Справа № 4910/16/19-к>
Провадження №11-сс/991/108/19>
У Х В А Л А

23 жовтня 2019 року м. Київ

Суддя Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 12 вересня 2019 року по справі №4910/16/19-к, за якою підозрюваному ОСОБА_2 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні,відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000394 від 14 лютого 2017 року,

ВСТАНОВИВ:
Встановлені судом обставини.
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 12 вересня 2019 року задоволено клопотання заступника начальника третього слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_2 та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000394 від 14 лютого 2017 року.

Ухвалою судді Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 від 03 жовтня 2019 року по справі №4910/16/19-к, подану ОСОБА_2 апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 12 вересня 2019 року по справі №4910/16/19-к повернуто на підставі непідсудності даної скарги Апеляційній палаті Вищого антикорупційного суду.
Ухвалою судді Київського апеляційного суду ОСОБА_4 від 15 жовтня 2019 року передано вищевказану апеляційну скаргу ОСОБА_2 , якою за ухвалою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 03 жовтня 2019 року за непідсудністю передано для розгляду до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 жовтня 2019 року для розгляду апеляційної скарги підозрюваного ОСОБА_2 на ухвалу Вищого антикорупційного суду від 12 вересня 2019 року визначено колегію суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі: головуючого ОСОБА_1 , членів колегії ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Мотиви.
Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» «кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом».

Неупереджений та об`єктивний розгляд справи є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя суддею. Проте учасники справи наділені правом спростування цієї «процесуальної теореми» шляхом заявлення відводу судді, тим самим, забезпечуючи його незалежність в кожному окремому провадженні.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом», про що Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував у своїх рішеннях.

Відповідно до п.12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення.

До того ж, у п.2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Наведе свідчить про те, що підстави для відводу судді можуть бути оціночною категорією, що з одного боку дає змогу реалізувати конституційну засаду незалежного розгляду справи суддею, а з іншого боку, є площиною для зловживань з боку недобросовісних учасників.

Відповідно до ст.31 КПК України кримінальне провадження у Вищому антикорупційному суді здійснюється в апеляційному порядку колегіально судом у складі трьох суддів, при цьому визначення судді (колегії суддів) за ст.35 КПК України здійснюється автоматизованою системою документообігу суду під час реєстрації відповідних матеріалів кримінального провадження з обов`язковим урахуванням положень статей 75, 76 КПК України, в яких зазначено обставини, що виключають участь судді в кримінальному провадженні.

Так, згідно з вимогами ст.75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні окрім іншого за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості. При цьому поняття «інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості» є оціночним, використання якого залежить від об`єктивної думки особи, яка їх застосовує та з`ясовує їх сутність, виходячи з внутрішнього переконання.

Положення ст.76 КПК України встановлюють недопустимість повторної участі судді в кримінальному провадженні.

Мною як суддею-доповідачем 03 жовтня 2019 року по судовій справі №4910/16/19-к одноособово прийнято ухвалу, якою подану підозрюваним ОСОБА_2 апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 12 вересня 2019 року по вказаній справі №4910/16/19-к повернуто підозрюваному на підставі непідсудності даної скарги Апеляційній палаті Вищого антикорупційного суду та вказано на можливість звернення до належного суду апеляційної інстанції.
Ухвалою судді Київського апеляційного суду ОСОБА_4 від 15 жовтня 2019 року тотожну апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_2 , поданою ним з урахуванням ухвали Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 03 жовтня 2019 року, передано для розгляду до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду за непідсудністю Київському апеляційному суду.

На підставі вищевикладеного приходжу до висновку, що у стороннього спостерігача може виникнути враження, що оскільки за тотожною апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_2 з тотожними вимогами та їх обґрунтуваннями, я, як суддя-доповідач, який прийняв одноособове рішення (ухвалу від 03 жовтня 2019 року) про повернення апеляційної скарги у зв`язку з її непідсудністю Апеляційній палаті Вищого антикорупційного суду вже надав правову оцінку щодо непідсудності апеляційної скарги даної особи - підозрюваного ОСОБА_2 , та як наслідок, можу бути упередженим під час прийняття рішення по тотожній апеляційній скарзі із аналогічними вимогами та обґрунтуваннями, яка надійшла з Київського апеляційного суду.

Крім того, приймаючи до уваги постановлення мною ухвали про повернення скарги підозрюваному за непідсудністю, прийняття мною будь-якого рішення за апеляційною скаргою тієї ж особи з тотожними вимогами у тій самій судовій справі буде суперечити як принципу правової визначеності, так і встановленим вимогам суддівської етики, що унеможливлює мою участь у складі суду з розгляду матеріалів апеляційної скарги підозрюваного.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 75, 80 КПК України, вважаю за необхідне заявити самовідвід від розгляду отриманої з Київського апеляційного суду апеляційної скарги підозрюваного ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 12 вересня 2019 року у судовій справі №4910/16/19, у зв`язку з чим вважаю за необхідне звернутись із заявою про самовідвід для її розгляду в порядку ст.81 КПК України.

Відтак, керуючись ст.ст.75,80,81 КПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:
Звернутись із заявою про самовідвід від розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 12 вересня 2019 року по справі №4910/16/19-к.

Заяву про самовідвід передати для розгляду по суті в порядку ст.81 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1