У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 вересня 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва ОСОБА_5 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 12 листопада 2018 року у кримінальному провадженні № 120 181 000 900 069 18 від 23 червня 2018 року стосовно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого 20.12.2010 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187, ст. 70 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі з самостійним виконанням вироку Оболонського районного суду м. Києва від 12.04.2010, яким його засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України на 2 роки позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком 2 роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,
за участі прокурора ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням на нього обов?язків, передбачених ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти цей орган про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь ПАТ Укртелеком 6.134,00 гривень.
В провадженні вирішена доля речових доказів.
За вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що він 23 червня 2018 року, біля 03 год. 40 хв., перебуваючи поряд з будинком № 87 по бульвару В.Гавела в м. Києві, помітив колодязь кабельної каналізації, що був зачинений металевою кришкою, та у нього виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний намір, діючи з корисливих спонукань, впевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, знаходячись поруч з колодязем, відчинив металеву кришку, спустився до колодязя та побачив там кабельно-провідникову продукцію ПАТ Укртелеком.
ОСОБА_6 склав фрагменти телефонних кабелів марки ТПП 100*2*0,4 загальною довжиною 40 метрів на загальну вартість 6.134,00 гривні, до свого пакету.
Після чого, обвинувачений ОСОБА_6 , утримуючи при собі викрадене майно, намагався зникнути з місця вчинення злочину, однак довести свій злочинний умисел до кінця не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками поліції.
Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_6 намагався спричинити матеріальні збитки ПАТ Укртелеком на загальну суму 6.134,00 гривень.
Не погоджуючись з вироком суду, заступник прокурора міста Києва ОСОБА_5 в апеляційній скарзі, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок стосовно ОСОБА_6 скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді 2-х років позбавлення волі.
В обґрунтування апеляційних вимог заступник прокурора міста Києва ОСОБА_5 посилається на те, що суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_6 покарання не взяв до уваги дані про підвищену суспільну небезпеку особи обвинуваченого, який маючи незняту та непогашену в установленому порядку судимість, звільнившись 19.04.2016 по відбуттю покарання призначеного вироком Святошинського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187, ст. 70 КК України у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі, не працюючи, знову вчинив корисливий злочин.
Отже, на переконання прокурора, навіть суворі репресії з боку держави у виді реального відбування покарання за попереднім вироком не призвели до виправлення ОСОБА_6 , який належний висновків для себе не зробив та наполегливо прагне вести асоціальний спосіб життя, здобуваючи кошти для існування за рахунок викрадення чужого майна.
Як указує прокурор, не взяв до належної уваги суд першої інстанції і конкретні обставини провадження та наслідки злочину, а саме майно в процесі викрадення зіпсоване, а матеріальна шкода на час ухвалення судового рішення обвинуваченим не відшкодована. Натомість суд у вироку вказав, що при призначенні обвинуваченому покарання, він враховує обставину, що пом?якшує покарання обвинуваченого - щире каяття, проте, на переконання прокурора, відсутні дані, що б свідчили про наявність такої обставини, а визнання вини обвинуваченим, затриманим поліцією на місці вчинення злочину, свідчить лише про те, що ОСОБА_6 під тиском беззаперечних доказів намагається уникнути справедливого покарання за вчинення злочину, який відноситься до злочинів середньої тяжкості.
Підсумовуючи, прокурор вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання та застосування до нього положень ст. 75 КК України не відповідає вимогам ст. 65 КК України, а тому і просить призначити обвинуваченому за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді 2 років позбавлення волі, що належить відбувати реально, яке буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Від інших учасників провадження апеляційних скарг не надходило.
В суді апеляційної інстанції 23 вересня 2019 року прокурором ОСОБА_7 подана письмова заява за підписом заступника прокурора міста Києва ОСОБА_5 про відмову від апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді ОСОБА_1 , пояснення прокурора, яка підтримала подану заяву та вважала за необхідне закрити апеляційне провадження, дослідивши кримінальне провадження та подану заяву, колегія суддів дійшла наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 403 КПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду.
Приписами ч. 2 ст. 403 КПК України встановлена необхідність закриття апеляційного провадження, якщо при відмові від апеляційної скарги вирок суду першої інстанції не був оскаржений іншими особами.
Оскільки заступник прокурора міста Києва ОСОБА_5 в порядку ч. 1 ст. 403 КПК України відмовився від своєї апеляційної скарги, а іншими особами досліджуваний вирок суду першої інстанції не оскаржувався, апеляційне провадження підлягає безумовному закриттю.
Керуючись ст. 403 КПК України, колегія суддів, -
Прийняти відмову заступника прокурора міста Києва ОСОБА_5 від апеляційної скарги та закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора міста Києва ОСОБА_5 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 12 листопада 2018 року у кримінальному провадженні № 120 181 000 900 069 18 від 23 червня 2018 року стосовно ОСОБА_6 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3