є інвалідом 3 групи, злочин вчинив до набрання чинності ЗУ «Про амністію у 2016 році» та відсутні жодні обмеження щодо застосування до нього амністії.

Разом з тим, як встановлено та визнано доведеним судом першої інстанції, ОСОБА_10 вчинив злочин 11.09.2017, тобто після набрання чинності ЗУ «Про амністію у 2016 році», відповідно на нього не поширюється дія цього Закону, а тому суд першої інстанції не мав підстав для задоволення клопотання обвинуваченого та звільнення його від відбування покарання, у зв`язку з чим вирок суду підлягає скасуванню в цій частині.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Таким чином, після скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів вважає за необхідне ухвалити новий вирок, оскільки обвинувачений ОСОБА_10 був неправильно звільнений від відбування призначеного йому покарання.

Що стосується доводів апеляційної скарги першого заступника прокурора області про визнання ОСОБА_10 винним у вчиненні інкримінованого йому злочину та призначення покарання, то вони не заслуговують на увагу, оскільки стороною обвинувачення не оскаржується ні правова кваліфікація дій ОСОБА_10 , ні доведеність і повнота визнання його винуватим у вчиненні злочину, ні призначене за цей злочин судом першої інстанції кримінальне покарання.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок суду першої інстанції в частині звільнення від відбування покарання по амністії та ухвалити новий вирок, задовольнивши таким чином частково апеляційну скаргу першого заступника прокурора області.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 420 КПК України,

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Сумської області ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Зарічного районного суду м. Сум від 09.11.2017 відносно ОСОБА_14 скасувати в частині звільнення від відбування покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і ухвалити новий вирок.

ОСОБА_14 вважати засудженим за ч. 1 ст. 185 КК України до призначеного судом першої інстанції покарання у виді штрафу в розмірі 50-ти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Касаційна скарга на вирок може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору і не пізніше наступного дня після його ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5