Справа № 132/2567/18
Провадження №1-кп/132/24/19
ВИРОК
ІМ`ЯМ УКРАЇНИ
03.07.2019

Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні в м. Калинівка об`єднане кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000090 від 25.06.2018 року та № 0000074 від 19.04.2019 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , що проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 на посаді стрілець-зенітник-радіотелефоніст відділення зенітного ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки у військовому званні «солдат», раніше не судимого,

по вчиненню кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 407 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України

ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачення відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 407 КК України визнається судом доведеним.

26 червня 2017 року ОСОБА_5 уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на термін 5 років.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (польова пошта В НОМЕР_2 ) від 26 червня 2017 року №160 (по стройовій частині) сержанта ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини, на всі види забезпечення і призначено на посаду командира відділення - командира машини 3 відділення командно-штабних машин взводу зв`язку.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 12 жовтня 2017 року №82 (по стройовій частині) сержанта ОСОБА_3 призначено на посаду стрільця зенітника - радіотелефоніста відділення зенітного ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки.

17 березня 2014 року Указом в.о. Президента України №303/2014 «Про часткову мобілізацію» на території України оголошено часткову мобілізацію та після його затвердження 17 березня 2014 року Верховною Радою України цей указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» розпочався особливий період, який діє по даний час.

Відповідно до вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 2, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України сержант ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України, бути хоробрим і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Крім цього, згідно вищевказаних положень, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

02 квітня 2018 року о 08 год. 00 хв. сержант ОСОБА_5 в порушення вищевказаних нормативно-правових актів вирішив стати на злочинний шлях та, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, без дозволу командирів та поважних причин, в умовах особливого періоду, не з`явився вчасно з відпустки на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 сержант ОСОБА_5 обов`язки військової служби за посадою не виконував, перебуваючи за межами військової частини правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та його причини не повідомив, вільний час проводив на власний розсуд.

15 червня 2018 року близько 08 год. 00 хв. сержант ОСОБА_5 самостійно прибув до військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання своїх службових обов`язків за посадою.

Таким чином, 02 квітня 2018 року о 08 год. 00 хв. сержант ОСОБА_5 , в порушення ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 2, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1- 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України умисно, з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, без дозволу командирів та поважних причин, в умовах особливого періоду не з`явився вчасно з відпустки на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та проводив час на власний розсуд за адресою: АДРЕСА_3 , до 15 червня 2018 року 08 год. 00 хв., тобто до моменту свого повернення на військову службу.

Крім цього, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 149 від 18.06.2018 солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду - стрільця зенітника - радіогелефоніста відділення зенітного ракетного - артилерійського взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно вимог п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

У відповідності до ст. ст. 200, 363 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України наказом командира військової частини НОМЕР_1 встановлено розпорядок дня військової частини, в якому визначено, що о 08 год. 30 хв. У рядового і сержантського складу контрактної служби починається ранковий огляд та о 18 год. 00. хв. завершується робочий день.

Проте, солдат ОСОБА_5 , перебуваючи на вищевказаній посаді, 14.03.2019 року в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, діючи умисно, у порушення наведених вище вимог закону, з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, без поважних причин самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та ухилявся від проходження військової служби до 03.04.2019 року проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Прокурор по справі ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав обставини, викладені в обвинувальних актах даного об`єднаного кримінального провадження, щодо повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 407 КК України відносно ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд приймає рішення за клопотанням прокурора ОСОБА_4 про скорочений судовий розгляд, так як учасники судового провадження вважають, що обставини справи доведені наявними у справі доказами, вони не потребують дослідження у ході судового розгляду і ніким не оспорюються.

З урахуванням думки учасників судового провадження, суд вважає необхідним допитати в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_3 , а також дослідити докази, що характеризують особу обвинуваченого.

Суд також роз`яснив, що при розгляді судової справи в скороченому провадженні сторони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєному визнав повністю, суду показав, що дійсно 26.06.2017 року він уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на термін 5 років.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (польова пошта В НОМЕР_2 ) від 26 червня 2017 року №160 (по стройовій частині) його зараховано до списків особового складу військової частини, на всі види забезпечення і призначено на посаду командира відділення - командира машини 3 відділення командно-штабних машин взводу зв`язку.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 12 жовтня 2017 року №82 (по стройовій частині) призначено на посаду стрільця зенітника - радіотелефоніста відділення зенітного ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки.

02 квітня 2018 року о 08:00 год. не з`явився вчасно з відпустки на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 . Лише 15.06.2018 року добровільно прибув до військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання своїх службових обов`язків за посадою.

Крім того, 14.03.2019 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та ухилявся від проходження військової служби до 03.04.2019 року проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

В скоєному розкаюється, просить суворо не карати.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності в їх сукупності, вважає їх достатніми для прийняття рішення по справі.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу та самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби), є вірною.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , передбачені ст. 66 КК України, є з`явлення із зізнанням, щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушені та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , передбачені ст. 67 КК України, не встановлено.

На підставі викладеного, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 вперше притягується до кримінальної відповідальності, розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, сприяв розкриттю злочину, по місцю проходження служби характеризується негативно, є учасником бойових дій, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, суд вважає за можливим застосувати відносно ОСОБА_3 ч. 1 ст. 69 КК України і перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 407 КК України.

З врахуванням вищевикладеного, суд вважає необхідним обрати обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в дохід держави.

На досудовому слідстві обвинуваченому ОСОБА_3 вид запобіжного заходу не обирався.

В ході судового розгляду справи встановлено, що витрати на залучення експерта відсутні.

Речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст.ст. 349 ч.3, 373, 374 КПК України (в ред. 2012 року), перехідних положень до КПК України (в ред. 2012 року), суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 407 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в дохід держави в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 5100 грн.

Вирок може бути оскаржений на протязі 30 днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду. З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визначено судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Суддя: