Справа № 478/384/19
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2019 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка кримінальне провадження № 0000116, по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михайлівка Казанківського району Миколаївської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, працюючого вантажником в ФГ «Бджілка», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 , представника потерпілої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, за наступних обставин.

11.03.2018 року близько 01.00 год. водій ОСОБА_3 керуючи технічно справним автомобілем марки «Geely CK-2» номерний знак НОМЕР_1 , у салоні якого перебували пасажири ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , у темний час доби, при нормальній оглядовості, рухався по автодорозі сполученням с. Михайлівка с. Новофедорівка Казанківського району Миколаївської області в умовах ожеледиці зі швидкістю біля 70 км/годину зі сторони с. Новофедорівка в напрямку с. Михайлівка Казанківського району Миколаївської області.

Під час руху в напрямку знаку «Вас вітає Новофедорівська сільська рада» водій ОСОБА_3 , грубо порушуючи вимоги пп. 2.3.б, 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність в даній дорожній обстановці, не обрав безпечну швидкість руху керованого транспортного засобу в умовах вказаної дорожньої ситуації, рухаючись проїзною частиною в умовах ожеледиці, своєчасно не знизив швидкість свого руху до безпечної в умовах вказаної дорожньої обстановки,щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, в результаті чого втратив керування над автомобілем та допустив його з`їзд з проїзної частини на узбіччя праворуч з подальшим виїздом в кювет та контактуванням передньою центральною та задньою правою частинами автомобіля з деревом.

В результаті зіткнення пасажир автомобіля ОСОБА_8 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді травматичного вивиху правого плеча, перелому великого бугорка правого плеча зі зміщенням, а пасажир ОСОБА_5 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді неускладненого уламкового перелому тіла 1, 3 грудних хребців, компресійно-уламкового перелому тіла 2 грудного хребця, перелому поперечного відростку 7 шийного хребця справа.

Порушення водієм ОСОБА_3 вимог пп. 2.3.б, 10.1, 12.1 ПДР України знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину ОСОБА_3 визнав повністю, підтвердивши обставини, викладені в обвинувальному акті, у вчиненому кається.

28.11.2019 року захисник заявив клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, надавши клопотання від голови ФГ «Бджілка», де працює вантажником обвинувачений ОСОБА_3 , про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності з передачею його на поруки трудовому колективу, який буде здійснювати заходи виховного характеру щодо обвинуваченого. До клопотання долучений протокол загальних зборів трудового колективу ФГ «Бджілка» від 14.11.2019 року про звернення до суду з клопотанням про передачу ОСОБА_3 на поруки. Крім того, до клопотання та протоколу додані наказ №5 від 05.09.2019 року про прийняття ОСОБА_3 на роботу до ФГ «Бджілка» та строковий трудовий договір з найманим працівником від 05.09.2019 року про прийняття на роботу ОСОБА_3 на строк до 27.02.2020 року з можливістю продовження строку дії трудового договору.

Обвинувачений та його захисник підтримали клопотання.

Прокурор вважав, що є підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності з передачею його на поруки.

Представник потерпілої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 проти задоволення клопотання заперечував, поставивши під сумнів дійсність того, що обвинувачений дійсно працює у вказаному фермерському господарстві, оскільки наданий трудовий договір не зареєстрований в органі з питань зайнятості населення та до клопотання не долучені відомості про реєстрацію такого фермерського господарства в ЄДРПОУ.

Вислухавши учасників, дослідивши надані суду матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 47 КК України, особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, та щиро покаялася, може бути звільнено від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства, установи чи організації за їхнім клопотанням за умови, що вона протягом року з дня передачі її на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.

Будь-яких інших обов`язкових умов для застосування ст. 47 КК України закон не містить

Відповідно до постанови Верховного Суду від 13.02.2018 року №161/13242/16-к звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею особи на поруки може мати місце за сукупності таких умов: 1) особа вчинила злочин вперше; 2) діяння належить до злочинів невеликої або середньої тяжкості; 3) особа, яка вчинила злочин, щиро розкаялася; 4) колектив підприємства, установи чи організації звернувся з клопотанням про передачу йому на поруки такої особи; 5) особа, яка вчинила злочин, не заперечує проти закриття кримінальної справи за цією нереабілітуючою підставою.

Підставою такого звільнення є щире каяття особи, яке свідчить про її бажання спокутувати провину перед колективом підприємства, установи чи організації та виправити свою поведінку. Особу, яка не визнала себе винною у вчиненні злочину, передавати на поруки не можна. Відмова суду в задоволенні клопотання має бути вмотивованою.

