Справа № 128/1779/17
ВИРОК
Іменем України
01 жовтня 2019 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області
в складі судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3
захисника обвинуваченої ОСОБА_4
обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000661 від 15.06.2017 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, одруженої, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимої

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 30 травня 2017 року, близько 19:00 години, знаходячись у одній з кімнат будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , та належить ОСОБА_6 , побачила на підвіконні коробку із ювелірними виробами. В цей момент, у ОСОБА_5 виник умисел направлений на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, керуючись корисливими мотивами, шляхом вільного доступу, переконавшись що за її діями ніхто не спостерігає, вчинила крадіжку каблучки, виготовленої із металу - золото 585 проби, вагою золота 2,94 грама, вартість якої відповідно до висновку експерта № 3883/3884/17-21 від 29.06.2017 року становить 3323,12 грн. та сережок, виготовлених із металу - золото 585 проби вагою золота 2,92 грама, вартість яких відповідно до вищевказаного висновку експерта становить 3267,77 гривень. В подальшому, з місця вчинення злочину зникла та викраденим розпорядилась на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 6490, 89 гривень.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 свою вину в у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.185 КК України не визнала. Суду показала, що 30.05.2017 року вона прийшла до потерпілої ОСОБА_6 додому, так як хотіла позичити в неї золоті прикраси на вечір, до плаття. Потерпіла була дома сама, вони поговорили і ОСОБА_6 запропонувала їй комплект - сережки та каблучку строком на один-півтора місяця, поносити. Вона взяла комплект та пішла від потерпілої, але в подальшому вона мала потребу в грошах, тому без дозволу ОСОБА_6 здала прикраси в ломбард «Найкращій», маючи намір потім їх викупити і віддати потерпілій. Однак, повернути речі з ломбарду вона не змогла, так як не було грошей, а потерпіла заявила на неї в поліцію, вказавши у заяві, що нібито нею було скоєно крадіжку її прикрас. Вона жалкує, що не змогла повернути прикраси, та образила цим потерпілу, однак крадіжку не скоювала.

Потерпіла ОСОБА_6 допитана в судовому засіданні суду показала, що знала обвинувачену як сусідку і та бувало заходила до неї додому. 30.05.2017 року вона знову прийшла до неї в гості, попросила гроші в борг і тут у обвинуваченої задзвонив мобільний телефон. Вона вийшла до сусідньої кімнати, а потім відразу пішла з її будинку. Під час її розмови по телефону у кімнаті нікого не було і там само знаходились її золоті прикраси сережки та каблучка. Ранком вона встала, та побачила, що золотих прикрас, які лежали у коробочці на підвіконні, немає. Вона переговорила з обвинуваченою і та підтвердила, що саме вона взяла її прикраси, бо мала скрутне фінансове становище, і пообіцяла їх повернути, коли приїде з Києва, про це вона неодноразово писала їй на мобільний телефон. Однак, прикраси вона так їй і не повернула і потерпіла через два тижні звернулася в поліцію. Там виявилося, що прикраси обвинувачена здала в ломбард. Відразу не заявила на обвинувачену, так як пожаліла її, повірила, що ОСОБА_7 поверне їй прикраси добровільно.

Свідок ОСОБА_8 допитана у судовому засіданні суду показала, що має дружні стосунки з потерпілою, часто буває в неї дома. В травні 2017 року вона заїхала до неї додому, вони сиділи, пили чай на кухні. До неї у гості прийшла дівчина на ім`я ОСОБА_9 . Потерпіла вийшла до неї, ОСОБА_9 попросила гроші в борг, ОСОБА_6 їй відмовила. У ОСОБА_9 подзвонив телефон і вона зайшла в іншу кімнату поговорити, а потерпіла зайшла до свідка на кухню. Потім вона вийшла з кімнати та пішла з будинку. Через деякий час потерпіла сказала, що в неї пропали золоті прикраси і свідок порадила ОСОБА_6 . заявити в поліцію. Знає, що пізніше золоті прикраси ОСОБА_6 сережки та обручку, знайшли у ломбарді. Їй про крадіжку потерпіла повідомила ранком слідуючого дня. Сказала, що золоті прикраси пропали після того, як до неї прийшла ОСОБА_9 , яка має погане минуле, пов`язане з наркотиками.

В судовому засіданні були оглянуті та дослідженні наступні письмові докази, надані стороною обвинувачення:

-Витяг з кримінального провадження за № 0000661 від 15.06.2017 року, про вчинення крадіжки у гр. ОСОБА_6 в АДРЕСА_2 (а.к.п. 112);

-Протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 14.06.2017 року від гр. ОСОБА_6 (а.к.п. 113);

-Копію розписки ОСОБА_6 про отримання на відповідальне зберігання бірок на ювелірні вироби: каблучку та сережки виробника «Ажур» (а.к.п. 115);

-Постанова від 16.06.2017 року про приєднання до кримінального провадження речових доказів по кримінальному провадженню № 0000661 від 15.06.2017 року, а саме бірок на каблучку та сережки виробника «Ажур» (а.к.п. 116);

-Договір № від 30.05.2017 року, виданий установою «Найкращий Ломбард», про отримання від ОСОБА_5 каблучки, метал золото, проба 585, вага загальна 3,05 г., чиста 2,9 г. (а.к.п. 117);

-Договір № від 30.05.2017 року, виданий установою «Найкращий Ломбард», про отримання від ОСОБА_5 сережок, метал золото, проба 585, вага загальна 5,25 г., чиста 4,97 г. (а.к.п. 118);

-довідка Національного Банку України від 16.06.2017 року за № 61-0050/42606, закупівельна ціна одного грама золота 585 проби у брухті станом на 30.05.2017 року складає 615,36 грн. (а.к.п 122);

-Висновок експерта від 29.06.2017 року за № 3883/3884/17-21 за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи, загальна ринкова вартість ювелірних виробів (каблучки та пару сережок), з урахуванням зносу станом на 30.05.2017 року складає 6 490,89 грн (а.к.п. 124-126);

-Протокол проведення слідчого експерименту від 30.06.2017 року, за участю підозрюваної ОСОБА_5 за яким підозрювана відтворила обставини вчинення злочину (а.к.п. 130-131) та фототаблицями, що додаються до протоколу слідчого експерименту (а.к.п. 132-133).

-Скрін-шот смс переписки від 13.06.2017 року (а.к.п. 134).

Частиною першою статті 84 КПК України передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (ст.85 КПК України).
Відповідно до ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно з ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках - на потерпілого.

Щодо невизнання обвинуваченою вини, суд враховує, що з показів потерпілої ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_8 версія щодо того, що золоті прикраси обвинуваченій передала сама потерпіла свого підтвердження не знайшла.

Крім того, сама обвинувачена ОСОБА_5 підтвердила в судовому засіданні, що у ломбард золоті прикраси належні ОСОБА_6 заклала без дозволу їх власниці.

В судовому засіданні було оглянуто протокол слідчого експерименту від 30.06.2017 року. З протоколу вбачається, що на пропозицію слідчого відтворити усі обставини вчинення крадіжки за адресою АДРЕСА_2 гр. ОСОБА_5 в присутності понятих добровільно погодилася та розповіла, що 30.05.2017, близько 09:00 год. вона прийшла до своєї знайомої ОСОБА_6 , що проживає в АДРЕСА_2 , де у кухонній кімнаті разом із ОСОБА_10 розмовляли та пили каву. В цей момент до неї хтось зателефонував на мобільний телефон та вона пішла до спальної кімнати, де на підвіконні побачила шкатулку червоного кольору. При відкритті шкатулки ОСОБА_5 помітила у її середині каблучку та сережки з золота та у цей момент в неї виник умисел на їх крадіжку. Далі ОСОБА_5 узяла дані золоті вироби без дозволу власника, та будучи непоміченою поклала їх до кишені, після чого розпрощалась із ОСОБА_11 . Далі ОСОБА_5 поїхала до м. Вінниці, а саме до ломбарду «Найкращий ломбард», що по вул. Привокзальна, де реалізувала вказані прикраси сережки та каблучку за що отримала кошти у сумі 4900 гривень.

В протоколі слідчого експерименту зазначено, що обвинувачена надавала покази добровільно, надала згоду на проведення слідчого експерименту, що було зафіксовано належним чином, в тому числі фототаблицією. Наведені вище докази зібрані у відповідності до вимог КПК України, підстав вважати їх недопустимими не має.
Вказану обставину вчинення крадіжки саме ОСОБА_5 також підтверджують і оглянуті у судовому засіданні договір №1,2 від 30.05.2017 року укладеного між ОСОБА_5 та ломбардом «Найкращій ломбард», за якими саме ОСОБА_5 здала за квитанцією АБ №305496 та АБ №305495 каблучку, метал: золото, вагою 3,05 г., а також сережки, метал: золото, вагою 5,25 г. (а.к.п.117,118).

