печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 серпня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:
На розгляд слідчого судді надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21.01.2019 по справі № 757/2214/19-к на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Вважає арешт накладеним необґрунтовано, посилаючись на те, що висновки прокурора щодо необхідності арешту майна носять характер припущень. На думку заявника, доказів на підтвердження умислу ОСОБА_5 шахрайським шляхом заволодіти майном ОСОБА_6 слідством не надано. ОСОБА_7 позичив ОСОБА_6 в якості позики 117 000 дол. США, надавши в іпотеку свої будинок та земельну ділянку. 28.02.2018 ОСОБА_7 відступив право вимоги до позичальника, тобто ОСОБА_6 , ОСОБА_8 . 22.06.2018 ОСОБА_8 відступив право вимоги ОСОБА_4 , який в подальшому зареєстрував за собою право власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 є добросовісним набувачем майна та накладення арешту обмежує його право власності.

В судове засідання представник власника майна, повідомлений про місце, дату та час розгляду клопотання у спосіб, що відповідає вимогам ст. 135 КК України, не з`явився, причини неприбуття не повідомив, заяв щодо відкладення розгляду клопотання на адресу суду не направив.

Прокурор групи прокурорів у криімнальному провадженні ОСОБА_9 , направив на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відоповідно до наданої заяви прокурор проти задволення клопотання заперечує, оскільки арештоване майно є предметом шахрайських дій зі сторони підозрюваних ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 . На теперішній час досудове розслідування завершено, стороні захисту відкриті матеріали кримінального провадження. Крім того, зазначив, що ухвала слідчого судді від 21.01.2019 була предметом розгляду судом апеляційної інстанції, за наслідками якого залишена без змін.

Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя надходить наступних висновків.

Відділом процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених на тимчасово окупованих територіях, Генеральної прокуратури України здійснювалось процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.07.2016 року за № 0000182, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України.

18.01.2019 постановою прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_12 матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях № 0000182 та №00011099 об`єднані в одне кримінальне провадження з присвоєнням єдиного реєстраційного номеру №00011099.

В рамках кримінального провадження № 0000182 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21.01.2019 по справі № 757/2214/19-к накладено арешт на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони розпорядження означеним майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як вбачається з ухвали слідчого судді від 21.01.2019, матеріалами кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_7 , дізнавшись в грудні 2014 року про те, що потерпілому ОСОБА_6 необхідні грошові кошти в сумі 117000 дол. США та достовірно знаючи, що в останнього наявне нерухоме майно, ринкова вартість якого значно перевищує вказану суму коштів, вирішив шляхом реалізації злочинної схеми шахрайським способом заволодіти належним потерпілому майном. Реалізовуючи свої злочинні наміри та використовуючи скрутне становище потерпілого, ОСОБА_7 , через спільних знайомих повідомив ОСОБА_6 про те, що готовий на вигідних умовах надати йому в позику вищевказану суму грошових коштів під заставу належного останньому нерухомого майна за умови укладення договорів позики та іпотеки.

В подальшому ОСОБА_7 09.12.2014 року надав потерпілому у позику грошові кошти в сумі 1901250 грн. (117000 дол. США) строком до 09.12.2015 року, при цьому спонукаючи його укласти із ним договір іпотеки, предметом якого є належне ОСОБА_6 нерухоме майно. Надалі, цього ж дня, потерпілий ОСОБА_6 , з метою забезпечення виконання зобов`язання за договором позики грошових коштів уклав із ОСОБА_13 договір іпотеки, предметом якого є належні ОСОБА_6 житловий будинок та земельна ділянка, за адресою: АДРЕСА_1 . В подальшому, в грудні 2015 року ОСОБА_6 , намагаючись в обумовлений строк повернути ОСОБА_14 позичені грошові кошти, звернувся з цією метою до нього, однак ОСОБА_7 проігнорував звернення потерпілого та почав уникати з ним особистих зустрічей і відповідати на його телефонні дзвінки, а згодом зовсім перестав виходити на зв`язок та зник.

Після цього, ОСОБА_7 , здійнюючи незаконні дії, спрямовані на заволодіння нерухомим майном, належним ОСОБА_6 , організував підроблення підпису потерпілого на рекомендованому повідомленні щодо вручення останньому письмової вимоги про усунення порушення зобов`язання згідно договору позики (тобто вимоги про повернення ОСОБА_6 в обумовлений строк позичених грошових коштів). Крім того, ОСОБА_7 організував підроблення довідки Голосіївського сервісного центру по роботі зі споживачами Комунального концерну «Центр комунального сервісу», в якій зазначалося, що в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , проживає лише ОСОБА_7 , в той час, як у вказаному сервісному центрі наявна інформація щодо реєстрації за вказаною адресою ще й ОСОБА_6 та його малолітнього сина ОСОБА_15 подальшому, ОСОБА_7 , використовуючи вищевказані підроблені документи, укладені із ОСОБА_6 договори позики та іпотеки від 09.12.2014 року та інші документи, звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_16 із заявою щодо реєстрації за ним права власності на житловий будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , після чого 14.06.2016 року нотаріус провів відповідні реєстраційні дії. Надалі, ОСОБА_7 передав вищевказане нерухоме майно в якості статутного капіталу до створеного останнім підприємства ТОВ «Ріксос ЛТД» (), а згодом через підконтрольну йому особу - ОСОБА_10 формально продав його іншій підконтрольній йому особі - ОСОБА_11 .

Приймаючи відповідне рішення слідчий суддя виходив з того, що майно, з питанням арешту якого звернувся прокурор, є предметом вчинення кримінального правопорушення, тобто відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, а тому наявні підстави для арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до п. 2 ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

В свою чергу представник власника майна доказів в спростування такого висновку слідчого судді не надав, в судове засідання не з`явився та позиції слідства не спростував, як і не довів, що в застосуванні арешту майна відпала потреба, у зв`язку із чим в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 170-174, 309, 392 КПК України, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1