У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2019 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000963 від 11.10.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000963 від 11.10.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, в якому просив накласти арешт на цілісний майновий комплекс, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), до якого належать нежитлові будівлі: літ. А заг. пл. 1331, 6 кв.м, літ Б заг. пл. 183,3 кв. М, літ В заг. пл. 335,8 кв. М, літ Гзаг. пл. 1138,8 кв. м., літ Д заг. пл. 407,4 кв.м., літ Е заг. пл. 17,8 кв.м., літ Є заг. пл. 295,7 кв.м., літ. Ж заг. пл.132,5 кв.м., літ З заг. пл. 534,2 кв.м., літ К заг. пл. 196,0 кв.м., літ Л заг. пл.14,4 кв.м., літ М заг. пл.539,2 кв.м., літ Н заг пл. 1608,6 кв.м., літ О заг. пл. 74,8 кв.м., літ П заг. пл. 1134,1 кв.м., літ Р заг. пл. 252,4 кв.м., літ С заг. пл. 120,0 кв.м., літ Т заг. пл. 48,4 кв.м., літ У заг. пл. 188,5 кв.м., літ Ф заг. пл. 315,1 кв.м., літ Ч заг. пл., 89,1 кв.м., літ Ц заг. пл. 12,4 кв.м., літ Х заг. пл. 255,2 кв.м., літ Ш заг пл. 82,5 кв.м., літ Щ заг. пл. 158,4 кв.м., літ Я заг. пл. 67,1 кв.м., літ А1 заг. пл. 172,2 кв.м., літ Б1 заг. пл. 234,2 кв.м., літ. В1 заг. пл. 2609,0 кв.м., літ Г1 заг. пл. 360,1 кв.м., літ Д1 заг. пл. 17,9 кв.м., літ Е1 заг. пл. 232,5 кв.м., літ Є1 заг. пл. 203,2 кв.м., літ Ж1 заг. пл. 994,6 кв.м., літ З1 заг. пл. 106,3 кв.м., літ К1 заг. пл. 990,1 кв.м., літ. Л1 заг. пл. 34,3 кв.м., літ М1 заг. пл. 35,4 кв.м., літ Н1 заг. пл. 270,6 кв.м., літ О1 заг. пл. 89,5 кв.м., літ П1 заг. пл. 2336,2 кв.м., літ Р1 заг. пл. 64,7 кв.м., літ С1 заг. пл. 55,7 кв.м., літ Т1 заг. пл., 554,9 кв.м., літ У1 заг. пл. 505,7 кв.м., літ Ф1 заг. пл. 490,9 кв.м., літ Ч1 заг. пл. 799,2 кв.м., літ Ш1 заг. пл. 142,3 кв.м., літ Щ1 заг. пл. 611,1 кв.м., літ Ю1 заг. пл. 72,8 кв.м., літ Я1 заг. пл. 1129,1 кв.м., літ А2 заг. пл. 765,4 кв.м, літ Б2 заг. пл. 848,2 кв.м., літ В2 заг. пл. 921,4 кв.м., літ Г2 заг. пл. 122,5 кв.м., літ Д2 заг. пл. 373,3 кв.м., літ Е2 заг. пл. 612, к кв.м., літ Є2 заг. пл. 431,4 кв.м., літ Ж2 заг. пл. 369,7 кв.м., літ З2 заг. пл. 1880,4 кв.м., літ К2 заг. пл. 613,0 кв.м., літ Л2 заг. пл. 164,1 кв.м., літ М2 заг. пл. 255,6 кв.м., літ. О2 заг. пл. 619,5 кв.м., літ П2 заг. пл. 207,7 кв.м., літ Р2 заг. пл. 131,6 кв.м., літ С2 заг. пл. 572,1 кв.м., літ. Т2 заг. пл. 350,2 кв.м., нежитлові прим. 1-го поверху № 1-5,20-22, I, III, 2-го поверху № 1-11, 19-22, Iв літ. Ю, загальна площа (кв.м.): 744,4, нежитлові прим. 1-го поверху № 6-19, II, 2-го поверху № 12-18, IIв літ. Н2, заг. Площа (кв.м.) 1391,2, власником якого є ПрАТ Слобожанський коксовий завод () шляхом заборони його відчуження (в т.ч заборони будь-яким особам суб`єктам, на які покладено функції із проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно, зокрема, але не виключно акредитованим суб`єктам, державним реєстраторам, нотаріусам та іншим органам державної реєстрації (в т.ч. але не виключно, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад) вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо зазначено вище нерухомого майна).
Своє клопотання мотивує тим, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні 0000963 від 11.10.2019 року з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 364 КК України.

До Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, надійшла заява директора ПрАТ Слобожанський коксовий завод ОСОБА_4 про те, що начальник Головного територіального управління юстиції в Харківській області ОСОБА_5 , зловживаючи своїм службовим становищем, з метою одержання неправомірної вигоди, надала вказівки приватному нотаріусу Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 здійснити протиправні реєстраційні дії з переоформлення нерухомого майна, розташованого за адресою: м. Харків, Карачівське шосе, 44, вналідок яких право власності на цілісний майновий комплекс коксового заводу перейшло від ПрАТ Слобожанський коксовий завод до АТ Сбербанк, що призвело до рейдерського захоплення підприємства. Вказані протиправні дії вчинялися за попередньою змовою з приватним виконавцем ОСОБА_7 та іншими невстановленими наразі в ході досудового розслідування особами.

Крім цього встановлено, що після поновлення реєстрації речових прав на нерухоме майно ? цілісного майнового комплексу коксового заводу за ПрАТ Слобожанський коксовий завод, працівники ГУНП в Харківській області, в т.ч. і спецпідрозділу КОРД, перебуваючи 11.10.2019 року за адресою: м. Харків, Карачівське шосе, 44 заборонили представникам ПрАТ Слобожанський коксовий завод вхід на територію заводу, погрожуючи при цьому застосуванням вогнепальної зброї, та виконавши декілька пострілів зі зброї у повітря, чим перевищили свої службові повноваження.

Допитаний у якості потерпілого ОСОБА_4 повідомив, що ПрАТ Слобожанський коксовий завод створений у 2016 році, після чого на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна від 30.01.2017 року, акту приймання-передачі нерухомого майна від 13.02.2017 року, розподільного балансу від 12.10.2015 року ПрАТ Харківський коксовий завод отримало у власність нерухоме майно, а саме: цілісний майновий комплекс за адресою: м. Харків, Карачівське шосе, 44. Державна реєстрація права власності на зазначене вище майно проведена 15.02.2017 року в передбачений законодавством України спосіб.

Встановлено, що 30.09.2012 року між ПрАТ Харківський коксовий завод та ПАТ Дочірній банк Сбербанку Росії з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договорами №№ 26-В/12/66/ЮО, 27-В/12/66/ЮО, 28-В/12/66/ЮО, 29-В/12/66/ЮО укладено іпотечний договір, предметами якого стали нежитлові будівлі, розташовані за адресою: м. Харків, вул. Карачівське шосе, 44.

Згідно Постанови Вищого Господарського суду України від 19.07.2016 року (справа № 922/6007/15) встановлено, що у листопаді 2015 року ПАТ Сбербанк звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до ПрАТ Харківський коксовий завод з вимогою скасувати рішення загальних зборів акціонерів ПрАТ Харківський коксовий завод від 04.08.2015 року та від 12.10.2015 року, згідно яких прийнято рішення про виділ з товариства, без його припинення, юридичних осіб відповідно до чинного законодавства України. У задоволенні вказаного позову ПАТ Сбербанк було відмовлено, мотивуючи тим, що згідно положень ст.109 ЦК України, для кредиторів при процедурі виділу встановлюється низка гарантій. Так, юридична особа-правонаступник, що утворилася внаслідок поділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями юридичної особи, що припинилася, які згідно з розподільчим балансом перейшли до іншої юридичної особи правонаступника. Відповідно до абз. 3, ч. 2 ст. 82 ЗУ Про акціонерну товариства, якщо розподільний баланс або передавальний акт не дає можливості визначити, до кого з правонаступників перейшло зобов`язання або чи залишилося за ним зобов`язаним товариство, з якого був здійснений виділ, правонаступники та товариство, з якого був здійснений виділ, несуть солідарну відповідальність за таким зобов`язанням.

Отже, в будь-якому випадку, при виділі з ПрАТ Харківський коксовий завод юридичних осіб, ПАТ Сбербанк не позбавлено у подальшому можливості пред`явити вимоги до новостворених юридичних осіб на підставі положень вказаних норм чинного законодавства.

