Справа № 487/1642/18
Провадження № 1-кп/487/161/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2019 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження на підставі обвинувального акта відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця республіки Казахстан, громадянина України, раніше не судимого, одруженого, має на утриманні неповнолітнього сина 2007 року народження, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України,-

за участю сторін судового провадження:

прокурора Миколаївської

місцевої прокуратури №1 - ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського районного суду міста Миколаєва знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Ухвалою суду від 14.05.2019 року запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою було продовжено до 12.07.2019 року.
03.09.19 під час судового засідання від прокурора надійшло клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого оскільки заявлені раніше ризики відповідно до ст.177 КПК України відносно нього не відпали.

Обвинувачений та його захисник проти задоволення клопотання заперечували, зазначаючи, що прокурором не доведено жодного ризику та просили обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу двомісячного строку з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобовязаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Суд заслухавши думку прокурора, потерпілої, захисника та обвинуваченого, приходить до наступних висновків:
Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування.

Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності вказаних ризиків суд враховує сукупність певних обставин, у тому числі, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей.

Міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обрана ОСОБА_3 з урахуванням тяжкості інкримінованих йому кримінальних правопорушень та даних про його особу.

При обранні обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою судом були враховані ризики можливості обвинуваченого ухилитись від слідства та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

З урахуванням особи обвинуваченого, а також з урахуванням тяжкості інкримінованому ОСОБА_3 злочину, який, згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, та беручи до уваги, що обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу не змінилися, а ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, не зменшились та не перестали існувати, суд вважає, що застосування щодо ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, у зв`язку з чим клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою на 60 днів підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 02 листопада 2019 року - включно.
Ухвалу може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м.Миколаєва протягом 7 днів з моменту її проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1