Житомирський апеляційний суд
Справа №296/4462/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 07 травня 2019 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 та застосовано до підозрюваного

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хасака, Сирійської Арабської Республіки, громадянина Сирійської Арабської Республіки, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючого лікарем-офтальмологом КУ «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф, Гербачевського» Житомирської обласної ради, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 (посвідка на постійне проживання на території України серії НОМЕР_1 від 16.01.2017 року), раніше не судимого, -

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з 05.05.2019 року по 04.07.2019 року, -

в с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, постановленою без повного та всебічного з`ясування обставин справи. Зазначає, що слідчий в клопотанні та прокурор в судовому засіданні не довели, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Вказує, що при постановленні ухвали слідчий суддя в повній мірі не врахував дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працює лікарем-офтальмологом в КУ «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського» Житомирської обласної ради, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання. Крім того, зазначає, що підозрюваний активно сприяє проведенню слідства. Стверджує, що в клопотанні слідчого зазначено лише припущення, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду чи чинити інші перешкоди, та не наведено жодного доказу на підтвердження таких припущень. Посилається на те, що дружина підозрюваного ОСОБА_11 працює лікарем за графіком з нічними чергуваннями, що ускладнює постійний нагляд за малолітніми дітьми, та викликає необхідність перебування батька ОСОБА_10 в нічний час разом з дітьми.
В ухвалі слідчого судді зазначено, що слідчий слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_9 звернувся до Корольовського районного суду м.Житомира з клопотанням, в якому просив застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_10 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що 05 травня 2019 р. близько 14 години 57 хвилин ОСОБА_12 , керував технічно справним автомобілем марки «Mercedes-Benz ML 320» р.н. НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить ОСОБА_13 ..

Рухаючись у вказаний день та час зазначеним транспортним засобом у лівій смузі руху на 7 км+620 м автодороги «Житомир-Сквира», в с. Станишівка, Житомирського району, Житомирської області, у напрямку м. Житомир, водій ОСОБА_12 , в порушення вимог пунктів 1.5. Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, згідно яких дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків, порушуючи вимоги пункту 12.4. Правил рухався у населеному пункті із перевищенням допустимої швидкості, та в порушення вимог пункту 2.3.6 вказаних вище Правил, будучи неуважним, не простежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, в порушення вимог п. 12.3. зазначених Правил, при виникненні небезпеки для руху, яку він об`єктивно спроможний був виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки свого транспортного засобу, в порушення вимог п. 13.1. Правил, залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану свого транспортного засобу не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу, внаслідок чого передньою правою частиною керованого ним транспортного засобу допустив зіткнення із задньою лівою частиною автомобіля «ВАЗ-21063» р.н. НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_14 , який перевозячи пасажирів ОСОБА_15 , ОСОБА_16 і ОСОБА_17 , рухаючись попереду у попутному напрямку завчасно увімкнувши покажчик лівого повороту зменшив швидкість для виконання маневру повороту ліворуч у дозволеному місці.

Внаслідок зіткнення автомобіль марки «Mercedes-Benz ML 320» р.н. НОМЕР_5 виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки «Тoyota-Camry» р.н. НОМЕР_6 , під керуванням водія ОСОБА_18 , що рухався у зустрічному напрямку, перевозячи пасажирів ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 .

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки «Тoyota - Camry» р.н. НОМЕР_6 ОСОБА_18 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди.

Пасажир автомобіля марки «ВАЗ-21063» р.н. НОМЕР_4 ОСОБА_17 , від отриманих тілесних ушкоджень ІНФОРМАЦІЯ_2 помер у КП «Житомирська районна лікарня».

Пасажири автомобіля марки «ВАЗ-21063» р.н. НОМЕР_4 ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та водій ОСОБА_14 , а також пасажири автомобіля марки «Тoyota - Camry» р.н. НОМЕР_6 ОСОБА_19 , ОСОБА_20 і ОСОБА_21 , отримали тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості.

Порушення водієм ОСОБА_22 вимог пунктів 1.5., 2.3.6), 12.4., 12.3. 13.1. Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року знаходиться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідками.

