УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2019 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника власника майна ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000715, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 липня 2018 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,
в с т а н о в и в:
23 липня 2019 року прокурор відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, тимчасово вилученого 28 липня 2018 року під час проведення обшуку у кримінальному провадженні № 0000715, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 липня 2018 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а саме: - автомобіля марки Lexus IS 300, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , та ключів від дверей у кількості 2 (двох) штук із магнітом.

Своє клопотання прокурор обґрунтовує тим, що СУ ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000715, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 липня 2018 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

28 липня 2018 року під час проведення невідкладного обшуку було вилучено автомобіль марки Lexus IS 300, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , та ключі від дверей у кількості 2 (двох) штук із магнітом.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02 серпня 2018 року було надано дозвіл на проведення обшуку автомобіля марки Lexus IS 300, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 серпня 2018 року накладено арешт на автомобіль марки Lexus IS 300, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , що на праві власності належить ОСОБА_5 , а також ключі від дверей у кількості 2 (двох) штук із магнітом, тимчасово вилучені 28 липня 2018 року під час проведення обшуку.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21 травня 2019 року такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт вищевказаного майна було скасовано.

На даний час виникла необхідність у повторному застосуванні такого обмежувального заходу як арешт згаданого вище тимчасово вилученого майна, оскільки воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, зокрема є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, та має значення речового доказу у кримінальному провадженні № 0000715 від 27 липня 2018 року.

У судове засідання прокурор, який входить до складу групи прокурорів, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду клопотання, не з`явився та не повідомив суд про причини свого неприбуття. Разом із цим, відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України його неявка не перешкоджає розгляду клопотання про арешт майна.

Представник власника майна ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на те, що автомобіль марки Lexus IS 300, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , тимчасово вилучений 28 липня 2018 року під час проведення обшуку, не має доказового значення для досудового розслідування та не може бути використаний для встановлення істини у кримінальному провадженні № 0000715 від 27 липня 2018 року.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, заслухавши позицію представника власника майна ОСОБА_3 , слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, згідно зі статтями 131 та 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 1 ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Разом із цим, на переконання слідчого судді, у клопотанні належним чином не доведено той факт, що майно, на яке прокурором планується накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, та має значення речових доказів для кримінального провадження № 0000715 від 27 липня 2018 року, у зв`язку з чим клопотання про застосування такого обмежувального заходу як арешт автомобіля марки Lexus IS 300, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , та ключів від дверей у кількості 2 (двох) штук із магнітом, тимчасово вилучених 28 липня 2018 року під час проведення обшуку, не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 131-132, 170-173, 309-310, 392-393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання прокурора відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000715, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 липня 2018 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України відмовити.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1