Провадження № 1-кп/734/177/19 Справа № 734/2959/19
В И Р О К

іменем України

19 серпня 2019 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретареві ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт Козелець кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000038 від 04.04.2015 року, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нова Каховка Херсонської області, українця, громадянина України, одруженого, раніше не судимого, із середньою спеціальною освітою, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), курсанта 5 навчальної механізованої роти, солдата, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України /в редакції, яка діяла до 05 березня 2015 року/,

за участю прокурора ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:
14 серпня 2019 року до Козелецького районного суду Чернігівської області надійшов обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000038, відносно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України /в редакції, яка діяла до 05 березня 2015 року/.

13 серпня 2019 року прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону - лейтенантом юстиції ОСОБА_6 , який здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000038, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.04.2015, та ОСОБА_3 , у присутності захисника ОСОБА_5 , укладена угода про визнання винуватості, яка була передана суду для затвердження.

Відповідно до вказаної угоди ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1-2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 4, 16, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, знаючи про те, що повинен проходити військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ), враховуючи стан у державі, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України - 21.11.2014 року без поважних на те причин та відповідного дозволу командування самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ), яка дислокується в АДРЕСА_2 та має чітко виражені межі, чим вчинив самовільне залишення військової частини, тривалістю понад один місяць.

11.08.2019 року о 12.50 годині солдат ОСОБА_3 був доставлений військовослужбовцями Військової служби правопорядку до військової прокуратури Деснянського гарнізону.

Солдат ОСОБА_3 , будучи відсутнім на військовій службі у період з 21.11.2014 року по 11.08.2019 року, обов`язки військової служби не виконував та про належність до Збройних Сил України в інші органи влади не повідомляв, час проводив на власний розсуд.

Дії обвинуваченого підлягають кваліфікації за ч. 3 ст. 407 КК України /в редакції, яка діяла до 05 березня 2015 року/, як самовільне залишення військової частини, тривалістю понад один місяць.

Згідно з вказаною угодою ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України /в редакції, яка діяла до 05 березня 2015 року/ в обсязі пред`явленого йому обвинувачення.

Також, вказаною угодою сторони погодили покарання у виді 3 років позбавлення волі, із застосуванням іспитового строку 2 роки, встановивши обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 4 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Так, злочин у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що перелічені в угоді.

Таким чином, судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Обраний запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд

з а с у д и в:

Затвердити угоду, укладену 13 серпня 2019 року прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону - лейтенантом юстиції ОСОБА_6 , який здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000038, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.04.2015, та ОСОБА_3 , у присутності захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України /в редакції, яка діяла до 05 березня 2015 року/, та призначити узгоджене сторонами покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі та із застосуванням ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди обвинуваченого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення обвинуваченому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1