Номер провадження: 11/813/23/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

за участю прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

підсудного ОСОБА_9 , його захисника ОСОБА_10 ,

представника потерпілих ОСОБА_11 ,

потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляціями прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_14 , потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 16.05.2019 року, якою кримінальна справа за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, утримує неповнолітню дитину та мати з інвалідністю 2 групи, офіційно не працевлаштованого, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, повернута на додаткове розслідування прокурору Одеської області;

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.
Органом досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні злочину за наступних обставин.

Так, 17 травня 2009 року, близько 20 год. 30 хв., ОСОБА_9 , керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-2102», н/з НОМЕР_1 , навпроти буд. №32-А по вул. Нежданової в м. Одесі, порушивши вимоги п/п. «б» п. 2.3., п. 10.1., п.10.9. Правил дорожнього руху, розпочав рух заднім ходом на своїй смузі з боку вул. Бадаєва в напрямку вул. Агрономічної з одночасним виконанням маневру лівого повороту до парної сторони вул. Нежданової уважним не був, за дорожньою обстановкою не слідкував, не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкод чи небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, для забезпечення безпеки руху за допомогою до інших осіб не звернувся, виїхав на зустрічну смугу руху, де зіткнувся з мотоциклом «HONDA СВ1 400», д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_12 , який рухався з боку вул. Бадаєва в напрямку вул. Агрономічної.

Після зіткнення, мотоцикл відкинуло на припаркований на правому узбіччі за напрямком його руху, автомобіль «MITSUBISHI LANCER», д/н НОМЕР_3 , в салоні якого перебував ОСОБА_15 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_12 отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді: відкритого перелому лівої стегнової кістки, забитої рани лівого стегна, відкритого перелому п`ятої п`ясної кіски правої кисті, закритого перелому кісток тазу, забитих ран лівої голені, лівого передпліччя, саден, синців голови, верхніх та нижніх кінцівок.

Пасажир мотоцикла - ОСОБА_18 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-лицьової травми (саден та ран голови та обличчя, перелому кісток носа, крововиливу в м`які тканини голови, багатоуламкового перелому кісток зводу та основи черепу, розриву твердої мозкової оболонки, крововиливу під м`які мозкові оболонки, внутрішньо-шлуночкового крововиливу); закритої травми грудної клітини (саден грудної клітини, крововиливів в м`які тканини грудини, перелому грудини, перелому правих і лівих ребер, розриву правої легені, навколосерцевої сумки, розриву правої легеневої артерії); відкритої травми живота (садна і рани живота, розтрощення правої частки печінки, розриву правої нирки, крововиливу в черевну порожнину, перелому поперекового відростку першого поперекового хребця); травм кінцівок (закритого перелому лівої стегнової кістки, кісток лівої голені, саден та ран кінцівок), від сукупності яких потерпілий помер на місці ДТП.

Дії ОСОБА_9 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть ОСОБА_19 та заподіяло тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_12 .

Направляючи справу прокурору для організації проведення додаткового розслідування, суд 1-ої інстанції зазначив у постанові, що досудове слідство в справі проведено неправильно, у зв`язку з чим справа не може бути розглянута в суді, адже усунути недоліки досудового розслідування під час судового розгляду, - неможливо, посилаючись на наступні висновки:

- під час судового розгляду з`ясувалося, що в діях ОСОБА_12 також встановлена невідповідність вимогам пунктів 12.4., 12.9.(б) ПДР, зокрема, в частині недотримання встановленого в населеному пункті швидкісного режиму та несвоєчасного зменшення швидкості руху застосуванням екстреного гальмування, яке б дозволило зупинити мотоцикл на безпечній відстані і таким чином запобігти зіткненню. Тобто, на думку суду, діяння потерпілого ОСОБА_12 , виявляються в якості сукупності як необхідної, так і достатньої умови для настання розглядуваної судом події, у зв`язку із чим є також технічною причиною ДТП;
- орган досудового слідства не надав належної правової оцінки діям ОСОБА_12 , що призвело до невідповідності висновків обвинувального висновку фактичним обставинам справи та до не притягнення останнього до кримінальної відповідальності;
- органу досудового слідства необхідно внести відомості щодо даної кримінальної справи до Єдиного реєстру досудових розслідувань, здійснити комплекс слідчих дій, спрямованих на встановлення винуватості у вчиненні даного злочину, окрім ОСОБА_9 , і ОСОБА_12 , яким повідомити про підозру, скласти обвинувальний акт, згідно вимог чинного КПК України, після чого спрямувати кримінальне провадження щодо обох водіїв до судового розгляду, оскільки окремий розгляд даної кримінальної справи лише відносно ОСОБА_9 є неможливим.