Відомості за вказаним фактом внесені до ЄРДР за № 0000148 від 05.05.2019р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

05.05.2019 року ОСОБА_10 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та 06.05.2019 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України.
Оцінивши в сукупності дані про особу підозрюваного, тяжкість злочину, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_12 , а також дані, які свідчать про наявність ризиків, передбачених п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання слідчого та застосування відносно підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 в підтримання апеляційної скарги з наведених в ній мотивів, міркування прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Приймаючи рішення про задоволення клопотання органу досудового розслідування про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_10 , слідчим суддею в повній мірі враховані вимоги ст.ст. 177, 178, 183, 194, 197 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, слідчим суддею було встановлено, що існує обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним ОСОБА_22 тяжкого злочину, за який передбачено покарання від 5 до 10 років позбавлення волі.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_22 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України, підтверджується зібраними доказами: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 05.05.2019, в ході якого на 7км+620м. автодороги «Житомир-Сквира», в с.Станішівка, Житомирського району, Житомирської області виявлено та зафіксовано слідову інформацію, утворену внаслідок ДТП, розташування причетних до ДТП пошкоджених автомобілів, трупа ОСОБА_18 та інше; протоколом огляду трупа від 05.05.2019, в ході якого в приміщенні КП Житомирська районна лікарня оглянуто труп ОСОБА_17 ; протоколами допиту свідка ОСОБА_23 , ОСОБА_15 ; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_16 . Копії яких містяться в матеріалах клопотання слідчого.

Підстав для визнання вказаних доказів недопустимими на даний час немає.

Також, судом враховано особу підозрюваного ОСОБА_22 , який раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працює лікарем-офтальмологом відділення мікрохірургії ока КУ «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф.Гербачевського» Житомирської обласної ради, за місцем роботи характеризується позитивно, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Наявність ризику щодо можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду обґрунтована тяжкістю можливого покарання, а також тим, що ОСОБА_12 є громадянином Сирійської Арабської Республіки, має тільки посвідку на постійне проживання на території України.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що з огляду на тяжкість покарання, передбаченого за кримінальне правопорушення у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_12 , прокурором та слідчим в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Зокрема, можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, можливість незаконного впливу на потерпілих та свідків.

Тому, є необґрунтованими посилання в апеляційній скарзі на те, що слідчим суддею не було проведено аналіз наявності всіх ризиків, передбачених кримінальним процесуальним законом.

Враховуючи вищенаведене та, на підставі викладеного, доведеність прокурором неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, слідчий суддя дійшов висновку щодо обрання відносно ОСОБА_22 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи апелянта про те, що до ОСОБА_22 може бути застосований більш м`який запобіжний захід, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено достатніх стримуючих факторів від порушень з боку підозрюваного своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу. Не наведено доводів, які б вказували на належну процесуальну поведінку підозрюваного в разі обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, і в апеляційній скарзі.

Зазначення апелянтом про те, що підозрюваний має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працює лікарем-офтальмологом відділення мікрохірургії ока КУ «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф.Гербачевського» Житомирської обласної ради, має постійний дохід, за місцем роботи характеризується позитивно, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не може свідчити про те, що останній не буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Крім того, вказані дані про особу підозрюваного були враховані слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого.

Вказання апелянтом про те, що ОСОБА_12 не являється громадянином Сирії не підтверджується матеріалами клопотання, оскільки згідно довідки про відмову від громадянства від 15.05.2014 року Д/87, на яку посилається захисник (а.п. 63), вбачається лише, що ОСОБА_12 особисто подав заяву про вихід із сирійського громадянства 13.03.2014 року.

Також, апеляційний суд звертає увагу на те, що слідчим суддею вивчалась можливість застосування щодо ОСОБА_10 більш м`якого запобіжного заходу. Проте, враховуючи існування доведених прокурором ризиків, передбачених п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_24 тяжкого кримінального правопорушення у сфері злочинів проти безпеки руху та експлуатації транспорту, який має широку розповсюдженість та підвищену суспільну небезпеку, конкретні обставини справи, а саме, загибель двох людей та спричинення іншим потерпілим різного ступеню тяжкості тілесних ушкоджень в результаті дорожньо-транспортної пригоди за участю водія ОСОБА_10 , тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, слідчий суддя дійшов обгрунтованого висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильність висновків слідчого судді.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не можуть бути визнані колегією суддів достатніми для скасування оскаржуваного судового рішення, яке є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 07 травня 2019 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з 05.05.2019 року по 04.07.2019 року, - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: