Єдиний унікальний номер: 343/185/19
Номер провадження: 1-кп/0343/65/19
У Х В А Л А
про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

12 вересня 2019 року м. Долина

Колегія суддів Долинського районного суду Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина Івано-Франківської області матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000610 від 04.10.2018 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 307, ч.2 ст. 309, ч.1 ст. 310 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

На розгляді в Долинському районному суді Івано-Франківської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 307, ч.2 ст. 309, ч.1 ст. 310 КК України.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України. В обґрунтування клопотання зазначив, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кількох злочинів, в тому числі й передбаченого ч.3 ст. 307 КК України, який у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна. Крім того, наявні ризики передбачені ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений, усвідомлюючи неминучість покарання за вчинені злочини, може переховуватися від органів прокуратури та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом впливу на свідків, оскільки він не має міцних соціальних зв`язків, знайомий зі свідками в даному кримінальному кримінальному провадженні, а тому може спробувати незаконно на них впливати. Вказане свідчить про неможливість запобігти цим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, а тому виникла необхідність в продовженні обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_6 вказав, що заявлене прокурором клопотання є необґрунтованим та безпідставним, оскільки обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, має постійне місце проживання, перед обранням йому запобіжного заходу працював, по місцю роботи характеризується позитивно, закордонних паспортів не має, в даному кримінальному провадженні свідки вже допитані, а тому є всі підстави для обрання йому більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_7 зазначив, що повністю підтримує думку свого захисника та просить не продовжувати йому запобіжний захід у виді тримання під вартою, а обрати його у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження та дослідивши надані докази, колегія суддів приходить до висновку про те, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід задоволити, виходячи з наступних підстав.

Згідно зі ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою, або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Відповідно до ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
До спливу строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до п.79 рішення в справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості».
Ухвалою колегії суддів Долинського районного суду Івано-Франківської області від 05.02.2019 року до обвинуваченого ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, з можливістю внесення застави в розмірі 576 300,00 грн., що становить 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а ухвалою колегії суддів цього ж суду від 25.07.2019 року обвинуваченому продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 24.09.2019 року.

Судом встановлено, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які існували на час обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_7 даного запобіжного заходу. Зокрема, встановлено ризики того, що обвинувачений може переховуватись від суду чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, зазначено, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Підставами вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 може спробувати переховуватися від суду чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином є те, що він офіційно ніде не працює, неодружений, не має міцних соціальних зв`язків, обвинувачується у вчиненні кількох злочинів, один з яких відноситься до категорії особливо тяжких, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, усвідомлює неминучість покарання за вчинене.
Обставини обвинувачення ОСОБА_7 , його вік та стан здоров`я, а також тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у вчиненні злочинів, в яких він обвинувачується, його сімейний стан та соціальне становище свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.
Обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку.
Застосований запобіжний захід відносно ОСОБА_7 кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, відповідає характеру та тяжкості діянь, що інкримінуються обвинуваченому, та не надає останньому можливості перешкоджати інтересам правосуддя шляхом ухилення від суду чи шляхом вчинення перешкод встановленню істини у справі.
Наявні вищенаведені ризики є дійсними та триваючими і виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.
Таким чином, підстави для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відпали, стан його здоров`я не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення, а альтернативний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, про застосування якого просять захисник та обвинувачений, не в змозі гарантувати належну поведінку останнього, тому наявна необхідність у збереженні найсуворішої міри запобіжного заходу із визначенням строку.
Крім того, колегія суддів вважає, що продовження строку тримання під вартою обвинуваченого не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
За таких обставин колегія суддів вважає, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 слід задоволити та продовжити йому строк тримання під вартою на термін 60 діб.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 110, 177, 178, 183, 196, 197, 199, 331 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 задоволити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 307, ч.2 ст. 309, ч.1 ст. 310 КК України, на строк 60 діб, тобто до 11.11.2019 року.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Долинський районний суд Івано-Франківської області.

Головуючий:

Судді: