Справа № 460/3421/14-к
Провадження №1-кп/460/14/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.05.2019м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Яворові справу на підставі обвинувального акта по кримінальному провадженні, внесеному 11.09.2014 року до єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001288, відносно:
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, розлученого, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимого, а саме: 17.07.2014 Яворівським районним судом Львівської області за ч.1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на термін 3 роки, від відбуття покарання звільнений на підставі ст. 75 КК України з випробувальним терміном один рік -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України -
в с т а н о в и в :

Судом визнано доведеним, що обвинувачений ОСОБА_5 10 вересня 2014, близько 21.30 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, знаходячись поруч із магазином « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що у АДРЕСА_2 , умисно, таємно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що ОСОБА_7 перебував у стані алкогольного сп`яніння, викрав з правої кишені його куртки гаманець вартістю 10 грн, в якому знаходилися гроші у сумі 1800 польських злотих, які згідно курсу НБУ, станом на 10 вересня 2014 становлять 7156,49 грн, а також 100 грн, а всього таємно викрав чуже майно на загальну суму 7256,49 грн, яким розпорядився на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , після роз`яснення суті обвинувачення, визнавши себе винним, пояснив, що близько 21.30 год 10 вересня 2014

розпивав спиртні напої разом з потерпілим ОСОБА_7 , оскільки обидвоє перебували в стані сп`яніння, вирішив викрасти в потерпілого гаманець, на даний час дуже шкодує, що так поступив, повністю відшкодував потерпілому шкоду, повернув усі гроші та більше такого не допустить. У вчиненому розкаюється, просить суворо не карати. Просить застосувати до нього Закон України "Про амністію у 2016 році".
Потерпілий ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, на адресу суду подав заяву про проведення судового розгляду за його відсутності, зазначив, що викрадені кошти обвинувачений йому повернув.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд не має сумнівів у добровільності та істинності його позиції, цивільний позов по справі заявлено не було.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 в обсязі пред`явленого обвинувачення є доведеною. Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.1 ст.185 КК України є вірною, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

При призначенні покарання обвинуваченому по даній справі суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.
Суд враховує обставини кримінального правопорушення, його наслідки, характер та ступінь участі обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, ступінь його тяжкості, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Обставини, які пом`якшують обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, які обтяжують обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, відповідно до ст. 67 КК України вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, вчинений злочин є середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше судимий, вчинив кримінальне правопорушення під час іспитового строку відбування покарання з випробуванням за попереднім вироком,, характеризується нейтрально, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, та вважає, що ОСОБА_5 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді позбавлення волі на мінімальний строк в межах санкції статті обвинувачення.
Таким чином, з урахуванням наведеного, суд вважає, що саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення та запобігання вчиненню обвинуваченим нових кримінальних правопорушень у майбутньому.
Крім цього у відповідності до вимог ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.
Враховуючи, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, за яке засуджується цим вироком, під час іспитового строку відбування покарання з випробуванням за попереднім вироком Яворівського районного суду Львівської області від 17.07.2014 року, остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_5 підлягає призначенню за правилами ст.71 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 подав суду заяву про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році ».
Відповідно до ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Згідно з ч. 2 ст. 86 КК України законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.
Відповідно до ч.2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про застосування амністії в Україні» дія закону про амністію поширюється на злочини, вчинені до дня набрання ним чинності включно.
Відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких з зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: підлягають особи, які на момент вчинення злочину не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Відповідно до п. «в» ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року амністія не застосовується до осіб, які звільнені судом від відбуття покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.
Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин середньої тяжкості до дня набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», на утриманні має неповнолітнього сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно якого не позбавлений батьківських прав. Враховуючи наведене та відсутність обмежень, передбачених ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» щодо застосування відносно обвинуваченого амністії, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 слід звільнити від відбування покарання на підставі п.в ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Долю речових доказів по справі належить вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Судові витрати у справі відсутні.
Керуючись ст.ст.368,370,374 КПК України, суд,-
ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
Згідно вимог ч. 3 ст. 78 КК України, на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Яворівського районного суду Львівської області від 17.07.2014 року та

остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді - трьох років одного місяця позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання на підставі п.в статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.

Речові докази по справі грошові кошти в сумі 650 польських злотих та 3583 грн, що передані на відповідальне збарігання потерпілому ОСОБА_8 залишити за ним.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було судом визнано недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1