При цьому, згідно ст. 23 ЗУ Про іпотеку визначено, що у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі і в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якшо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Також, досудовим розслідуванням встановлено, що Господарським судом Харківської області розглядається позовна заява АТ Сбербанк до ПАТ Харківський коксовий завод про звернення стягнення на предмет іпотеки (справа № 922/3101/18). Під час розгляду вказаної справи суду та позивачу стало відомо, що ПрАТ Харківський коксовий завод не є власником предмета іпотеки. У цій же справі представник АТ Сбербанк подав клопотання про залучення ПрАТ Слобожанський коксовий завод до участі у справі у якості третьої особи на стороні відповідача.

Тобто, представникам АТ Сбербанк було достеменно відомо, що власником предмету іпотеки є не ПрАТ Харківський коксовий завод, а ПрАТ Слобожанський коксовий завод. Наразі спір по суті не розглянутий у зв`язку із зупиненням провадження у справі на час проведення експертизи.

Крім цього встановлено, що рішенням Господарського суду Харківської області від 20.01.2017 року визнано недійсним іпотечний договір між ПрАТ Харківський коксовий завод та ПАТ Харківський коксовий завод в частині забезпечення виконання недійсних зобов`язань за договором № 26-В/12/66ЮО та № 28-В/12/66/ЮО.

Також слід зазначити, що згідно зі статтею 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до частини 1 статті 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Згідно з частинами 1, 2 статті 37 35 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

За змістом статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема: укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Порядок проведення державної реєстрації прав, наведений у статті 18 цього Закону, містить у тому числі положення про перевірку документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень.

Частиною 3 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Відповідно до пункту 61 цього Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Таким чином, наведеними правовими нормами визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статтях 10, 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.

Вимога про усунення порушень основного зобов`язання та умов іпотечного договору № 12591/4/06-2 від 05.08.2019 року була направлена не власнику нерухомого майна: ПрАТ "Слобожанський коксовий завод" (), а ПрАТ "Харківський коксовий завод", (), який на момент вчинення відповідної реєстраційної дії вже не був власником вищезазначеного нерухомого майна, про що представникам АТ Сбербанк було достеменно відомо.

ПрАТ "Слобожанський коксовий завод" не знало та не отримувало вищезазначеної вимоги про усунення порушень основного зобов`язання та умов іпотечного договору від АТ "СБЕРБАНК" ().

Таким чином, приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_6 та приватний нотаріус ХМНО - ОСОБА_8 встановивши, що власником вищезазначеного нерухомого майна є інша юридична: ПАТ "Слобожанський коксовий завод" повинні були відмовити в АТ СБЕРБАНК код 25959784 у вчиненні відповідних реєстраційних дій.

Отже, державну реєстрацію за АТ «СБЕРБАНК» права власності на спірні об`єкти нерухомості проведено без дотримання положень статей 10, 18, 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а тому рішення приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_6 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 48862222 від 25.09.2019р. та рішення приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_8 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 49146029 від 12.10.2019р., є незаконними.

