Справа № 629/4543/19
Провадження № 1-кс/629/1791/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 року слідчий суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ Лозівського ВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 по кримінальному провадженню за №0001312 від 02.09.2019 року про продовження строку тримання під вартою без визначення застави відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харків, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, пенсіонера по інвалідності ІІ групи загального захворювання, термін дії пенсійного посвідчення з 31.01.2019 до 30.04.2020 року, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, відносно якого в провадженні Лозівського міськрайонного суду Харківської області перебуває кримінальне провадження за ст.296 ч.4 КК України, в якому з 04.10.2010 по 27.08.2018 року перебував у розшуку,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.115 ч.1 КК України, -
встановив:

Слідчий Лозівського ВП ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 28.10.2019 року звернувся до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з клопотанням, погодженим прокурором Лозівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.115 ч.1 КК України, до 03.12.2019 року без визначення застави.
Підставами для продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , слідчий вказує, що 01.09.2019 року, близько 23-30 год., ОСОБА_4 перебуваючи в кафе-барі на мкрн.№3 в м.Лозова Харківської області зі своєю знайомою ОСОБА_7 вживали спиртні напої до 00-15 год. 02.09.2019 року, після чого залишили вказаний розважальний заклад та близько 02-50 год., ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, проходячи повз будинок АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин посварилися та ОСОБА_4 маючи раптово виниклий умисел на умисне вбивство ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння смерті потерпілій, з невстановленого в ході досудового слідства мотиву, з метою вбивства, наніс декілька ударів ножем в область шиї ОСОБА_7 , внаслідок чого спричинив тілесні ушкодження у вигляді різаних ран шиї, що призвело до гострої крововтрати, внаслідок чого настала смерть потерпілої. З метою приховання злочину, ОСОБА_4 переніс тіло ОСОБА_7 до сміттєвого баку, який розташований поблизу буд.5 на мкрн.5 в м.Лозова Харківської області, куди викинув тіло потерпілої.
Дане кримінальне правопорушення внесене до єдиного реєстру досудових розслідувань 02.09.2019 року за №0001312 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.115 ч.1 КК України.
02.09.2019 року, згідно ст.208 КПК України, ОСОБА_4 був затриманий за підозрою у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення о 20-55 год., протокол №80/86 та доставлений до Лозівського ВП ГУНП в Харківській області.
За даним фактом 03.09.2019 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.115 ч.1 КК України.
Ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05.09.2019 року підозрюваному ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» до 31.10.2019 року.
24.10.2019 року заступником керівника Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_8 строки досудового розслідування по кримінальному провадженню №0001312 від 02.09.2019 року продовжено до трьох місяців, до 03.12.2019 року.
В обґрунтування клопотання слідчого, прокурор посилався на те, що відносно останнього в провадженні Лозівського міськрайонного суду перебуває кримінальна справа за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, по якій ОСОБА_4 з 04.10.2010 року до 27.08.2018 року перебував у державному та міжнародному розшуках, після затримання та доставки до суду, слідчим суддею йому було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, знову вчинив особливо тяжкий злочин, який спричинив загибель людини, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, не одружений, дітей на утриманні не має, у зв`язку з чим не має соціально сталих зв`язків, та наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України: вірогідність переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, знищення, сховання або спотворення знаряддя злочину, яке має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків, перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином, вчинення інших кримінальних правопорушень.
Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував проти продовження строку тримання під вартою, його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання та просив обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, посилаючись на недоведення прокурором ризиків передбачених ст.177 КПК України, відсутністю доказів вчинення злочину, незаконного тиску на свідків, переховування чи вчинення нових злочинів, звертав увагу суду на стан здоров`я підозрюваного та необхідність проходження останнім періодичного лікування, враховуючи другу групу інвалідності.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Слідчий суддя враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, зокрема, Рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Так, Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступень суспільної небезпеки цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку. Беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Крім того суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Згідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчена можливість щодо скасування або зміни обраного запобіжного заходу, однак, враховуючи існування ризиків, передбачених п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України: вірогідність переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, можливість знищення чи приховування речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, можливість вчинення інших кримінальних правопорушень, незаконного впливу на свідків та оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється, а також враховуючи, що підозрюваний не має офіційних джерел існування, заощаджень, не одружений, дітей на утриманні не має, відсутні тісні соціальні зв`язки та місце роботи, будучи інвалідом другої групи та маючи хронічне психічне захворювання перебуваючи у стані гострої неускладненої алкогольної інтоксикації, поза тимчасового розладу психічної діяльності вчинив особливо тяжкий злочин, що спричинив загибель людини при цьому міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, а також той факт, що з 04.10.2010 по 27.08.2018 року ОСОБА_4 перебував у розшуку за іншим кримінальним провадженням та знову вчинив новий злочин, вважаю, що застосування до ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Вказаний висновок ґрунтується на вищевикладених обставинах, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились та виправдовують тримання особи під вартою, а наведені в клопотанні обставини перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії ухвали про тримання підозрюваного під вартою.

Слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини, а тому розмір застави підозрюваному ОСОБА_4 не визначає.

Суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться захисником, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважають вимог суспільного інтересу, який полягає у встановленні істини в справі, недопущенню перешкоджання цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконанні процесуальних рішень у справі.

При цьому, суд враховує, що обвинувачений не є особою, щодо якої не може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, відповідно до ч.2 ст.183 КПК України.

Згідно положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Застосовуючи продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , слідчий суддя своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Керуючись ст.177,182,183,369-372,395 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання слідчого СВ Лозівського ВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 - задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по кримінальному провадженню №0001312 від 02.09.2019 року, строк тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» до 03.12.2019 року.

Розмір застави підозрюваному ОСОБА_4 не визначати.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу з утримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, відмовити.

Копію даної ухвали негайно вручити підозрюваному ОСОБА_4 та його захиснику ОСОБА_5 .

Копію даної ухвали негайно направити начальнику Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» для виконання, слідчому та прокурору, для відома.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня оголошення ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1