ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 664/180/19 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/912/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія:ч. 4 ст. 296 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3
ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участі прокурора: ОСОБА_6
адвоката: ОСОБА_7
обвинуваченого: ОСОБА_8
перекладача : ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0002047 за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Цюрупинського районного суду Херсонської області від 21 серпня 2019 року, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марнеулі Грузія, громадянина Грузії, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 11.05.2010 року Ленінським районним судом м. Севастополя АР Крим за ч.5 ст. 185, ч.2 ст. 121 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Цюрупинського районного суду Херсонської області від 21 серпня 2019 року обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою до 21 жовтня 2019 року включно.

Відмовлено у задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу скасувати, обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді застави у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів доходів громадян.
Вказує, що ухвала постановлена судом з порушенням вимог кримінально -процесуального кодексу України.
Прокурором не доведено мету та підстави для застосування відносно ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які передбачені ст. 177, 178 КПК України.
Судом не було враховано наявність доказів про постійне місце проживання на території України, позитивна характеристика за місцем проживання, копії свідоцтв про народження дітей, добровільне відшкодування шкоди, стан здоров`я обвинуваченого, який потребує хірургічної операції.
Ставить під сумність кваліфікацію інкримінованого злочину та саму наявність в діях ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення.
На думку захисника, прокурором не доведено та судом не встановлено, що ризики, які слугували підставою для обрання відносно ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовуються продовження строку тримання під вартою.
В апеляційній скарзі ОСОБА_11 просить ухвалу скасувати, обрати відносно нього запобіжний захід не пов`язаний із обмеженням волі.
Вказує, що встановлені судом ризики в реальності не існують.
Наводить правові позиції, викладені у рішеннях ЄСПЛ, та зазначає, що ухвала суду їм суперечить, а тому вона є незаконною та необґрунтованою.
Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного перегляду.
В ході апеляційного розгляду обвинувачений адвокат ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_11 підтримали доводи та вимоги апеляційних скарг.
Прокурор заперечив проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Мотиви Суду.
Як видно із виділених матеріалів кримінального провадження до Цюрупинського районного суду Херсонської області у січні 2019 року надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

Під час досудового розслідування кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Цюрупинського районного суду Херсонської області від 29 листопада 2018 року відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 25.01.2019 року включно з метою запобігання ризикам переховуватися від органів досудового розслідування та суду та перешкоджати кримінальному провадженню.

Слідчий суддя не визначив розмір застави, з огляду на те, що ОСОБА_11 підозрювався у вчиненні злочину із погрозою застосування насильства.

Ухвалами суду першої інстанції від 24.01.2019 року, 03.05.2019 року, 26.06.2019 року строк дії запобіжного заходу було продовжено. При цьому суд встановив, що на стадії судового розгляду існують ризики переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.
До закінчення строку дії попередньої ухвали від 26.06.2019 року судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_8 не завершено, а отже, суд зобов`язаний був вирішити питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу.
Судпостановив нову ухвалу від 21.08.2019 року, якою відносно ОСОБА_8 продовжив строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 21 жовтня 2019 року включно та встановив, що продовжують існувати ризики, визначені п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

У відповідності до приписів ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Суд, продовжуючи строк дії запобіжного заходу має перевірити чи не зменшилися на цій стадії судового розгляду встановлені раніше ризики і чи зможе більш м`який запобіжний захід запобігти цим ризикам.

Крім тяжкості покарання, що загрожує особі у разі визнання його винуватим, на стадії обрання ( продовження) запобіжного заходу враховується і сукупність обставин, які визначені ст. 178 КПК України, зокрема соціальні зв`язки, відомості, що характеризують особу обвинувачених.

Частиною 1 ст. 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Застосування запобіжних заходів стає можливим при наявності ризиків. Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства та суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Як видно із ухвали, що оскаржується, приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого, суд виходив із того, судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_8 не завершено, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі від 3 до 7 років та врахував те, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, законного джерела доходів не має, є громадянином іншої держави, не має міцних соціальних зв`язків .

Із виділених матеріалів кримінального провадження, що надійшли із суду першої інстанції вбачається, що ОСОБА_8 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисного особливо тяжкого злочину у складі організованої групи, на час затримання офіційно не був працевлаштований, законних джерел доходів не мав, суспільно - корисною діяльністю не займався.

Ці обставини доводять продовження існування ризику вчинити інші кримінальні правопорушення, про що вірно зазначив суд першої інстанції.