З оглянутих у судовому засіданні Скрін-шот смс переписки від 13.06.2017 року вбачається підтвердження того, що обвинувачення визнавала що взяла прикраси, оскільки потребувала грошей та обіцяла їх повернути (а.к.п. 134).

Погодження власниці золотих прикрас на це не бралося та суду зворотне не доведено. Тому, до показів обвинуваченої, щодо того, що золоті прикраси їй передала сама ОСОБА_6 та її подальшої згоди на закладення прикрас у ломбард, суд відноситься критично, та вважає методом захисту, з метою уникнути покарання.

Щодо розходження показів потерпілої ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_8 суд враховує, що з часу скоєння кримінального правопорушення до часу допиту свідка та потерпілої пройшов значний період, тому наявність деяких розходжень в показах пояснюється об`єктивним фактором значного часового проміжку між подією злочину та допитом у судовому засіданні. При цьому, суд враховує, що покази щодо основних подій розходжень не мають, і потерпіла, і свідок беззаперечно стверджували у власних показах ту обставину, що обвинувачена вийшла для розмови у сусідню кімнату, де знаходилися золоті прикраси потерпілої, перебувала там деякий час наодинці, а після того, як ОСОБА_5 покинула будинок, потерпілою ОСОБА_6 було виявлено зникнення належних їй золотих прикрас сережок та каблучки.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що дії обвинуваченої ОСОБА_5 необхідно кваліфікувати ч. 1 ст. 185 КК України, як умисне, таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових злочинів.
При призначенні виду та міри покарання ОСОБА_5 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, обставини його вчинення; дані про особу обвинуваченої, яка є раніш не судимою, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні одну малолітню дитину.
Обставин, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 судом не встановлено.

Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 відсутні.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлявся.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченій ОСОБА_5 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, сімейний та матеріальний стан обвинуваченої, та думку потерпілої, яка поклалася у вирішенні покарання на розсуд суду, однак просила врахувати, що збиток їй не відшкодовано, а обвинувачена зрадила її довіру.

Також суд враховує досудову доповідь Вінницького міськрайонного відділу з питань пробації Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації згідно якої беручи до уваги інформацію про спосіб життя ОСОБА_5 , історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_5 , без позбавлення волі або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.

Щодо застосування ст.69 КК України про що клопотав адвокат сторони обвинуваченої, суд враховує, що у відповідності до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. N 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання" (зі змінами) згідно зі ст. 69 КК України призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за вчинений злочин, може мати місце лише за наявності кількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості цього злочину, з урахуванням особи винного.
Тобто, лише наявність не менш двох обставин, що пом`якшують покарання, не є автоматичною підставою для застосування ст.69 КК України. Вказані пом`якшувальні обставини повинні бути такими, що істотно знижують ступінь тяжкості цього злочину, та потребують оцінки як обставин вчинення кримінального правопорушення, так і особи винної у вчиненні кримінального правопорушення.
Як вбачається з встановлених судом обставин, обвинувачена вину не визнала, не сприяла встановленню істини, не вибачилася перед потерпілою, шкоду не відшкодовувала, тому пом`якшувальних обставин, які можуть бути враховані для застосування ст.69 КК України, судом не встановлено.
З урахуванням всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченої, суд вважає, що ОСОБА_5 необхідно обрати покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ч.1 ст.185 КК України, з застосуванням нормативних положень ст.75 КК України, а саме, з випробування та покладенням обов`язків передбачених ст.76 КК України, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності і захистом інтересів потерпілого.

З обвинуваченої ОСОБА_5 згідно ч.2 ст.127 КПК України на користь держави підлягають до стягнення витрати на залучення експертів по даному кримінальному провадженню за проведення судової експертизи, що становлять 792,00 грн.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Міра запобіжного заходу не обиралася.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Визнати винною ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.185 КК України та призначити їй покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання, призначивши іспитовий строк тривалістю в 2 роки.

Відповідно до п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 :

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Міра запобіжного заходу до вступу вироку в чинність ОСОБА_5 не встановлювалася, підстав для її обрання - суд не вбачає.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експертів по даному кримінальному провадженню на суму 792,00 грн.

Речовий доказ, а саме, дві бірки на ювелірні вироби, а саме, каблучку та сережки, передані на зберігання ОСОБА_6 передати в повне розпорядження потерпілої.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1