14 лютого 2018 року Верховний Суд у складі колегії судів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 127/8068/16-ц, провадження № 61-5164св18 досліджував підстави та умови належності згоди іпотекодавця на передачу належного йому нерухомого майна у власність іншої особи (іпотекодержателя) та зробив наступні правові висновки: Сама по собі умова договору іпотеки про можливість набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, не свідчить про волевиявлення іпотекодавця на вибуття майна з його володіння. Частиною першою статті 17 ЗУ Про іпотеку передбачено, що однією з підстав припинення іпотеки є припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору, а згідно з частиною першою статті 33 цього Закону підставою звернення стягнення на предмет іпотеки є невиконання або неналежне виконання боржником основного зобов`язання. Одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки є передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки. Відповідно до частини другої, третьої статті 37 ЗУ Про іпотеку, рішення про реєстрацію права власності іпотекодежателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем в суді. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. Аналіз наведених положень статей 17.33.36.37 ЗУ Про іпотеку дає підстави зробити висновок про те, що згода іпотекодавця на передачу належного йому нерухомого майна у власність іншій особі (іпотекодержателю), не є беззастережною, а залежить від ряду умов, а саме: чинності іпотеки, невиконання або неналежного виконання основного зобов`язання, визначення в установленому порядку вартості майна, наявності чинного рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на це майно. За таких обставин вказана згода не може вважатися волевиявленням власника на вибуття майна з його володіння в розумінні ст. 388 ЦК України.
12 грудня 2018 року Велика Палата Верховного Суду у цивільній справі № 199/1276/17 (провадження № 14-486цс18) залишила без змін постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.04.2018 року, якою було задоволено апеляційну скаргу, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову: визнано незаконною та скасовано державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме: запит про право власності № 13805484, вчинений 16 березня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22 березня 2016 року про реєстрацію права власності в Держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно квартиру за юридичною особою. При цьому, Велика Палата Верховного Суду зробила наступний висновок: Разом із тим, відповідно до пункту 4.2.1 звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язання можливе у порядку, встановленому статтею 37 Закону. Суд апеляційної інстанції встановив, що під час відчуження спірної квартири договору про її добровільну передачу у власність юридичної особи укладено не було, а особа, як іпотекодавець не надавала своєї згоди на передачу предмета іпотеки у власність іпотекодержателю. За таких обставин, ураховуючи відсутність укладеного між сторонами договору про задоволення вимог іпотекодержателя, тобто у спосіб, визначений іпотечним договором, надання такого договору нотаріусу та залишення ним без перевірки наявності чи відсутності факту виконання відповідних умов правочину, з якими закон пов`язує можливість переходу права власності, дії приватного нотаріуса щодо реєстрації за юридичною особою права власності на спірну квартиру, власником якої залишалась позивачка, не можна вважати законними.

Дії приватного нотаріуса ОСОБА_6 , який, згідно наявної в органу досудового розслідування інформації, діяв за попередньою змовою та за вказівкою начальника Головного територіального управління юстиції в Харківській області ОСОБА_5 , що полягали у переоформленні нерухомого майна, розташованого за адресою: м. Харків, Карачівське шосе, 44, внаслідок яких право власності на цілісний майновий комплекс коксового заводу перейшло від ПрАТ Слобожанський коксовий завод до АТ Сбербанк, є протиправними та містять в собі ознаки зловживання службовим становищем з метою одержання неправомірної вигоди.
Враховуючи викладене вище, орган досудового розслідування приходить до висновку, що цілісний майновий комплекс, розташований за адресою: м. Харків, Карачівське шосе, 44, є об`єктом кримінально протиправних дій, а отже в розумінні ч. 1 ст. 98 КПК України є речовим доказом.
Для припинення подальших протиправних дій стосовно об`єкту нерухомого майна та з метою збереження речового доказу, в органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на цілісний майновий комплекс, розташований за адресою: м. Харків, Карачівське шосе, 44.
Завданням арешту зазначеного вище майна є запобігання можливості його пошкодження, псування, знищення та відчуження.
Згідно інформації, наданої органу досудового розслідування, власником зазначеного майна є ПрАТ Слобожанський коксовий завод ().
На підставі викладеного слідчий просить накласти арешт на вказане майно.

Зважаючи на положення ч.2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна, яке не було тимчасово вилучене, суд вважає за необхідне розглянути клопотання слідчого про арешт майна без повідомлення його власника.

Слідчий в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, клопотання підтримав, просив задовольнити.
У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.
Суд, дослідивши надані докази, приходить до наступного.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Встановлено, що у провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, перебувають матеріали кримінального провадження № 0000963 від 11.10.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.
До Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві надійшла заява директора ПрАТ Слобожанський коксовий завод ОСОБА_4 про те, що начальник Головного територіального управління юстиції в Харківській області ОСОБА_5 , зловживаючи своїм службовим становищем, з метою одержання неправомірної вигоди, надала вказівки приватному нотаріусу Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 здійснити протиправні реєстраційні дії з переоформлення нерухомого майна, розташованого за адресою: м. Харків, Карачівське шосе, 44, вналідок яких право власності на цілісний майновий комплекс коксового заводу перейшло від ПрАТ Слобожанський коксовий завод до АТ Сбербанк, що призвело до рейдерського захоплення підприємства. Вказані протиправні дії вчинялися за попередньою змовою з приватним виконавцем ОСОБА_7 та іншими, невстановленими наразі в ході досудового розслідування особами.

