Справа № 361/995/19
Провадження № 1-кп/361/360/19
У Х В А Л А
підготовчого судового засідання

12 червня 2019 року Броварський міськрайонний суд Київської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

потерпілих - ОСОБА_4

- ОСОБА_5

представників потерпілих - ОСОБА_6

- ОСОБА_7

обвинуваченої - ОСОБА_8

захисника - ОСОБА_9

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Бровари обвинувальний акт з додатками в кримінальному провадженні № 0003446 від 13.08.2018 про обвинувачення ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ау-Суу Киргизької Республіки, громадянки України, з вищою освітою, такої, що працює начальником юридичного відділу ТОВ «Аналітична моніторингова компанія», жительки АДРЕСА_1 , не судимої,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

08.02.2019 до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшов обвинувальний акт з додатками в кримінальному провадженні № 0003446 від 13.08.2018 про обвинувачення ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 286 КК України.

В підготовчому судовому засіданні 12.06.2019 прокурор ОСОБА_3 просила повернути обвинувальний акт прокурору для усунення недоліків, допущених при його складанні, мотивуючи тим, що у формулюванні обвинувачення ОСОБА_8 відсутні відомості про час вчинення злочину, дані про те, що ділянка дороги на 28 км + 300 м автодороги «Київ-Чернігів», на якій відбувся наїзд, знаходиться в межах населеного пункту, хоча вказана обставина суттєво впливає на допустиму Правилами дорожнього руху України швидкість руху, не вказані отримані ОСОБА_11 тілесні ушкодження, відтак залишається незрозумілим, чи є численні переломи кісток скелета з ушкодженням внутрішніх органів та розвитком крововтрати, від яких настала смерть вказаної особи на місці події, наслідком наїзду на нього автомобіля під керуванням ОСОБА_8 , що в сукупності унеможливлює призначення судового розгляду на підставі такого обвинувального акта.

Потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , представники потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 не заперечували проти повернення обвинувального акта для усунення недоліків з наведених прокурором підстав; обвинувачена ОСОБА_8 та її захисник ОСОБА_9 вважали доцільним призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, мотивуючи тим, що названі прокурором підстави є надуманими, а процесуальний документ таким, що відповідає вимогам статті 291 КПК України.

Вислухавши думки учасників підготовчого судового засідання, дослідивши обвинувальний акт, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, виходячи з наступного.

ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0003446 від 13.08.2018 обвинувачується в тому, що близько 21 години 40 хвилин 12.08.2018 вона, керуючи технічно справним автомобілем «Mitsubishi Colt» н.з. НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою «Київ-Чернігів» у напрямку від м. Чернігів до м. Київ, не була уважною й не стежила за дорожньою обстановкою, продовжуючи рух у межах м. Бровари Київської області з недопустимою швидкістю 78.689 км/год, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого на 28 км + 300 м вказаної автодороги, не зменшила швидкості руху транспортного засобу і не зупинилась, в результаті чого здійснила наїзд передньою частиною керованого автомобіля марки «Mitsubishi» на пішохода ОСОБА_11 , який перетинав проїжджу частину зліва направо відносно її руху по пішохідній розмітці нерегульованого пішохідного переходу. Внаслідок порушення ОСОБА_8 пунктів 2.3 «б», 12.4, 18.1 Правил дорожнього руху України трапилась дорожньо-транспортна пригода, пішохід ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди. Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 156/358, смерть ОСОБА_11 настала від численних переломів кісток скелета з ушкодженням внутрішніх органів та розвитком крововтрати. Порушення водієм ОСОБА_8 пунктів 2.3 «б», 12.4, 18.1 Правил дорожнього руху України перебуває в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді смерті потерпілого.

Із частини першої статті 91 КПК України вбачається, що в кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце спосіб та інші обставини), та винуватість обвинуваченого у його вчиненні, згідно з частиною другою статті 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України, покладається на слідчого і прокурора. Відповідно до пункту 13 частини першої статті 3 КПК України, обвинуваченням є твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом. Згідно з частиною четвертою статті 110 КПК України, процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, є обвинувальний акт, що, на думку суду, структурно повинен відповідати вимогам статті 291 КПК України, а змістовно - також іншим вимогам кримінального процесуального закону.

За правилами частини першої статті 337 КПК України, судовий розгляд проводиться в межах висунутого особі обвинувачення відповідно до обвинувального акта, який є процесуальним документом, що визначає предмет судового розгляду; в разі визнання особи винуватою мотивувальна частина вироку, відповідно до положень пункту 2 частини третьої статті 374 КПК України, має містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням всіх обставин кримінального правопорушення. В доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, та фабули обвинувачення, що виступає фактичною моделлю вчиненого злочину. Питання дотримання слідчим і прокурором вимог статті 291 КПК України стосовно форми та змісту обвинувального акта з`ясовується судом саме в підготовчому судовому засіданні.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику ЄСПЛ як джерело права. Однією з гарантій права на справедливий суд відповідно до статті шостої Конвенції є негайна і детальна поінформованість обвинуваченого про характер висунутого проти нього обвинувачення, при цьому суд має схилятися до вибору на користь «змістовного», а не «формального» поняття звинувачення, про що йдеться у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Девеер проти Бельгії». В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії» від 25.07.2000 Європейський суд з прав людини зазначив, що, хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, у будь-якому випадку надані йому відомості повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки до адекватного захисту, а в рішеннях «Пелісьє та Сассі проти Франції» від 25.03.1999, «І.Н. та інші проти Австрії» від 20.04.2006, «Даллас проти Угорщини» від 01.03.2001 вказав, що надання повної детальної інформації стосовно пред`явленого особі обвинувачення є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду; право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення має розглядатися у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» пункту 3 статті шостої Конвенції.