В матеріалах провадження відсутні відомості на підтвердження факту існування міцних соціальних зв`язків у обвинуваченого на території України, не міститься також і документального відображення того, що ОСОБА_8 , являючись громадянином Грузії, має зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання на території України. Не додано таких відомостей і під час апеляційного розгляду.

Ці обставини свідчать про правильність висновків суду про продовження існування на цій стадії кримінального провадження ризику переховуватися від суду.
З огляду на те, що судовий розгляд продовжується та не були допитані всі свідки та не досліджені у повному обсязі докази, суд дійшов правильного висновку про те, що продовжує існувати ризик незаконного впливу на свідків.
На переконання судової колегії апеляційного суду, зазначені обставини в своїй сукупності, свідчать про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді застави, як на тому наполягає апелянт, не зможе запобігти ризикам, які продовжують існувати на дій стадії судового розгляду.
Посилання захисника на те, що ОСОБА_8 має офіційне постійне місце проживання на території України є неприйнятними, оскільки стороною захисту не надано доказів, які б цю обставину підтверджували.
Долучена адвокатом копія характеристики Мусульманської релігійної громади у Закарпатській області не є офіційним документом, виданим у встановленому законом порядку органом державної влади чи місцевого самоврядування, який би слугував належним джерелом підтвердження місця проживання обвинуваченого.
Не долучені і документальні підтвердження саме того, що ОСОБА_12 має на утримані неповнолітніх дітей, а відтак посилання апелянта наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків на території України, які б були здатні усунути ризик переховування від суду, колегія суддів визнає безґрунтовними.
Посилання захисника на те, що суд не врахував характеристику обвинуваченого та те, що він відшкодував добровільно заподіяну шкоду, є неприйнятними, так як ці обставини знайшли свою оцінку в ухвалі суду, і суд обґрунтовано не визнав їх такими, що зменшують заявлені ризики.
Матеріали провадження не містять відомостей про те, що стан здоров`я обвинуваченого унеможливлює його тримання в установі попереднього ув`язнення.
Наведені в апеляційних скаргах обставини не можуть бути визнані запорукою належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час подальшого судового розгляду та не зменшують суспільну небезпечність особи обвинуваченого, а відтак не можуть бути визнані підставою для зміни запобіжного заходу ОСОБА_12 .
Суд, при вирішенні питання щодо продовження строків тримання під вартою, врахував не тільки тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у скоєнні інкримінованого злочину, а і дані про особу обвинуваченого, який обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства, є раніше судимою особою за вчинення злочину проти життя та здоров`я особи та сукупність інших відомостей, передбачених ст. 178 КПК України, що в цілому і стало підставою для прийняття рішення про необхідність продовження тримання обвинуваченого під вартою.
Твердження апелянтів про недоведеність існування заявлених ризиків на цій стадії кримінального провадження та нобгрунтованість ухвали суду, колегія суддів визнає безпідставними.
Під час перегляду ухвали суду першої інстанції щодо продовження строків тримання обвинуваченого під вартою, суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості робити висновки щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого та наявності в них складу злочину.
Відповідно до положень п.1 ч.4 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Як видно із виділених матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, під час якого фактично погрожував застосувати фізичне насильство до потерпілих, а відтак суд правомірно не визначив розмір застави відносно обвинуваченого.
Аналізуючи вимогу захисника про скасування ухвали суду, якою продовжено строк дії тримання під вартою та обрання судом апеляційної інстанції запобіжного заходу у виді застави, колегія суддів враховує тяжкість злочину, дані про особу обвинуваченого, що були наведені вище, те, що ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні злочину із погрозою застосування насильства із застосування ножа та розбитої скляної пляшки, та приходить до висновку, що запобіжний захід у виді застави не зможе запобігти заявленим ризикам.
Крім того встановлено, що з 17.10.2019 року ОСОБА_11 утримується під вартою на підставі ухвали суду від 17.10.2019 року, яка не є предметом апеляційного перегляду.
Істотних порушень вимог кримінального закону, які б стали безумовною підставою для скасування чи зміни оскарженої ухвали під час апеляційного розгляду не встановлено.
Враховуючи зазначене, апеляційні скарги належить залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 404,405, 407, 409, 419, 376 ч.2 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Цюрупинського районного суду Херсонської області від 21 серпня 2019 року, якою ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: ( три підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

копія вірна,
суддя ОСОБА_2