Справа № 709/1649/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2019 року смт. Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області кримінальне провадження
№ 0000338, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 серпня

2019 року, за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, яка народилася в с. Богданівка Знам`янського району Кіровоградської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , має середню освіту, вдова, працює старшим охоронником в СП "Довіра", на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей не має, учасником бойових дій, інвалідом та депутатом не являється, раніше несудимої, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,
- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ст. 356 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4 ,
обвинуваченої - ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

Обвинувачена ОСОБА_3 27 червня 2018 року умисно, з корисливих мотивів, шляхом обману, з метою отримання грошових коштів, усвідомлюючи про відсутність законних підстав на розпорядження майном, не маючи жодних правовстановлюючих документів на житловий будинок та земельну ділянку під ним, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , достовірно знаючи, що вказана нерухомість на праві приватної власності (на праві спадкування за заповітом) належить ОСОБА_6 , знаходячись у власному домоволодінні за адресою:

АДРЕСА_1 , ввівши в оману ОСОБА_7 , запевнивши останнього про можливість розпорядження вказаним майном, склавши з ним письмову розписку, відповідно до якої вони досягли домовленості про надання коштів останнім в сумі 8000,00 гривень. ОСОБА_3 за отримання у власність будинку та земельної ділянки під ним, заволоділа грошовими коштами у сумі 8000,00 гривень, чим завдала шкоди на вказану суму ОСОБА_7 .

До того ж вона 27 червня 2018 року, самовільно, всупереч установленому законом порядку володіння, користування та розпорядження власністю, передбачених ст. 21, ч. 3

ст. 41, ч. 2 ст. 47 Конституції України, ч. 1 ст. 319 ЦК України, а також житловим правам та інтересами ОСОБА_8 , не маючи законних підстав розпоряджатися майном, за відсутності будь-яких правовстановлюючих документів на житловий будинок та присадибну земельну ділянку площею 0,2548 га, що розташовані за адресою:

АДРЕСА_2 і на праві приватної власності (на праві спадкування за заповітом) належить ОСОБА_6 , знаходячись у власному домоволодінні, за адресою: АДРЕСА_1 , склала письмову розписку із ОСОБА_7 в якій досягли домовленості про надання коштів останнім в сумі 8000,00 гривень.

ОСОБА_3 за отримання у власність будинку та земельної ділянки під ним та в подальшому виконавши вказані умови, завдала потерпілій ОСОБА_6 значної нематеріальної шкоди у вигляді порушення прав на недоторканість її власності, її житловим правам та інтересам.

Суд визнає доведеним наведене формулювання обвинувачення та кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_3 зач. 1 ст. 190 КК України якзаволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство); за ст. 356 КК України яксамовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремими громадянами, якими заподіяна значна шкода в нематеріальному вигляді.

У даному кримінальному провадженні 30 серпня 2019 року між прокурором

ОСОБА_9 та підозрюваною ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості згідно з вимогами ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.

Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор ОСОБА_9 та підозрювана ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання підозри і кваліфікації дій за ч. 1 ст. 190, ст. 356 КК України.

Згідно з угодою про визнання винуватості підозрювана ОСОБА_3 повністю визнала свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях і зобов`язалася: беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні; у разі виявлення надати інформацію територіальному відділенню поліції про вчинення іншими особами кримінальних правопорушень у сфері майнових злочинів.

Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення покарання підозрюваній ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 190 КК України - у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі

850,00 грн.; за ст. 356 КК України - у вигляді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 510,00 грн. На підставі ч. 1

ст. 70 КК України погодились призначити остаточне покарання, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді штрафу розміром п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 850,00 грн.

Крім того, прокурор ОСОБА_9 та підозрювана ОСОБА_3 визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості і окремо умисного невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.

Прокурор ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України і КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченій

ОСОБА_3 узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.

Потерпілі ОСОБА_7 і ОСОБА_6 у підготовче судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд кримінального провадження за їх відсутності.

Обвинувачена ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні визнала себе винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ст. 356 КК України, в обсязі підозри, дала згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості. Просила угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисник ОСОБА_5 також просив затвердити угоду про визнання винуватості з огляду на її відповідність вимогам КПК України.

Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 190, ст. 356 КК України є правильною. Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачена ОСОБА_3 визнала себе винною, відповідно до ст. 12 КК України є злочинами невеликої тяжкості, що в силу вимог ч. 4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін і інших осіб.

Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним. Взяті обвинуваченою ОСОБА_3 на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.

За таких обставин, враховуючи пом`якшуючі обставини, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданих збитків, відсутність обтяжуючих обставин, особу обвинуваченої ОСОБА_3 , яка раніше несудима, а також те, що кримінальні правопорушення не набули значного суспільного резонансу, що суспільний інтерес виражається в зменшенні рівня злочинності, запобіганні, виявленні та припиненні кримінального правопорушення і забезпеченні швидкого досудового розслідування та судового розгляду, суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 190, ст. 356 КК України, та затвердження угоди про визнання винуватості.

За вчинені кримінальні правопорушення (злочини) обвинувачена ОСОБА_3 підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід до обвинуваченої ОСОБА_3 не застосовувався.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 369-371, 373, 374, 475 КПК України, суд -

з а с у д и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 30 серпня 2019 року, укладену між прокурором ОСОБА_9 та підозрюваною ОСОБА_3 .

Визнати винною ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених

ч. 1 ст. 190, ст. 356 КК України.

Призначити ОСОБА_3 узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 30 серпня 2019 року покарання:

- за ч. 1 ст. 190 КК України - у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень;

- за ст. 356 КК України - у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 гривень.

ВизначитиОСОБА_3 на підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить

850,00 гривень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази, а саме копії документів на будинок та земельну ділянку, роташовані за адресою: АДРЕСА_2 , що знаходяться в матеріалах кримінального провадження, - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід до ОСОБА_3 не застосовувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Чорнобаївський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1)обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2)прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, захиснику, прокурору та надіслати потерпілим.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1