Перевіривши обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003446 від 13.08.2018 на відповідність чинному законодавству, суд дійшов висновку, що при його складанні всупереч стандартам Європейського суду з прав людини та вимогам КПК України сформульовано неконкретне обвинувачення. Так, із формулювання обвинувачення ОСОБА_8 убачається, що близько 21 години 40 хвилин 12.08.2018 вона рухалась автодорогою «Київ-Чернігів» у напрямку від м. Чернігів до м. Київ, при цьому не конкретизовано час наїзду на пішохода ОСОБА_11 як час вчинення злочину, не зазначено, що 28 км + 300 м автодороги «Київ-Чернігів» знаходиться в межах населеного пункту, що на виконання п. 12.4 Правил дорожнього руху України зобов`язувало водія автомобіля марки «Mitsubishi» моделі «Colt» н.з. НОМЕР_1 рухатися зі швидкістю не більше 50 км/год, не вказано, які тілесні ушкодження були спричинені пішоходу ОСОБА_11 в результаті наїзду транспортного засобу та чи від цих тілесних ушкоджень настала смерть постраждалого на місці події.

Таким чином, аналіз змісту обвинувального акта, складеного старшим слідчим СВ Броварського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_12 і затвердженого прокурором Броварської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_13 у кримінальному провадженні № 0003446 від 13.08.2018, дає підстави стверджувати, що вказаний процесуальний документ не відповідає вимогам частини другої статті 291 КПК України, при цьому допущені при формулюванні обвинувачення ОСОБА_8 недоліки позбавляють суд можливості виконати вимогу статті 348 КПК України щодо роз`яснення їй суті обвинувачення до початку дослідження доказів у судовому засіданні.

За переконанням суду, наявне обвинувачення ОСОБА_8 унеможливлює з`ясування об`єктивної сторони злочину як необхідного елементу його складу, фактично позбавляє можливості встановити межі судового розгляду, а ухвалений в результаті розгляду такого обвинувального акта вирок у будь-якому разі не може бути визнаний законним і підлягає скасуванню. При цьому, за змістом статті 22 КПК України, функцією суду є лише розгляд справи, під час якого він створює необхідні умови для реалізації сторонами процесуальних прав та виконання обов`язків, недопустимим є покладення на суд функцій, властивих органам досудового розслідування та державного обвинувачення. Виходячи з вимог статті 337 КПК України, суд не вправі за результатами судового розгляду змінити обвинувачення на таке, що істотно відрізняється від пред`явленого, або ініціювати таку зміну, крім того, за правилами статті 338 КПК України, зміна прокурором правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення можлива виключно в разі встановлення під час судового розгляду саме нових обставин злочину, у вчиненні якого обвинувачується особа, така зміна неприпустима за умов допущених при обвинуваченні особи суперечностей або неповноти.

З урахуванням викладеного, неконкретність формулювання в обвинувальному акті обвинувачення ОСОБА_8 перешкоджає призначенню справи до судового розгляду, при цьому пунктом 3 частини третьої статті 314 КПК України передбачено повернення судом обвинувального акта прокурору в разі його невідповідності вимогам цього Кодексу, тому обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0003446 від 13.08.2018 підлягає поверненню до Броварської місцевої прокуратури Київської області для усунення недоліків, допущених при його складанні.

Крім того, у формулюванні обвинувачення ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 286 КК України міститься посилання на наявний у розпорядженні органу досудового розслідування доказ - висновок судово-медичної експертизи № 156/358, що суперечить вимогам частини четвертої статті 291 КПК України, фактично нівелює принцип безсторонності, об`єктивності та неупередженості суду до початку судового розгляду, є підставою для повернення обвинувального акта прокурору, оскільки вказаний недолік не може бути усунутий під час судового розгляду.

Згідно з реєстром матеріалів досудового розслідування, 28.12.2018 ОСОБА_8 обрано передбачений статтею 179 КПК України запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Керуючись ст.ст. 314, 369, 395 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Обвинувальний акт з додатками в кримінальному провадженні № 0003446 від 13.08.2018 про обвинувачення ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 286 КК України повернути до Броварської місцевої прокуратури Київської області для виконання вимог статті 291 КПК України, зокрема складання обвинувального акта з чітким формулюванням обвинувачення ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 286 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Броварський міськрайонний суд.

Суддя ОСОБА_1