Справа № 204/4570/18
Провадження № 1-кп/204/189/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5

при розгляді у відкритому судовому засіданні обвинувального акту по кримінальному провадженню №0000614 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307, ч.2 ст.311 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська знаходиться кримінальне провадження №0000614 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307, ч.2 ст.311 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу - тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки ризики, передбачені п.1,3,5 ч.1 ст.177 КК України, які існували на час обрання обвинуваченому вказаного запобіжного заходу, не змінилися, а саме існують ризики, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків в цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Обвинувачений ОСОБА_5 надав суду клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший не пов`язаний з тримання під вартою. Заперечував проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження йому строку дії запобіжного заходу - тримання під вартою.

Захисник підтримав клопотання обвинуваченого щодо зміни запобіжного заходу, а також заперечував проти клопотання прокурора щодо продовження дії запобіжного заходу - тримання під вартою.

Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, за необхідне задовольнити клопотання прокурора. При цьому суд враховує наступне.
Частиною 1 статті 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотання сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний
повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Ухвалою суду від 16 листопада 2018 року строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було продовжено до 14 січня 2019 року включно. Ухвалою суду від 28 грудня 2018 року строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було продовжено до 25 лютого 2019 року включно. Ухвалою суду від 22 лютого 2019 року строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було продовжено до 22 квітня 2019 року включно. Ухвалою суду від 18 квітня 2019 року строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було продовжено до 16 червня 2019 року включно. Ухвалою суду від 31 травня 2019 року строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було продовжено до 29 липня 2019 року включно. До спливу цього строку судове провадження не може бути закінченим.
Вирішуючи питання щодо продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , а також клопотання обвинуваченого щодо зміни йому запобіжного заходу на інший більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, суд враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим тяжких злочинів, передбачених ч.1,ч.2 ст.307 КК України, при цьому вважає доведеним існування ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор, та які на теперішній час залишаються дійсними, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків в цьому ж кримінальному провадженні, які на теперішній час залишаються недопитаними, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.
Також, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого, суд не автоматично, а перевіривши обґрунтованість підстав для його застосування, виконуючи функцію суворого судового контролю за застосуванням запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, закріпленого у статті 29 Конституції України, прийшов до висновку про обґрунтованість продовження застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, пов`язаного з обмеженням його права на свободу та особисту недоторканність, з наведенням відповідних мотивів прийнятого рішення.
Разом з цим, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» № 12369/86 від 26 червня 1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Така ж позиція відображена в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/97 від 26 липня 2001 року.
Враховуючи вищенаведене, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям Європейського суду з прав людини, суд вважає виправданим тримання обвинуваченого під вартою.
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, передбачених ч.1,ч.2 ст.307 КК України, за вчинення яких, передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років.
Будь-яких даних про зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено, та на переконання суду, буде недостатнім для запобігання зазначених ризиків.
Розглядаючи можливість застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою про що просить обвинувачений у своєму клопотанні, а саме у вигляді домашнього арешту, застави, особистого зобов`язання, суд, враховуючи вище наведене, вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не зможить запобігти ризикам у даному кримінальному провадженні. Тому, клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 щодо зміни йому запобіжного заходу на інший більш м`який не пов`язаний з триманням під вартою задоволенню не підлягає.
При цьому, суд приходить до переконання, що строк тримання під вартою обвинуваченого належить продовжити, згідно ст. 197 КПК України, строком на 60 днів.
На підставі викладеного, керуючись ст. 331, 369-372 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307, ч.2 ст.311 КК України, до 14 вересня 2019 року включно.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала підлягає оскарженню на підставі рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 року № 4-р/2019.

Суддя: ОСОБА_1