За такого, відмова в передачі особи на поруки трудовому колективу може ґрунтуватись виключно на недотриманні однієї з перелічених вище закріплених в ст. 47 КК України обставин.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину невеликої тяжкості, є не судимим, щиро покаявся у вчиненому, про що свідчить визнання ним своєї вини протягом досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, його негативна оцінка вчиненого ним злочину, а також те, що одна з потерпілих ОСОБА_8 заявила про відсутність матеріальних вимог до обвинуваченого, що ж до вжиття заходів обвинуваченим до відшкодування завданої шкоди іншій потерпілій ОСОБА_5 , то в ході судового розгляду з показань самої потерпілої ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_3 слідує, що обвинувачений придбавав ліки для потерпілої та перераховував їй кошти. При цьому, відповідно до постанови Верховного Суду від 22.03.2018 року №759/7784/15-к, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого.

За такого, поведінка обвинуваченого, який сплачуючи відповідні кошти та придбаваючи ліки, намагався відшкодувати завдані потерпілій його діянням збитки свідчить про його щире каяття і той факт, що обвинувачений з потерпілою не дійшли згоди щодо остаточного визначення суми збитків, які підлягають до відшкодування, не спростовує каяття обвинуваченого.

При цьому, повне відшкодування обвинуваченим завданих збитків є обов`язковою умовою для звільнення за дійовим каяттям за ст. 45 КК України та не передбачене вимогами ст. 47 КК України щодо передачі особи на поруки.

Крім того, суд також враховує те, що відповідальність обвинуваченого за завдану ним шкоду в даному випаду була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, натомість відповідно до постанови Великої Палати Верховного суду від 04.07.2018 року по справі № 755/18006/15-ц відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Таким чином, в даному випадку обвинувачений має відшкодувати потерпілій різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, що можливе тільки після вирішення питання про стягнення такого відшкодування зі страхової компанії.

З наданих стороною захисту доказів слідує, що обвинувачений працює в ФГ «Бджілка», колективом якого заявлено клопотання про передачу обвинуваченого на поруки. Протокол зборів та клопотання трудового колективу містять усі необхідні реквізити, а їх зміст відповідає вимогам ст. 47 КК України що є підставою для закриття справи з передачею винної особи на поруки трудовому колективу.

При цьому, той факт, що строковий трудовий договір не пройшов реєстрацію та укладений на шість місяців з можливістю його продовження не спростовує заявлених клопотання трудового колективу та протоколу загальних зборів трудового колективу ФГ «Бджілка» і в розумінні ст. 47 КК України не може бути підставою для відмови в задоволенні поданого суду клопотання.

Натомість обвинуваченому судом роз`яснені наслідки припинення його роботи на підприємстві, трудовим колективом якого подане клопотання, які передбачені ч.2 ст. 47 КК України та полягають в можливості відновлення провадження та притягнення особи до кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

За такого, у суду немає передбачених ст. 47 КК України підстав для відмови в задоволенні заявленого клопотання, тому клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Зі змісту ст. 129 КПК України слідує, що цивільний позов в кримінальному провадженні може бути вирішений по суті виключно при ухваленні вироку, постановленні ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
У зв`язку з цим цивільний позов ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди слід залишити без розгляду та оскільки відповідно до п. 2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» за подібною категорією справ позивач звільнений від сплати судового збору, внесений ОСОБА_5 при подачі даного цивільного позову судовий збір в сумі 1950 грн. згідно з квитанцією від 13.05.2019 року №13254798 має бути повернутий позивачу на підставі п. 1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».
При цьому, відповідно до ч.7 ст. 128 КПК України особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, ст. 47 КК України та керуючись ст.ст. 284 ч.2, 286 ч.4, 288, 370,372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження №0000116 по обвинуваченню ОСОБА_3 за ст. 286 ч. 1 КК України закрити, звільнивши ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ст. 47 КК України з передачею його на поруки трудовому колективу Фермерського господарства «Бджілка» за умови, що він протягом року з дня передачі його на поруки виправдає довіру трудового колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадський порядок.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що відповідно до ч.2 ст. 47 КК України у разі порушення ним умов передачі на поруки він буде притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинений ним злочин.

Після набрання ухвалою законної сили заходи по арешту майна, вжиті слідчим суддею Казанківського районного суду Миколаївської області 13.03.2018 року - скасувати.

Цивільний позов ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишити без розгляду, роз`яснивши позивачу право пред`явлення такого цивільного позову в порядку цивільного судочинства.

Повернути ОСОБА_5 сплачений нею при зверненні до суду з цивільним позовом судовий збір згідно з квитанцією №13254798 від 13.05.2019 року в розмірі 1950 (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази по справі:

-автомобіль марки «Geely CK-2» номерний знак НОМЕР_1 повернути володільцю ОСОБА_3 ;

-фрагменти лакофарби, зразки мастила, уламки, скло та фара знищити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її оголошення.

суддя: