ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №641/222/18-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/1750/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.309 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

- головуючого ОСОБА_2 ,
- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
- при секретарі ОСОБА_5 ,
- за участю прокурора ОСОБА_6 ,
- обвинуваченого ОСОБА_7 ,
- захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Харкова матеріали провадження №11кп/818/1750/19 за апеляційною скаргою заступника прокурора Харківської області на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 7 травня 2018 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

звільнено від кримінальної відповідальності за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.
Кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.309 КК України закрито.
Суд мотивував своє рішення тим, що відповідно до довідки КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» від 30.01.2018 року, ОСОБА_7 перебував на лікуванні в Обласному наркологічному диспансері м. Харкова з 18.12.2017 року по 22.12.2017 року з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання канабіноїдів, вживання речовини, пов`язане із шкодою для здоров`я, стан наркотичної залежності не діагностований. З урахуванням цієї довідки, суд першої інстанції прийшов до висновку, про необхідність звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КК України.
В апеляційній скарзі заступник прокурора Харківської області посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягає застосуванню та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Зазначив, що судом не було встановлено чи дійсно ОСОБА_7 на момент добровільного звернення страждав на наркоманію та був встановлений діагноз «наркоманія», та чи дійсно потребував лікування від наркоманії. Указав, що судом не прийнято до уваги, ОСОБА_7 перебував на лікуванні лише п`ять днів, що ставить під сумнів необхідність в лікуванні від наркоманії. Також не взято до уваги, що ОСОБА_7 перебував на поліклінічному лікування, а не на стаціонарному, як передбачено ст.14 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними». Наголосив, що відповідно до акту судово-наркологічної експертизи №23 від 10.01.2018 року під час проведення медичного обстеження у ОСОБА_7 встановлено діагноз: даних за вживання к наркотичним речовинам не виявлено, в лікуванні необхідності немає. Також указав, що суд в порушення вимог п.3 ч.1 ст.372 КПК України в резолютивній частині ухвали не зазначив підстави, з яких звільнив ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності. Просить ухвалу суду скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України судове рішення, до якого згідно ч.2 ст.369 цього ж КПК відноситься вирок, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому згідно ч.3 ст.370 КПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.309 КК України особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 26.04.2002 року «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» передбачено, що вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави, суду необхідно з`ясовувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», наркоманія - психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною, а особа, хвора на наркоманію - це особа, яка страждає на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу чи психотропної речовини, і якій за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до цього Закону, встановлено діагноз «наркоманія».

Зі змісту зазначених вимог закону слідує, що суд звільняючи особу від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КК України, повинен переконатись, що вона має діагноз наркоманія, тобто має психічний розлад, зумовлений саме залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною, а також добровільна пройшла курс лікування.

Разом з цим, в мотивування свого рішення суд першої інстанції послався лише на те, що ОСОБА_7 добровільно пройшов курс лікування згідно довідки КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» від 30.01.2018 року, відповідно до якої ОСОБА_7 мав діагноз: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання канабіноїдів, вживання речовини, пов`язане із шкодою для здоров`я.
Однак відповідно до цієї ж довідки в ОСОБА_7 стан наркотичної залежності не діагностований, що не підтверджує у останнього наркотичної залежності від вживання канабіноїдів.
Таким чином, матеріали справи не містять відомостей, що ОСОБА_7 не є особою, яка підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КК України.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно ч.3 ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Разом з цим, суд в порушення вищезазначених вимог закону та п.3 ч.1 ст.372 КПК України, в резолютивній частині ухвали не зазначив підстави звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, та підстави закриття кримінального провадження, тобто не зазначив висновків за результатами судового розгляду.

Ці порушення вимог кримінального процесуального закону, згідно ч.1 ст.412 КПК України, є істотними, оскільки перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення і відповідно до п.3 ч.1 ст.409 того ж КПК - є підставами для скасування ухвали.

Відповідно до положень ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунути зазначені порушення процесуального закону шляхом повторного дослідження доказів, оскільки відповідних клопотань про їх дослідження учасниками судового провадження не заявлено.

З огляду на наведене, колегія суддів керується приписами ч.6 ст.9 КПК України, які визначають, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, тоді застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Тому, виходячи із передбаченої п.16 ч.1 ст.7 КПК України загальної засади кримінального провадження, з метою забезпечення дотримання вимог кримінального процесуального закону про дослідження доказів і повноти судового розгляду, ухвалене судове рішення, підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції належить усунути вищевказані порушення, перевірити інші доводи апеляційної скарги заступника прокурора Харківської області і постановити рішення, яке б відповідало вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області задовольнити.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 7 травня 2018 рокущодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: