ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2475/19 Справа № 191/1547/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
його захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2019 року відносно ОСОБА_7 , -
ВСТАНОВИЛА:
цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, раніше судимого:
- 22.12.2016 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавленні волі на строк 4 роки 4 місяці.
Рішення суду обґрунтовано тим, що обставини справи свідчать лише про наявність посередніх (не негативних, не конкретно позитивних) чинників, які не дають змоги суду з впевненістю визначитися з тією позицією, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою, яка розцінюється судом як посередня, став на шлях виправлення.
Суд зазначив, що процес виправлення та перевиховання засудженого має бути стабільним та послідовним, а на думку суду, засуджений своєю поведінкою не довів свого виправлення, а тому підстави для умовно-дострокового звільнення засудженого відсутні.
В апеляційній скарзі:
- засуджений просить просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою застосувати до нього вимоги ст. 81 КК України та звільнити його від відбування призначеного покарання умовно-достроково.
Вказує, що з початку відбування покарання в Синельниківській виправній колонії він був залучений до суспільно-корисної праці, режим утримання не порушував, свою провину у скоєному злочині визнав та щиро розкаявся, після звільнення планує працювати електрогазозварювальником, на що має згоду начальника ЖЕКу.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку засудженого та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили їх задовольнити, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та вважала ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, щодо апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст. 81 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. У разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим, певного строку покарання.
Відповідно до роз`яснень, які викладено в п. 2 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення.
Апеляційним переглядом встановлено, що ОСОБА_7 засуджений вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.12.2016 року за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавленні волі на строк 4 роки 4 місяці. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк попереднє ув`язнення з 08.08.2016 року по 22.12.2016 року.
Початок строку відбування покарання 08.08.2016 року. Кінець строку відбування покарання 22.06.2020 року.
З 01.02.2017 року ОСОБА_7 відбуває покарання в Синельниківський ВК № 94. Характеризувався добре. Мав 1 стягнення, яке погашено і 3 заохочення. Дотримується норм які визначають порядок і умови відбування покарання та розпорядку дня установи виконання покарання. Відносини в колективі засуджених відділення будує з різною категорією засуджених, авторитетом серед них не користується, адекватно реагує на критику своєї поведінки. За характером спокійний, врівноважений. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи виконання покарання ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість.
15.08.2017 року комісією установи відмовлено ОСОБА_7 про перевід до дільниці соціальної реабілітації на підставі ст. 101 КВК України, як особі, що на шлях виправлення не стає .
27.04.2018 року комісією установи відмовлено у клопотанні про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України, як особі, що не стає на шлях виправлення.
31.01.2019 року комісією установи відмовлено ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України, як особі, що не довела своє виправлення.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що поведінка засудженого ОСОБА_7 за весь період відбуття покарання, не може слугувати беззаперечним підтвердженням його виправлення, оскільки є нестабільною.
Доводи апеляційної скарги засудженого про те, що своєю працею та поведінкою довів виправлення, колегія суддів вважає такими, що не відповідають дійсності.
Як вбачається з матеріалів провадження та технічного запису судового засідання, суд дослідивши всі обставини справи в повному обсязі, прийшов до обґрунтованого висновку.
Ухвала за змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою.
Отже, в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції, як законну, - слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2019 року відносно ОСОБА_7 , - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали буде оголошено о 13 годині 40 хвилин 29 листопада 2019 року в приміщенні Дніпровського Апеляційного суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4