Провадження № 11-кп/824/3327/19 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
прокурора - ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
секретаря судових засідань ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 26 вересня 2019 року, в частині продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26 вересня 2019 року за результатами підготовчого судового засідання обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України призначено до судового розгляду.
Цією ж ухвалою міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою, продовжено до 25.11.2019 року включно.
Обгрунтовуючи необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції, послався на ч.3 ст. 315 КПК України зазначивши, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим, а відтак, суд прийшов до висновку про необхідність продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою до 25.11.2019.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, просить її скасувати в частині продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 до 25.11.2019 включно.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт зазначає, що суд першої інстанції при продовжені обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою послався на положення ч.3 ст. 315 КПК України, які згідно рішення Конституційного Суду України від 23.11.2017 №1-28/2017, а саме положення третього речення частини третьої статті 315 КПК України визнані неконституційними та втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України зазначеного рішення, а тому на думку апелянта ухвала слідчого судді постановлена з грубим порушенням закону та підлягає скасуванню.
На апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 прокурором Київської місцевої прокуратури №6 ОСОБА_9 подані заперечення, в яких він просить у задоволенні апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 , відмовити, а ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 26 вересня 2019 року, залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, та просив залишити її без задоволення, перевіривши доводи апеляційної скарги, вивчивши надані в копіях матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Згідно з Рішенням Конституційного Суду № 1-р/2017 від 23.11.2017положення третього речення частини третьої статті 315 втрачає чинність, як таке, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 23 листопада 2017 року № 1-р/2017 у справі № 1-28/2017 року продовження судом під час підготовчого судового засідання застосування заходів забезпечення кримінального провадження щодо запобіжних заходів у виді домашнього арешту та тримання під вартою за відсутності клопотань прокурора порушує принцип рівності усіх учасників судового процесу, а також принцип незалежності та безсторонності суду, оскільки суд стає на сторону обвинувачення у визначенні наявності ризиків за статтею 177 Кодексу, які впливають на необхідність продовження домашнього арешту або тримання під вартою на стадії судового провадження у суді першої інстанції. Коли суддя за відсутності клопотань сторін (прокурора) ініціює питання продовження тримання обвинуваченого під вартою або домашнім арештом, він виходить за межі судової функції і фактично стає на сторону обвинувачення, що є порушенням принципів незалежності і безсторонності судової влади.
Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Частиною 1 статті 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Як вбачається з наданих суду матеріалів, у провадженні Печерського районного суду м. Києва знаходиться кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0011502 від 28.10.2018 по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.
Згідно оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції під час підготовчого судового засідання у даному кримінальному провадженні, окрім вирішення питання про призначення до судового розгляду обвинувального акту відносно ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, керуючись ч.3 ст. 315 КПК України, зокрема положеннями третього речення зазначеної статті, які визнані неконституційними, вирішив питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, і відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК є підставою для скасування такого рішення.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи апелянта є обґрунтованими, а тому апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_8 підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції в частині продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 скасуванню.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 , задовольнити, а ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 26 вересня 2019 року, в частині продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 скасувати.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ __________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4