ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3082/19 Справа № 215/484/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 жовтня 2019 року, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7

в режимі відеоконференції:

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 жовтня 2019 року продовжено ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 07 грудня 2019 року включно.
Суд першої інстанції встановив, що обставини викладені в ухвалі колегії суддів Дніпровського апеляційного суду від 14.01.2019 року при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо визначення наявності ризиків залишилися і не зменшилися, і дійшов висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Суд враховував тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, що свідчить про наявність ризику переховування від суду, наявні ризики незаконного впливу на свідків, з боку захисту. Оскільки по справі слід провести судовий розгляд, можливий допит свідків, враховуючи тяжкість злочину та міру покарання у разі його доведеності в суді, наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважав необхідним продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. Також захисник зазначив про відсутність ризиків, заявлених прокурором.
Позиції учасників судового провадження.
У судовому засіданні захисник та обвинувачений підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити. Захисник також додав, що прокурором не було надано доказів, які б свідчили що, заявлені ризики залишилися або продовжують існувати. Крім того, захисник звернув увагу, що свідки по кримінальному провадженню вже допитані.
Обвинувачений також додав, що він не має наміру ухиляти від суду, він перебуває у шлюбі, має неповнолітнього сина, а також має бажання влаштуватися на роботу.
Прокурор в судовому засіданні просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, та зазначив, що ризики не змінилися, обвинувачений раніше притягався до кримінальної відповідальності, може вчинити інше кримінальне правопорушення, а також переховуватися від суду.
Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, думку сторін кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд доходить висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Вирішуючи питання щодо можливості оскарження ухвали суду першої інстанції про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд зважає на те, що 13 червня 2019 року Конституційний суд України визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, тому дана ухвала суду підлягає апеляційному оскарженню.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

Апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора дотримані в повному обсязі та, вирішуючи питання щодо продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, досудове слідство ще не закінчено, а також ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України наразі існують та останній може переховуватися від суду, впливати на свідків і вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому апеляційний суд зважає на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину проти життя та здоров`я людини, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, визначенні при обранні запобіжного заходу ризики не зменшилися, судовий розгляд продовжується, тому зважаючи на суспільний інтерес, суд обґрунтовано зазначив про недостатність застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою для попередження заявлених ризиків, з чим погоджується і апеляційний суд.

Водночас, апеляційний суд під час розгляду апеляційної скарги у відповідності до ст. 178 КПК України враховує також тяжкість покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років позбавлення волі, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, відсутність міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З огляду на викладене, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування оскаржуваної ухвали суду про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , не встановлено. Продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 194, 199 КПК України, тому апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала суду є законною, обґрунтованою, вмотивованою та не підлягає скасуванню, а в задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 з наведених в ній мотивів слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 жовтня 2019 рокупро продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4