ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/818/2529/19 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія:ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України
УХВАЛА
Іменем України

22 серпня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадженням за апеляційною скаргою обвинуваченого на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 01.07.2019р. відносно ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вищевказаною ухвалою продовжено ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» на два місяця тобто до 30.08.2019 року.
Суд першої інстанції врахував, що обвинуваченому для забезпечення кримінального провадження ще під час досудового слідства з урахуванням інкримінуємих йому злочинів та даних про особу обвинуваченого був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та, приймаючи до уваги, що мета і підстави застосування цього заходу, передбачені ст.177 КПК України, залишаються актуальними на даний час, тому суд вважав за необхідне продовжити на 60 днів.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

В обґрунтування апеляційної скарги обвинувачений вказує на те, що він є єдиним годувальником своєї піврічної дитини та своїх батьків, які є інвалідами, щиро кається і просить застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Вислухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, який вважав рішення суду не правомірним і просив задовольнити його апеляційну скаргу, а також думку прокурора, який вважав рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження (т.1 а.с.17), при розгляді справи по суті, прокурор у судовому засіданні подав клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , мотивуючи тим, що продовжують існувати ризики переховування його від суду з метою уникнути відповідальності.
Зі змісту ч.1 ст.183 КПК України випливає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим цього Кодексу.
Як випливає з положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При цьому, п.1 ч.4 ст.183 КПК України наділяє суд правом при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177, 178 цього Кодексу, не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Отже, з наведених норм колегія суддів робить висновок, що суд першої інстанції розглядав клопотання прокурора у межах своїх повноважень з урахуванням чинного законодавства.
Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції врахував, що обвинуваченому ОСОБА_7 для забезпечення кримінального провадження ще під час досудового слідства з урахуванням інкримінуємих йому злочинів та даних про особу обвинуваченого був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та, приймаючи до уваги, що мета і підстави застосування цього заходу, передбачені ст.177 КПК України, залишаються актуальними на даний час, продовжив строк обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 30.08.2019 року включно.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обраного обвинуваченому запобіжного заходу, вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним в даному кримінальному провадженні, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 неодноразово судимий, в тому числі за тяжкі злочини, на шлях виправлення не стає, належних висновків для себе не зробив, знову притягується за вчинення тяжкого злочину, не працює.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини («Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України»), згідно якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу, приймаючи до уваги, що висновки суду підтверджуються дослідженими у суду доказами, колегія суддів, приходить до переконання про відсутність підстав для скасування чи зміни судового рішення суду першої інстанції.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалуМосковського районного суду м. Харкова від 01.07.2019р. відносно ОСОБА_7 , без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді