Провадження № 11-кп/4820/570/19
Справа № 676/3824/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія : ухвала суду Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 жовтня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:
судді доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
перекладача ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції з ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор», Ярмолинецьким районним судом матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 06 серпня 2019 року,

в с т а н о в и л а:
Ухвалою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 06 серпня 2019 року продовжено строк тримання під вартою до 04 жовтня 2019 року ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполь, Донецької області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 07.12.2016 Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч.1 ст.185 КК України до штрафу в розмірі 850 грн.;
- 14.03.2018 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області, за ч.1 ст.309 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання із іспитовим строком 2 роки,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.
Задовольняючи клопотання суд мотивував своє рішення тим, що стороною обвинувачення доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені у п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, що виправдовують даний запобіжний захід - тримання під вартою,а також враховував, що ОСОБА_8 , маючи непогашену судимість, перебуваючи на обліку в органі пробації, на іспитовому строкові, згідно вироку Жовтневого районного суду м. Маріуполь Донецької області від 14.03.2018 р., підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, а саме, у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу та поєднаного з проникненням у житло (розбій), тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна, немає постійного місця проживання та інші дані, які характеризують обвинуваченого.
В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу скасувати. При цьому вказує, що жодних підстав вважати, що ОСОБА_8 буде переховуватись від суду, впливати на учасників кримінального провадження чи спробує вчинити інше кримінальне правопорушення немає, це не було встановлено судом, необґрунтовано стороною обвинувачення та при його розгляді не доведено. Крім того зазначає, що посилання сторони обвинувачення та суду на відсутність у ОСОБА_8 міцних соціальних зв`язків не відповідає фактичним обставинам та спростовується наявними в матеріалах справи документами та Актом про фактичне проживання складеним КСН «Сонячний». Також посилається і на те, що доказів існування ризиків суду не надавалося та судом не досліджувалось, а лише тяжкість інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу. Звертає увагу і на те, що посилання прокурора на те, що ОСОБА_8 перебуваючи на свободі вчинить інші кримінальні правопорушення або перейде на непідконтрольну територію, є лише припущенням та наклепом, так як не доведена будь якими доказами. Посилається і на те, що спроб переховуватися від органів досудового розслідування та суду обвинувачений не вчиняв у розшуку не перебував, паспорт для виїзду за кордон у ОСОБА_8 вилучений, зареєстрований за однією адресою, має неповнолітню доньку, згідно характеристик, скарг на його поведінку не надходило, проживає разом з матір`ю. Щодо можливості перешкоджати кримінальному провадженню, то вказане може бути попереджено покладенням на ОСОБА_8 відповідних обов`язків, а саме утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими по даному кримінальному провадженню.
Заслухавши суддю доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора про законність і обґрунтованість ухвали суду, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст.177 цього Кодексу.
Продовжуючи обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд першої інстанції правильно виходив з того, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна, перебуває на обліку в органі пробації за місцем проживання з 24.04.2018 р., в наркологічному диспансері, будучи судимим згідно вироку Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07.12.2016 за ч.1 ст.185 КК України у вигляді штрафу в розмірі 850 грн., на шлях виправлення не став, вчинив новий злочин, за який засуджений вироком Жовтневого районного судом м. Маріуполя Донецької області від 14.03.2018 року за ч.1 ст.309 КК України до позбавлення волі на 2 роки, на підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання із іспитовим строком 2 роки, а також і те, що обвинувачений не має постійного місця проживання.
На думку колегії суддів вказані обставини свідчать про те, що застосування до ОСОБА_8 менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та не зможе запобігти ризикам, визначеним статтею 177 КПК України.
Отже необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що у клопотанні відсутні будь-які обґрунтування того, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого.
Посилання в апеляційній скарзі захисника на наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, соціальних зв`язків, сім`ї, колегія суддів вважає таким, що не зменшує заявлені у кримінальному провадженні ризики, та не є визначальними не є визначальними і такими, щоб давали можливість обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Будь-яких порушень кримінального процесуального законодавства України при постановленні оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому колегія суддів вважає необхідним ухвалу Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 06 серпня 2019 року залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - без задоволення.
Керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -
п о с т а н о в и л а:
Ухвалу Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 06 серпня 2019 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді