В И Р О К
Іменем України

11.10.2019 р. м. Жашків

Жашківський районний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання - ОСОБА_2 ,

-ОСОБА_3 ,

-ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Жашків кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000056 від 02 лютого 2018 року, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жашків Черкаської області, українця, громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , з вищою освітою, не працюючого, пенсіонера, одруженого, раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України;

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурори ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

потерпіла ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 03 січня 2018 року близько 20 год. 00 хв., перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , у ході сварки, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із ОСОБА_8 , діючи умисно та цілеспрямовано, з метою спричинення тілесних ушкоджень останній, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, наступивши ОСОБА_8 на ліву ступню ноги, штовхнув руками в груди ОСОБА_8 , від чого вона не втримавшись упала на підлогу та отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого двохкісткового перелому лівого гомілково-ступневого суглоба, які згідно висновку судово-медичної експертизи №07-5-01/259 від 20.04.2018р. відносяться до середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий, понад двадцять один день, розлад здоров`я.

ОСОБА_5 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України, тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав частково, так як умислу на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій він не мав. Суду пояснив, що його бувша дружина ОСОБА_8 перебувала за кордоном. 18.10.2017 р. приїхала додому. Хоч вони давно не проживають разом, при цьому мають рівний доступ до спільного домоволодіння. Коли він через якийсь час приїхав додому, то вхідні двері були вирвані. ОСОБА_5 поспілкувався з потерпілою, але на контакт ОСОБА_8 не хотіла йти. 03.01.2018 р. він приїхав з теперішньою дружиною до спільного з ОСОБА_8 будинку. Горіло світло. Двері, ті, що були вирвані, так і залишилися не відремонтовані. У будинку була ОСОБА_8 , їхній син та невістка. Виникла неприємна розмова, його почали виганяти з будинку. Обвинувачений та потерпіла почали штовхатися між собою. Син їх заспокоював. Події відбувалася на порозі будинку. ОСОБА_5 почув лише крик потерпілої «Ой!» і «Я тобі тепер покажу, я тебе посаджу!». Обвинувачений усвідомлює, що штовхав потерпілу, але він навмисно на неї не наступав. Спиртних напоїв обвинувачений не вживав. Він тільки штовхав потерпілу, при сварці вона не падала. Будинок оформлений на обвинуваченого, а потерпіла в ньому зареєстрована. Теперішня дружина ОСОБА_5 є інвалідом другої групи. Крім того він на утриманні має батьків. Умислу на навмисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 у обвинуваченого не було. Тоді ОСОБА_5 не розумів, що своїми діями він міг нанести такі ушкодження. Він не пам`ятає, чи наступав потерпілій на ногу, можливо і наступав. Вони (потерпіла, син і невістка) його спровокували. Просив його суворо не карати.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, про винуватість останнього у його вчиненні свідчать наступні докази, що ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та у взаємозв`язку для ухвалення даного процесуального рішення, які суд враховує та бере до уваги, а саме:
-письмовою заявою ОСОБА_8 (а.к.п.5);

-показаннями потерпілої ОСОБА_8 , яка у ході судового розгляду пояснила, що конфлікти з бувшим чоловіком відбуваються вже давно і це не перша у неї травми, має поломані ребра та руку. Вона була закордоном на заробітках. П`ятнадцять років тому ОСОБА_5 потрапив в аварію. Заробивши гроші, потерпіла купила обвинуваченому автомобіль, допомогла поновитися на роботі. Працюючи у Маньківці ОСОБА_5 знайшов собі іншу жінку, забрав машину. ОСОБА_8 приїхала додому, у будинок потрапити не могла. Обвинувачений дав їй ключі. 03 січня 2018 року потерпіла двері не вибивала. Вітер їх відкрив, тому що вони були погано прикріплені. Замки викрутив син. ОСОБА_5 прийшов п`яний, напав на неї, обзивав її та невістку. Виганяв усіх. Син пояснив, що замок зламав він. У цей день ОСОБА_5 штовхав її. Виштовхав до веранди, наступив на ногу, їй стало боляче і вона упала. Далі діти вивели її на двір та повезли до лікарні. ОСОБА_5 постійно п`яний і це видно, тому що очі червоні і він скажений. Події відбувалися хвилин п`ятнадцять. Потерпіла стояла спиною до вікна. Обвинувачений штовхав її руками, наступив на ногу і штовхав, при цьому вона упала назад себе. Теперішньої дружини обвинуваченого у будинку не було;
-показаннями свідка ОСОБА_9 , яка пояснила у суді, що 03.01.2018 р. вона з чоловіком ОСОБА_5 (син обвинуваченого та потерпілої) приїхали до свекрухи ОСОБА_8 . Вона сиділа у кріслі. Тоді приїхав свекор ОСОБА_5 і почав «придиратися» за зламані замки. ОСОБА_9 заступилася за свекруху. Обвинувачений свідка обзивав. Вона йому сказала, що це і свекрухи будинок теж, щоб свекор їхав до ОСОБА_10 (дружина обвинуваченого) у с. Тихий Хутір. Далі ОСОБА_5 наступив ОСОБА_8 на ногу та штовхнув її, від чого вона упала. ЇЇ чоловік ОСОБА_5 заступився за ОСОБА_8 . Вони підняли потерпілу та повезли до лікарні. Свекор ОСОБА_5 приїхав у стані алкогольного сп`яніння. Почав штовхати свекруху ще у кріслі. Коли вони виходили з чоловіком з кімнати, то вона бачила, що обвинувачений наступив їй на ногу і штовхнув поперед себе, вона упала. Сварки між обвинуваченим і потерпілою були неодноразово. Теперішньої дружини обвинуваченого на час згадуваних подій у будинку не було;

-показаннями свідка ОСОБА_11 , яка у судовому засіданні пояснила, що є дружиною обвинуваченого. Сварки мж ОСОБА_5 та потерпілою почалися з листопада 2017 року. 03.01.2018 р. вона у хату не заходила, а перебувала у коридорі. Чула крик «Чому поламаний замок?», кричав її чоловік ОСОБА_5 . Потерпіла почала кричати «Їдь звідси!». Невістка сказала, щоб він їхав у с. Тихий Хутір, де фактично проживає. Син потерпілої заспокоював. Свідок почула крик потерпілої «Ой!» і слова « ОСОБА_12 тобі покажу!». Як всі виходили з хати - вона не бачила. Самих подій вона також не бачила. Обвинувачений ОСОБА_5 у той вечір не вживав спиртних напоїв. Вона не бачила в якому стані вийшла потерпіла. Під час розмови з чоловіком він повідомив їй, що між ним і потерпілою була лише штовханина;

-показаннями свідка ОСОБА_5 , який у ході судового розгляду пояснив, що скандал виник при вході у будинок через те, що поміняли замка. Обвинувачений налякав усіх, спричинив потерпілій травму. Обвинувачений зайшов до хати, наступив правою ногою на ліву ногу ОСОБА_8 і штовхнув її. Вона впала, у неї почалася істерика; у неї був перелом у нозі. Свідок більше не бачив, чи якісь ще дії обвинувачений вчиняв по відношенню до потерпілої. Обвинувачений може й був випивший, але точно стверджувати він не може;

-висновком експерта №07-5-01/259 від 19.04.2018р., згідно якого у ОСОБА_8 виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритого двохкісткового перелому лівого гомілково-ступневого суглоба (а.к.п.28-30).

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів, суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельник проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.
Судом також урахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».
Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, знайшла своє підтвердження у ході судового розгляду і доведена повністю поза розумним сумнівом. У суду не має сумнівів щодо об`єктивності та правдивості показань потерпілої ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_5 , оскільки ці показання підтверджені дослідженими безпосередньо у судовому засіданні іншими доказами.
Так, потерпіла дала свідчення, згідно яких обвинувачений навмисно наступив їй на ногу, а потім штовхнув. Аналогічні її показанням надали показання свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_5 .. Також, з висновку експерта №07-5-01/259 від 19.04.2018р. вбачається, що тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_8 , могли виникнути в час та при обставинах, на які вказує остання.

Твердження обвинуваченого про те, що він не мав умислу на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, суд оцінює критично та розцінює їх як обраний ним спосіб захисту від пред`явленого йому обвинувачення, так як його показання у цій частині повністю спростовуються дослідженими судом доказами, які не викликають сумнівів у суду, оскільки вони у своїй сукупності доповнюють один одного та підтверджують пред`явлене обвинувачення.
При призначенні покарання обвинуваченому суд ураховує досудову доповідь представника Жашківського районного сектору з питань пробації ОСОБА_13 , у висновку якої установлено можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 без позбавлення волі та застосування до нього альтернативного покарання;ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, який за місцем проживання характеризується добре, спиртними напоями не зловживає, громадського спокою не порушує, обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , судом не установлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , судом не установлено. Суд виключає як обтяжуючу обставину вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, про яку зазначено у обвинувальному акті, оскільки у ході судового розгляду не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що обвинувачений ОСОБА_5 перебував на момент вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Суд ураховує, що обвинувачений ОСОБА_5 скоїв умисний злочин середньої тяжкості, а тому вважає за необхідне призначити йому покарання у виді обмеження волі.

Однак, приймаючи до уваги, що ОСОБА_5 є раніше не судимий, за місцем проживання характеризується добре, вину свою визнав частково, вперше притягається до кримінальної відповідальності, його можливо перевиховати без ізоляції від суспільства, тому суд вважає за можливе застосувати відносно ОСОБА_5 положення ст.75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст.369-371, 374, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та призначити йому покарання у виді двох років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік.

На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Жашківський районний суд Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_14