Слідчим доведено, що цілісний майновий комплекс, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , до якого належать нежитлові будівлі: літ. А заг. пл. 1331, 6 кв.м, літ Б заг. пл. 183,3 кв. М, літ В заг. пл. 335,8 кв. М, літ Гзаг. пл. 1138,8 кв. м., літ Д заг. пл. 407,4 кв.м., літ Е заг. пл. 17,8 кв.м., літ Є заг. пл. 295,7 кв.м., літ. Ж заг. пл.132,5 кв.м., літ З заг. пл. 534,2 кв.м., літ К заг. пл. 196,0 кв.м., літ Л заг. пл.14,4 кв.м., літ М заг. пл.539,2 кв.м., літ Н заг пл. 1608,6 кв.м., літ О заг. пл. 74,8 кв.м., літ П заг. пл. 1134,1 кв.м., літ Р заг. пл. 252,4 кв.м., літ С заг. пл. 120,0 кв.м., літ Т заг. пл. 48,4 кв.м., літ У заг. пл. 188,5 кв.м., літ Ф заг. пл. 315,1 кв.м., літ Ч заг. пл., 89,1 кв.м., літ Ц заг. пл. 12,4 кв.м., літ Х заг. пл. 255,2 кв.м., літ Ш заг пл. 82,5 кв.м., літ Щ заг. пл. 158,4 кв.м., літ Я заг. пл. 67,1 кв.м., літ А1 заг. пл. 172,2 кв.м., літ Б1 заг. пл. 234,2 кв.м., літ. В1 заг. пл. 609,0 кв.м., літ Г1 заг. пл. 360,1 кв.м., літ Д1 заг. пл. 17,0 кв.м., літ Е1 заг. пл. 232,5 кв.м., літ Є1 заг. пл. 203,2 кв.м., літ Ж1 заг. пл. 994,6 кв.м., літ З1 заг. пл. 106,3 кв.м., літ К1 заг. пл. 990,1 кв.м., літ. Л1 заг. пл. 34,3 кв.м., літ М1 заг. пл. 35,4 кв.м., літ Н1 заг. пл. 270,6 кв.м., літ О1 заг. пл. 89,5 кв.м., літ П1 заг. пл. 2336,2 кв.м., літ Р1 заг. пл. 64,7 кв.м., літ С1 заг. пл. 55,7 кв.м., літ Т1 заг. пл., 554,9 кв.м., літ У1 заг. пл. 505,7 кв.м., літ Ф1 заг. пл. 490,9 кв.м., літ Ч1 заг. пл. 799,2 кв.м., літ Ш1 заг. пл. 142,3 кв.м., літ Щ1 заг. пл. 611,1 кв.м., літ Ю1 заг. пл. 72,8 кв.м., літ Я1 заг. пл. 1129,1 кв.м., літ А2 заг. пл. 765,4 кв.м, літ Б2 заг. пл. 848,2 кв.м., літ В2 заг. пл. 921,4 кв.м., літ Г2 заг. пл. 122,5 кв.м., літ Д2 заг. пл. 373,3 кв.м., літ Е2 заг. пл. 612, к кв.м., літ Є2 заг. пл. 431,4 кв.м., літ Ж2 заг. пл. 369,7 кв.м., літ З2 заг. пл. 1880,4 кв.м., літ К2 заг. пл. 613,0 кв.м., літ Л2 заг. пл. 164,1 кв.м., літ М2 заг. пл. 255,6 кв.м., літ. О2 заг. пл. 619,5 кв.м., літ П2 заг. пл. 207,7 кв.м., літ Р2 заг. пл. 131,6 кв.м., літ С2 заг. пл. 572,1 кв.м., літ. Т2 заг. пл. 350,2 кв.м., нежитлові прим. 1-го поверху № 1-5,20-22, I, III, 2-го поверху № 1-11, 19-22, Iв літ. Ю, загальна площа (кв.м.): 744,4, нежитлові прим. 1-го поверху № 6-19, II, 2-го поверху № 12-18, IIв літ. Н2, заг. Площа (кв.м.) 1391,2, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, за фактом зловживання службовим становищем, що спричинило тяжкі наслідки.

Постановою слідчого від 29.11.2019 року майновий комплекс, розташований за адресою: м. Харків, Карачівське шосе, 44, загальною площею 1391,2 кв.м, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000963 від 11.10.2019 року.

Вказане приміщення підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Згідно з ч. 4 ст. 173 цього кодексу, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до ст. 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.
Отже, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання слідчого.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000963 від 11.10.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України задовольнити.