Вимоги, наведені в апеляціях та узагальнені доводи осіб, яки їх подали.
Прокурор ОСОБА_14 зазначив, що постанова суду є необґрунтованою у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, однобічністю та неповнотою судового слідства, істотними порушеннями вимог кримінально-процесуального закону, посилаючись на наступне:
- суд 1-ої інстанції у постанові не вмотивував, чому суд не міг для надання належної правової оцінки діянням ОСОБА_12 , надати, згідно зі ст. 315-1 КПК України (в ред. 1960 року) доручення слідчому перевірити на причетність до скоєння вказаного правопорушення потерпілого ОСОБА_12 ;
- також суд 1-ої інстанції не вказав у постанові, які саме слідчі дії, крім пред`явлення підозри та складання обвинувального акту стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , необхідно провести для правильності досудового розслідування;
- судом 1-ої інстанції, з метою перевірки і уточнення фактичних даних, одержаних в ході судового слідства, не вжито заходів щодо перевірки обставин причетності потерпілого ОСОБА_12 до вчинення злочину, не вжито заходів для додаткового допиту певних осіб, не були витребувані і досліджені документи, речові докази для підтвердження, чи спростування обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи;
- раніше кримінальна справа вже направлялась на додаткове розслідування, але ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 15.10.2015 року, постанова Суворовського райсуду м. Одеси від 06.10.2015 року була скасована, а справу направлено на новий судовий розгляд в іншому складу суду. Проте, вказівки апеляційного суду, викладені в даній ухвалі не виконані при новому розгляді, чим порушені вимоги ст. 374 КПК України ( в ред. 1960 року), що також є однією з підстав для скасування постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 16.05.2019 року;
- поза увагою суду залишилось те, що не притягнення потерпілого під час досудового слідства до кримінальної відповідальності, та не надання належної правової оцінки діянням потерпілого ОСОБА_12 , не є суттєвими порушеннями вимог кримінально-процесуального закону, згідно з вимогами ст. 370 КПК України;
- суд не врахував, що жодною з проведених експертиз, не встановлено невинуватість підсудного ОСОБА_9 у скоєнні ДТП, навпаки, всі вони підтверджують причетність обвинуваченого до скоєного злочину. По справі допитані свідки, жоден з яких не стверджував, що підсудний не винуватий, проте суд фактично не взяв до уваги докази, щодо вини підсудного, які могли істотно вплинути на висновки суду;
- суд 1-ої інстанції у постанові від 16.05.2019 року про направлення кримінальної справи для проведення додаткового розслідування, неправильно трактував показання підсудного, потерпілого ОСОБА_12 та висновок експерта Дніпропетровського НДІСЕ ОСОБА_20 №3114-17 від 11.06.2018 року;
- висновки суду, щодо необхідності пред`явлення обвинувачення потерпілому ОСОБА_12 , не підтверджуються доказами дослідженими в судових засіданнях, що свідчить, згідно з ч. 1ст. 369 КПК України (1960 року), про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи;
- під час судового засідання 15.05.2019 року, а саме розгляду клопотання адвоката підсудного про повернення справи прокурору для проведення додаткового розслідування, судом не виконано вимоги ч. 2 ст. 281 КПК України (в ред. 1960 року), оскільки про розгляд вказаного клопотання не були повідомлені потерпілі ОСОБА_17 , ОСОБА_15 та представники третьої особи, думку вказаних учасників процесу по заявленому клопотанню не встановив.
Посилаючись на наведені доводи, прокурор просить скасувати постанову суду 1-ої інстанції та направити кримінальну справу на новий судовий розгляд в іншому складі суду.

Потерпілий ОСОБА_12 зазначив, що направлення справи на додаткове розслідування є безпідставним і незаконним у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у ухвалі, фактичним обставинам справи, посилаючись на наступне:
- поза увагою суду залишилось те, що постановою слідчого СВ по ДТП ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_21 від 30.10.2009 року, у порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_12 за ст. 286 КК України відмовлено у зв`язку з відсутністю у його діях складу злочину;
- неповнота досудового слідства була усунута під час розгляду справи у суді першої інстанції шляхом проведення експертиз та допиту експертів, тому відсутні підстави для направлення справи на додаткове розслідування. При цьому, необхідно зазначити, що створення небезпечної обстановки ОСОБА_9 , є грубим порушенням Правил дорожнього руху, нехтування якими, створило аварійну ситуацію на зустрічній смузі руху на яку він виїхав. Отже, надавати оцінку тому, чи була створена аварійна ситуація, чи ні - повинен суд, виходячи із зібраних доказів по справі;
- з урахуванням тієї обставини, що з дня ДТП минуло 10 років, повернення справи на додаткове розслідування є недоцільним, адже встановити нові докази неможливо у зв`язку зі зміною місцевості де відбулося ДТП;
- судом допущені істотні порушення вимог КПК України, оскільки в матеріалах кримінальної справи відсутнє фіксування технічними записами судових засідань від 14.09.2016 року; 06.10.2016 року; 15.03.2016 року; 11.05.2016 року; 25.05.2016 року; 01.06.2016 року; 21.06.2016 року; 22.06.2016 року; 14.09.2016 року; 06.10.2016 року; 08.06.2017 року; 17.08.2018 року; 11.02.2019 року; 25.03.2019 року, а також відсутній запис відеоконференції допиту експерта ОСОБА_20 .
Посилаючись на такі доводи, потерпілий просить скасувати постанову суду та повернути кримінальну справу на новий судовий розгляд в іншому складі суду.

Потерпілі ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 просять постанову суду 1-ої інстанції скасувати, а кримінальну справу направити на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі, посилаючись на те, що в судовому засіданні від 15.05.2019 року, під час розгляду клопотання адвоката підсудного про повернення справи прокурору для проведення додаткового розслідування, вони присутніми не були, оскільки про розгляд вказаного клопотання не були повідомлені, у зв`язку з чим порушені їх права.
Представник потерпілого ОСОБА_11 , а також потерпілі ОСОБА_12 , ОСОБА_13 підтримали апеляції прокурора, свої апеляції та інших потерпілих і просили їх задовольнити, натомість підсудний ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_22 , заперечували проти задоволення апеляцій прокурора та потерпілих та просили залишити постанову суду без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції
Відповідно до положень ст. 281 КПК України (в редакції 1960 року), повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що суд 1-ої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що досудове розслідування у кримінальній справі проведене неповно і однобічно, адже у справі допитані усі особи, які мають відношення до події злочину, проведені експертні дослідження та інші необхідні слідчі дії.

До того ж, під час розгляду справи у суді, були проведені додаткові експертні дослідження, допитані підсудний, потерпілі, свідки, експерти у зв`язку з чим, висновок суду першої інстанції про необхідність повернення справи прокурору для проведення додаткового розслідування, суперечить фактичним обставинам справи, зокрема, з огляду на те, що у своїй постанові, суд не зазначив конкретно, які саме слідчі дії необхідно виконати для відшукання нових доказів.

Натомість, суд першої інстанції обмежився вказівкою органу досудового слідства внести відомості щодо даної кримінальної справи до Єдиного реєстру досудових розслідувань, здійснити комплекс слідчих дій, спрямованих на встановлення винуватості у вчиненні даного злочину, окрім ОСОБА_9 , і ОСОБА_12 , яким повідомити про підозру, скласти обвинувальний акт, згідно вимог чинного КПК України, після чого спрямувати кримінальне провадження щодо обох водіїв до судового розгляду.
Така правова позиція суду 1-ої інстанції свідчить про те, що суд фактично перебрав на себе повноваження сторони обвинувачення, що є неприпустимим, адже суд, у своїх висновках, має бути неупередженим.

Відповідно до положень ст. 275 КПК України (в ред. 1960 року), розгляд справи провадиться тільки відносно підсудних і тільки в межах пред`явленого їм обвинувачення. В разі необхідності доповнити чи змінити пред`явлене обвинувачення або порушити кримінальну справу по новому обвинуваченню чи щодо нових осіб суд додержується правил, установлених в статтях 276, 277, 278 цього Кодексу.

Статтею 278 КПК України (в ред. 1960 року) передбачено, що суд, встановивши під час судового слідства, що злочин вчинила будь-яка з осіб, не притягнутих до кримінальної відповідальності, за клопотанням прокурора, потерпілого або його представника виносить мотивовану ухвалу, а суддя - постанову, якими про вчинення цього злочину повідомляє прокурора або направляє все провадження в справі для проведення досудового слідства чи дізнання.

