Дата документу 02.12.2019 Справа № 331/2945/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 331/2945/19 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/1825/19 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6

розглянула 2 грудня 2019 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 жовтня 2019 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0003067 відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дмитрівка Очаківського району Миколаївської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Встановлені ухвалою суду першої інстанції обставини

В провадження Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Захисником заявлено клопотання, підтримане обвинуваченим, про повернення обвинувального акту прокурору через невідповідність його вимогам КПК України.
Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, вказуючи, що обвинувачення може бути змінено під час розгляду справи судом, просив призначити справу до розгляду.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд прийшов до висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки в обвинувальному акті відсутнє зазначення часу, місця та способу вчинення злочину, не зазначені обставини скоєння злочину, які прокурор вважає доведеним, адже не вказано які дії саме в межах правової кваліфікації вчинені саме ОСОБА_8 .

Вимоги і узагальненні доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі прокурор не погоджується з оскаржуваною ухвалою у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд, обговорюючи питання про час, місце, спосіб вчинення правопорушення, вийшов за рамки передбачені ст. 315 КПК України та дав оцінку встановленим обставинам кримінального правопорушення і тім самим порушив питання достовірності доказів за кримінальним провадженням, що є недопустимим та не узгоджується з принципом змагальності сторін, закріпленому ст. 22 КПК України та положенню ст. 337 КПК України щодо меж судового розгляду.

Вважає, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 складено з дотриманням усіх вимог, передбачених ст. 291 КПК України.

Просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги прокурора, вказав, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 290 КПК України, просив ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Згідно п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам кримінального процесуального Кодексу України.

Підставами для повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_8 стала встановлена судом невідповідність зазначеного процесуального документу вимогам ст. 291 КПК України.

Відповідно до п.5. ч.2. ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Враховуючи, що звернення до суду з обвинувальним актом, у відповідності до вимог ст. 283 КПК України, є однією із форм закінчення досудового розслідування відносно певної особи, є беззаперечним той факт, що відомості в обвинувальному акті повинні чітко відповідати встановленим вимогам до його змісту.

Зазначена вище норма закону органом досудового розслідування не дотримана, що унеможливлює постановити по справі законне і обґрунтоване рішення.

Так, під формулюванням обвинувачення в доктрині кримінального процесу розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Наведені в обвинувальному акті відносно ОСОБА_8 фактичні дані за відсутності встановлених часу, місця, способу та інших обставин вчинення кримінального правопорушення, у своїй сукупності не дають повного уявлення стосовно кожного з елементів складу інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, що, у свою чергу, не дає можливості зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою (диспозицією статті КК України).

З огляду на це, неповне викладення фактичних обставин у даному провадженні вказує на неконкретність пред`явленого обвинувачення ОСОБА_8 , що в свою чергу не узгоджується з вимогами ст. 291 КПК України.

Отже, зміст обвинувального акту, складеного відносно ОСОБА_8 не відповідає вимогами ст. 291 КПК України.

Зазначені місцевим судом недоліки є суттєвими, так як відсутність чіткого та конкретного формулювання обвинувачення із зазначенням всіх, передбачених ч. 2 ст. 291 КПК України складових порушують права обвинуваченого на захист, перешкоджають суду повно та всебічно розглянути кримінальне провадження.

З цього приводу судова колегія вважає за необхідне відмітити практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно ч. 2 ст. 8, ч.5 ст. 9 КПК України, є частиною національного законодавства.

Так, в рішенні від 26 червня 2008 року у справі «Ващенко проти України» Суд зазначив, що поняття «обвинувачення» для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51).

Отже, обвинувачення повинно бути конкретним і тільки в такому випадку обвинувачена особа може реалізувати своє право на захист від пред`явленого їй обвинувачення.

Крім того, слушними є посилання місцевого суду на некоректність зазначення в обвинувальному акті конкретних осіб, за передньою змовою з якими ОСОБА_8 вчиняв злочини, які не мають процесуального статусу обвинувачених у цьому кримінальному провадженні, оскільки це суперечить положенням ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції з захисту прав людини та основоположних свобод.

Наведені прокурором у апеляційній скарзі доводи є непереконливими та не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого суду, яке направлене на виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, та його здійснення у відповідності до загальних засад, зокрема передбачених ст. 9 КПК України, в першу чергу органами досудового розслідування і прокурором з тим, щоб в подальшому ці ж завдання належно могли бути виконані судом.

З огляду на викладене обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 у зазначеному виглядіне може бути визнаний таким, що складений відповідно до вимог закону, а тому підлягає поверненню прокурору.

За таких обставин апеляційна скарга прокурора, у зв`язку із необґрунтованістю, задоволенню не підлягає.

Враховуючи, що висновок суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту положенням ст. 291 КПК України, з наведених районним судом підстав, колегія суддів знаходить слушним, інші доводи апелянта не заслуговують на увагу та не спростовують зазначеного висновку.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 жовтня 2019 року про повернення прокурору обвинувального акту відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України,залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4