КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Броварської місцевої прокуратури ОСОБА_5 на вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 травня 2019 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,-

в с т а н о в и л а :

Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 травня 2019 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , до затримання 20.02.2018 за підозрою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 187 КК України проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 21.06.2017 року Броварським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України до 5 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком 3 роки
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 червня 2017 року у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі та остаточно до відбуття ОСОБА_6 призначено 5 років 1 місяць позбавлення волі, вираховуючи строк покарання з 17.02.2018 року. Вирішено питання щодо судових витрат у кримінальному провадженні.
Згідно з вироком суду вночі 18.01.2018, під час керування технічно справним автомобілем марки «Opel» моделі «Omega» н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , рухаючись у напрямку м. Чернігів автодорогою «Київ-Чернігів» поблизу м. Бровари Київської області, не був уважним, не врахував дорожню обстановку і не відреагував на її зміну, не обрав безпечну швидкість руху для здійснення постійного контролю за транспортним засобом, внаслідок чого не впорався з керуванням на лівосторонньому заокругленні дороги, виїхав на праве по ходу руху його автомобіля узбіччя, де на 25 км + 700 м автодороги близько 03 години 18.01.2018 допустив зіткнення правою стороною автомобіля «Opel Оmega» н.з. НОМЕР_1 з металевим колесовідбійником, від чого відбулось перекидання керованого ним транспортного засобу.

Під час руху водій ОСОБА_6 грубо порушив вимоги пунктів 2.3 «б», 12.1 Правил дорожнього руху України, якими унормовано, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі; під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, особливості вантажу і стан транспортного засобу, щоб мати змогу контролювати його рух та безпечно керувати ним.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Opel Omega» н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_9 від розтрощення голови, яке, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 299 від 29.01.2018, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, загинула на місці події. Допущені ОСОБА_6 порушення пунктів 2.3 «б», 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, перебувають у прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою і наслідками у вигляді смерті ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі прокурор Броварської місцевої прокуратури ОСОБА_5 просить вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 30травня 2019року щодо ОСОБА_6 скасуватита ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 засудити за ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 21червня 2017року у виді 1 року 6 місяців та остаточно до відбуття ОСОБА_6 призначити покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.
При цьому прокурор, не оспорюючи вирок в частині правильності кваліфікації дій обвинуваченого та доведеності його вини, вважає рішення суду першої інстанції незаконним, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
Апелянт вказує на те, що не зважаючи на передбачене санкцією ч. 2 ст. 286 КК України додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд, всупереч вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, у вироку не навів достатніх мотивів, з яких до ОСОБА_6 не застосовано додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Також суд, на думку прокурора, приймаючи рішення, не в повній мірі врахував особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується не вперше, кримінальне правопорушення вчинив в період іспитового строку, тяжкість вчиненого злочину, характер допущених порушень та тяжкість наслідків, що настали (загибель потерпілої), а також відсутність обставин, які пом`якшують покарання.
Окрім того, апелянт зазначив, що незастосування до ОСОБА_6 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами призвело до м`якості призначеного покарання, яке не можна вважати справедливим, пропорційним та співрозмірним ступеню тяжкості вчиненого злочину, його наслідкам та особі винного.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого та захисників, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, виходячи з таких підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, встановлених судом, та кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України в апеляції прокурора не заперечуються, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку в цій частині та ухвалення рішення про засудження ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України, як про це прохає прокурор в апеляційній скарзі.
Також в апеляції прокурора не заперечуються висновки суду щодо призначення ОСОБА_6 основного покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 4 років позбавлення волі.
Прохаючи про призначення ОСОБА_6 більшого за розміром покарання у виді позбавлення волі за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України, прокурор в апеляційній скарзі на навів достатніх та переконливих доводів для ухвалення такого рішення, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляції прокурора в цій частині.
Разом з тим, колегія суддів, приймаючи до уваги доводи апеляційної скарги прокурора щодо безпідставного незастосування до ОСОБА_6 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, вважає такі доводи слушними.
Так, обґрунтовуючи своє рішення щодо не призначення ОСОБА_6 додаткової міри покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд у вироку послався на те, що обвинувачений під час вчинення необережного злочину не перебував у стані алкогольного сп`яніння. Проте, відповідно до вимог ст. 65 КК України суд при призначенні покарання має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
У даному випадку при вирішенні питання про призначення ОСОБА_6 додаткового покарання суд першої інстанції врахував лише одну обставину вчиненого кримінального правопорушення, яка стосується стану водія транспортного засобу, у якому він перебував на момент дорожньо-транспортної пригоди.
При цьому суд не врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України кваліфікується, як тяжке та характер допущених порушень Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_6 , який не обрав безпечну швидкість руху транспортного засобу для забезпечення безпеки руху, внаслідок чого сталося зіткнення автомобіля з металевим колесовідбійником, від чого відбулось перекидання керованого ним транспортного засобу.
Внаслідок ДТП, яке сталося з вини ОСОБА_6 загинула пасажир автомобіля потерпіла ОСОБА_9 , проте такі тяжкі наслідки також не були враховані судом.
Окрім того, судом не були враховані дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який є судимим та вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку, призначеного за вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 червня 2017 року.
Суд першої інстанції не встановив жодної обставини, яка б пом`якшувала покарання, проте і це не було враховано судом при вирішенні питання щодо призначення ОСОБА_6 додаткової міри покарання.
Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про незастосування до ОСОБА_6 додаткової міри покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом є незаконним та необґрунтованим, а тому вирок в частині призначення покарання підлягає до скасування з постановленням вироку апеляційною інстанцією, яким обвинуваченому, окрім основного покарання у виді позбавлення волі, слід призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Оскільки в апеляції прокурора не заперечуються висновки суду щодо призначення ОСОБА_6 основного покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 4 років позбавлення волі, то колегія суддів призначає таке ж основне покарання, як було призначено судом першої інстанції .
При призначенні ОСОБА_6 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом колегія суддів враховує обставини, наведені у цьому вироку вище, які не були враховані судом першої інстанції.
При цьому визначаючи строк, на який ОСОБА_6 необхідно позбавити права керування транспортними засобами, колегія суддів враховує обставини, встановлені судом першої інстанції щодо позиції потерпілої ОСОБА_10 .
Так, потерпіла ОСОБА_10 у письмовій заяві до суду зазначила, що вона не має до ОСОБА_6 претензій матеріального і морального характеру та просить призначити йому покарання за розсудом суду.
Враховуючи думку потерпілої ОСОБА_11 , обставини кримінального провадження та дані про особу обвинуваченого, колегія суддів не вбачає підстав для призначення ОСОБА_6 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на максимальний строк, передбачений санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, як про це прохає в апеляційний скарзі прокурор.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Броварської місцевої прокуратури ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 травня 2019 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України в частині призначення покарання скасувати.

Постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 червня 2017 року у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі та призначити ОСОБА_6 остаточне покарання - 5 років 1 місяць позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

В решті вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 травня 2019 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Касаційна скарга на вирок апеляційного суду може бути подана до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/824/2262/2019 Категорія КК: ч. 2 ст. 286

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_12
Доповідач ОСОБА_1