Натомість, зі змісту протоколу судового засідання (т. 6, а.с. 90) очевидно випливає, що з клопотанням до суду звернувся не прокурор, не потерпілі або їх представники, а захисник підсудного адвокат ОСОБА_22 , який відповідно до припису зазначеної вище норми кримінально-процесуального закону, не мав права звертатися до суду з клопотанням про направлення справи на додаткове розслідування, саме з такої підстави.

До того ж, безапеляційно зазначаючи у постанові, що під час судового розгляду з`ясована невідповідність дій ОСОБА_12 вимогам пунктів 12.4., 12.9.(б) ПДР в частині недотримання встановленого в населеному пункті швидкісного режиму та несвоєчасного зменшення швидкості руху застосуванням екстреного гальмування, яке б дозволило зупинити мотоцикл на безпечній відстані і таким чином запобігти зіткненню, суд першої інстанції послався на висновок судової авто-технічної експертизи від 11 червня 2018 року №3114-17 (експерт Дніпропетровського НДІСЕ ОСОБА_20 ), який не визначив швидкість руху мотоциклу «HONDA СВ1 400» перед зіткненням з автомобілем «ВАЗ-2102», через відсутність ознак витрат кінетичної енергії для зупинки транспортного засобу.
До речі, в матеріалах кримінальної справи відсутні дані, які б свідчили про значне перевищення швидкості руху водієм мотоциклу «HONDA СВ1 400» перед зіткненням, а експерт ОСОБА_20 суду першої інстанції показав, що водій ОСОБА_9 однозначно мав можливість запобігти зіткненню транспортних засобів належним виконанням вимог п.10.1. та 10.9. ПДР за версіями обох водіїв учасників ДТП, а водій ОСОБА_12 мав таку можливість лише за версією показань, наданих підсудним.
Окрім цього, направляючі справу на додаткове розслідування, суд першої інстанції не взяв до уваги роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 9 Постанови «Про практику застосування судами України законодавства, яке регулює повернення справ на додаткове розслідування» від 11.02.2005 р. №2, згідно з якими: «відповідно до ч. 1 ст. 281 УПК України (в ред. 1960 року), повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового слідства допускається тільки тоді, коли неповнота чи неправильність досудового слідства не може бути усунена в судовому засіданні.

Якщо суд має можливість усунути виявлені недоліки досудового слідства шляхом більш ретельного допиту підсудного, потерпілого, свідків, виклику та допиту нових свідків, проведення додаткових чи повторних експертиз, витребування документів, дачі судових доручень в порядку, передбаченому ст. 315-1 КПК України, (в ред. 1960 року), здійснення інших процесуальних дій, а також шляхом відновлення порушених під час розслідування справи процесуальних прав учасників процесу, направлення справи на додаткове розслідування є неприпустимим. У разі необхідності суд може відкласти її розгляд для витребування додаткових доказів».

Перелічивши підстави для повернення справи на додаткове розслідування, суд першої інстанції не використав усіх можливостей, наданих йому законом, в тому числі ст. 315-1 КПК України (в ред. 1960 року) та не дав доручення органу досудового слідства про надання доказів, проведення необхідних слідчих дій.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що під час досудового розслідування та судового слідства були виконані усі необхідні дії, отримані різні висновки експертів, а здобуття у справі нових доказів, з огляду на те, що з моменту події ДТП минуло більше десяти років, виглядає малоймовірним чи більше того неможливим, суду першої інстанції належало надати об`єктивну оцінку зібраним доказам та прийняти законне та справедливе процесуальне рішення на підставі наявних матеріалів кримінальної справи.

Суд першої інстанції зазначені вимоги закону та постанови Пленуму Верховного Суду України не виконав та безпідставно повернув справу на додаткове розслідування.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає обгрунтованими доводи апеляцій прокурора та потерпілих, а постанову про повернення справи на додаткове розслідування визнає незаконною та безпідставною, тому вона підлягає скасуванню, з поверненням справи до суду першої інстанції на новий розгляд у іншому складі суду.

Керуючись ст.ст. 281, 362, 365-367, 377, 379 КПК України (в ред. 1960 р.), апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляції прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_14 , потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , - задовольнити.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 16.05.2019 року, якою кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України повернута на додаткове розслідування прокурору Одеської області, - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд у іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4