Накласти арешт на цілісний майновий комплекс, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), до якого належать нежитлові будівлі: літ. А заг. пл. 1331, 6 кв.м, літ Б заг. пл. 183,3 кв. М, літ В заг. пл. 335,8 кв. М, літ Гзаг. пл. 1138,8 кв. м., літ Д заг. пл. 407,4 кв.м., літ Е заг. пл. 17,8 кв.м., літ Є заг. пл. 295,7 кв.м., літ. Ж заг. пл.132,5 кв.м., літ З заг. пл. 534,2 кв.м., літ К заг. пл. 196,0 кв.м., літ Л заг. пл.14,4 кв.м., літ М заг. пл.539,2 кв.м., літ Н заг пл. 1608,6 кв.м., літ О заг. пл. 74,8 кв.м., літ П заг. пл. 1134,1 кв.м., літ Р заг. пл. 252,4 кв.м., літ С заг. пл. 120,0 кв.м., літ Т заг. пл. 48,4 кв.м., літ У заг. пл. 188,5 кв.м., літ Ф заг. пл. 315,1 кв.м., літ Ч заг. пл., 89,1 кв.м., літ Ц заг. пл. 12,4 кв.м., літ Х заг. пл. 255,2 кв.м., літ Ш заг пл. 82,5 кв.м., літ Щ заг. пл. 158,4 кв.м., літ Я заг. пл. 67,1 кв.м., літ А1 заг. пл. 172,2 кв.м., літ Б1 заг. пл. 234,2 кв.м., літ. В1 заг. пл. 2609,0 кв.м., літ Г1 заг. пл. 360,1 кв.м., літ Д1 заг. пл. 17,9 кв.м., літ Е1 заг. пл. 232,5 кв.м., літ Є1 заг. пл. 203,2 кв.м., літ Ж1 заг. пл. 994,6 кв.м., літ З1 заг. пл. 106,3 кв.м., літ К1 заг. пл. 990,1 кв.м., літ. Л1 заг. пл. 34,3 кв.м., літ М1 заг. пл. 35,4 кв.м., літ Н1 заг. пл. 270,6 кв.м., літ О1 заг. пл. 89,5 кв.м., літ П1 заг. пл. 2336,2 кв.м., літ Р1 заг. пл. 64,7 кв.м., літ С1 заг. пл. 55,7 кв.м., літ Т1 заг. пл., 554,9 кв.м., літ У1 заг. пл. 505,7 кв.м., літ Ф1 заг. пл. 490,9 кв.м., літ Ч1 заг. пл. 799,2 кв.м., літ Ш1 заг. пл. 142,3 кв.м., літ Щ1 заг. пл. 611,1 кв.м., літ Ю1 заг. пл. 72,8 кв.м., літ Я1 заг. пл. 1129,1 кв.м., літ А2 заг. пл. 765,4 кв.м, літ Б2 заг. пл. 848,2 кв.м., літ В2 заг. пл. 921,4 кв.м., літ Г2 заг. пл. 122,5 кв.м., літ Д2 заг. пл. 373,3 кв.м., літ Е2 заг. пл. 612, к кв.м., літ Є2 заг. пл. 431,4 кв.м., літ Ж2 заг. пл. 369,7 кв.м., літ З2 заг. пл. 1880,4 кв.м., літ К2 заг. пл. 613,0 кв.м., літ Л2 заг. пл. 164,1 кв.м., літ М2 заг. пл. 255,6 кв.м., літ. О2 заг. пл. 619,5 кв.м., літ П2 заг. пл. 207,7 кв.м., літ Р2 заг. пл. 131,6 кв.м., літ С2 заг. пл. 572,1 кв.м., літ. Т2 заг. пл. 350,2 кв.м., нежитлові прим. 1-го поверху № 1-5,20-22, I, III, 2-го поверху № 1-11, 19-22, Iв літ. Ю, загальна площа (кв.м.): 744,4, нежитлові прим. 1-го поверху № 6-19, II, 2-го поверху № 12-18, IIв літ. Н2, заг. Площа (кв.м.) 1391,2, власником якого є ПрАТ Слобожанський коксовий завод () з позбавленням права відчуження, в тому числі заборони будь-яким особам суб`єктам, на які покладено функції із проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно, зокрема, але не виключно акредитованим суб`єктам, державним реєстраторам, нотаріусам та іншим органам державної реєстрації в т.ч. але не виключно, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо зазначеного вище нерухомого майна, до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Виконання зазначеної ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1