ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/389/19 Справа № 200/3496/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінальних проваджень №0000399, 0000508, 0000607 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_8 на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 жовтня 2018 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, не одруженого, не працюючого, інваліда 2-ї групи, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останні рази:
- 19.01.2016 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 8 місяців 17 днів;
- 16.04.2018 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 186, ч. 2 ст. 369 КК України до 5 років позбавлення волі;
- 08.06.2018 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України,

В с т а н о в и л а:

Вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 жовтня 2018 року ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 309, ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 263 КК України та призначено йому покарання: за ч.2 ст. 186 КК України у вигляді чотирьох років шести місяців позбавлення волі; за ч.2 ст. 185 КК України у вигляді чотирьох років позбавлення волі; за ч.2 ст. 190 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі; за ч.2 ст. 309 КК України у вигляді двох років позбавлення волі; за ч.1 ст. 263 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено покарання за сукупністю злочинів у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.01.2016 року та за сукупністю вироків призначено покарання у вигляді 4 років 8 місяців позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання за даним вироком більш суворим за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08.06.2018 року остаточно призначено покарання за сукупністю вироків у вигляді 5 років позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_7 обрано у вигляді тримання під вартою, взявши останнього під варту в залі суду.
Строк покарання ухвалено рахувати з 08.10.2018 року.
Судом також вирішено долю речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він 10.01.2018 року, приблизно о 17.40 год., знаходячись біля буд. № 1 по пров. Джинчарадзе у м. Дніпро, реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, підійшов до раніше малознайомого потерпілого ОСОБА_9 , який тримав у руці свій мобільний телефон марки «Нокіа 230» та усвідомлюючи відкритий характер своїх дій, з корисливих мотивів, вчиняючи злочин повторно, шляхом застосування насильства, яке не небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, з метою подавити опір потерпілого, наніс один удар рукою в область обличчя потерпілого ОСОБА_9 , від якого останній впав. Після чого ОСОБА_7 наніс не менш двох ударів по обличчю потерпілого ОСОБА_9 , подавляючи таким чином здатність останнього до вчинення опору, став вимагати у потерпілого передати йому грошові кошти. Потерпілий ОСОБА_10 , дістав рукою з правої задньої кишені своїх штанів гаманець, після чого ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи відкритий характер своїх дій, вихопив із руки потерпілого гаманець з грошовими коштами на загальну суму 200 грн. купюрами: 1 купюра номіналом 100 грн. та 2 купюри номіналом по 50 грн., яким заволодів.
Після чого ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи відкритий характер своїх дій, з корисливих мотивів. вчиняючи злочин повторно, вихопив з руки потерпілого ОСОБА_9 мобільний телефон марки «Нокіа 230» вартістю 406,75 грн.
Після чого ОСОБА_7 , утримуючи про собі викрадені грошові кошти у сумі 200 грн. та мобільний телефон «Нокіа 230» вартістю 406,75 грн. з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 606,75 грн.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, 22.02.2018 року приблизно о 23.30 год. ОСОБА_7 , знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи таємно, з корисливих мотивів, вчиняючи злочин повторно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав майно, яке належить потерпілому ОСОБА_11 , а саме: мобільний телефон марки «Nomi І244» вартістю 392,34 грн.
Після чого ОСОБА_7 , з викраденим майном з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Крім того, 26.02.2018 року близько 15.00 год. ОСОБА_7 , маючи умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту, вчиняючи злочин повторно, у кущах на Центральному автовокзалі по вул. Курчатова, 10 у м. Дніпрі знайшов, тим самим придбав рідину масою 1,8234 г, яка містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений опій ацетильований, маса опію ацетильованого в перерахунку на суху речовину становить 0,0717 г, який він незаконно, без мети збуту, зберігаючи при собі, пересуваючись по вулицям м. Дніпра, доставив до будинку №19 по пр. Богдана Хмельницького у м. Дніпро.
Цього ж дня, тобто 26.02.2018 приблизно о 16 год. 00 хв., біля будинку №19 по пр. Богдана Хмельницького у м. Дніпро, в ході профілактичних заходів працівниками у ОСОБА_7 було виявлено та вилучено рідину масою 1,8234 г, яка містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений опій ацетильований, маса опію ацетильованого в перерахунку на суху речовину становить 0,0717 г, який він незаконно, без мети збуту, вчиняючи злочин повторно, придбав та зберігав при собі.
01.03.2018 року близько 10.10 год. ОСОБА_7 , перебуваючи біля будинку №104-а по пр. Гагаріна у м. Дніпро, реалізуючи раптово виниклий умисел на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, діючи умисно, з корисливих мотивів, вчиняючи злочин повторно, під приводом здійснення телефонного дзвінка, попросив у раніше знайомого ОСОБА_12 мобільний телефон «Samsung Е 1182», не маючи наміру повертати вищевказаний мобільний телефон.
Потерпілий ОСОБА_12 , будучи обманутим, довіряючи ОСОБА_7 та не підозрюючи про його злочинний намір, передав ОСОБА_7 вищевказаний мобільний телефон «Samsung Е 1182» вартістю 323,33 гривні.
ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний намір, утримуючи при собі мобільний телефон «Samsung Е 1182», з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд та заподіявши збиток потерпілому на вказану суму.
Таким чином, ОСОБА_7 шляхом обману, із корисливих мотивів, вчиняючи злочин повторно, заволодів майном, що належить потерпілому ОСОБА_12 , а саме мобільним телефоном марки «Samsung Е 1182» вартістю 323, 33 грн., спричинивши останньому матеріальну шкоду на вказану суму.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, 03.03.2018 року близько 10.00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи біля зупинки трамваю №4, розташованій по вул. Ігоря Сікорського у м. Дніпро, реалізуючи раптово виниклий умисел на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, діючи умисно, з корисливих мотивів, вчиняючи злочин повторно, під приводом здійснення телефонного дзвінка, попросив у раніше знайомого ОСОБА_13 мобільний телефон «Nokia 6700», не маючи наміру повертати вищевказаний мобільний телефон.
Потерпілий ОСОБА_13 , будучи обманутим, довіряючи ОСОБА_7 та не підозрюючи про його злочинний намір, передав ОСОБА_7 вищевказаний мобільний телефон «Nokia 6700» вартістю 900 грн.
ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний намір, утримуючи при собі мобільний телефон «Nokia 6700», з місця скоєння кримінального правопорушення зник , розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_7 шляхом обману, із корисливих мотивів, вчиняючи злочин повторно, заволодів майном, що належить потерпілому ОСОБА_13 , а саме мобільним телефоном марки «Nokia 6700» вартістю 900 грн., спричинивши останньому матеріальну шкоду на вказану суму.
Крім того, 05.03.2018 року приблизно о 15.00 год. ОСОБА_7 , знаходячись біля будинку № 152 на вул. Мандриківській у м. Дніпро, маючи умисел, спрямований на придбання і носіння вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, знайшов, тим самим придбав конструктивно оформлений заряд вибухової речовини, споряджений корпус ручної осколкової, оборонної гранати Ф-1, який відноситься до категорії вибухових речовин, придатний для здійснення вибуху та виготовлений промисловим способом, який він без передбаченого законом дозволу, став носити при собі, та пересуваючись по вулицям м. Дніпро, доставив до СЗШ №48, яка розташована за адресою: м. Дніпро, вул. О. Кониського, 79.
Цього ж дня, тобто 05.03.2018 року приблизно о 17.00 год., біля
СЗШ №48, розташованої за адресою: м. Дніпро, вул. О. Кониського, 79, в ході профілактичних заходів працівниками поліції був проведений огляд особистих речей. ОСОБА_7 , в ході якого було виявлено та вилучено конструктивно оформлений заряд вибухової речовини, споряджений корпус ручної осколкової, оборонної гранати Ф-1, який відноситься до категорії вибухових речовин, придатний для здійснення вибуху та виготовлений промисловим способом, який він, без передбаченого законом дозволу, придбав та носив при собі.

Прокурор не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.10.2018 відносно ОСОБА_7 скасувати в частині призначення покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити свій вирок, яким призначити покарання ОСОБА_7 за : ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців; ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4роки; ч.2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки; ч.2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки; ч.1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення меншого суворого покарання більш суворим визначити покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за цим вироком, більш суворим, призначеним вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08.06.2018 року, визначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.01.2016 року та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць. В іншій частині вирок залишити без змін.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ОСОБА_7 засуджений вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.01.2016 року за ч.2 ст.185, ч.2 ст.309, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці. 11.05.2017 року на підставі ст. 81 КК України від відбування покарання звільнений умовно - достроково строком на 8 місяців 17 днів. У подальшому вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08.06.2018 року ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.309, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. У цьому провадженні злочини ОСОБА_7 вчинив до постановлення вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08.06.2018 року та в період умовно-дострокового звільнення за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.01.2016 року, але суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_7 , неправильно застосував порядок призначення покарання за сукупністю злочинів і сукупністю вироків, а саме частково приєднав невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.01.2016 року на підставі ч.1 ст. 71 КК України та поглинув покарання, призначене за цим вироком, покаранням, призначеним за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08.06.2018 року відповідно до ч.4 ст. 70 КК України, що призвело до неправильного призначення останньому остаточного покарання.

Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу сторонами судового провадження надані не були.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення та просив її задовольнити, обвинувачений заперечував проти задоволення даної апеляції.
В судових дебатах сторони підтримали такі ж позиції.

Заслухавши суддю-доповідача, думки учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Як вбачається з вироку суду, судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 було здійснено на підставі положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
При цьому, суд першої інстанції дотримався вимог норм ч. 3 ст. 349 КПК України, допитав обвинуваченого, і за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оскаржувались.
На підставі викладеного, колегія суддів, відповідно до ст. 404 ч. 1 КПК України, не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які не оскаржувались і стосовно яких, відповідно до вимог ст. 349 КПК України, докази не досліджувались.
Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України в апеляційній скарзі прокурором також не оскаржується.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Так, суд першої інстанції, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до вимог ч. 1 ст. 337 КПК, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Судом чітко дотримано ст. 17 ЗУ від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», де передбачено, що при розгляді справ суду застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Судом першої інстанції повністю враховано і п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».
Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані.
Разом з тим, обговорюючи доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів находить їх такими, які ґрунтуються на вимогах закону.
Так, у відповідності до вимог ст. 70 КК України встановлено порядок призначення покарання за сукупністю злочинів. Зокрема, ч.4 ст. 70 КК України передбачено, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, у цьому випадку у строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком.
Згідно ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановления вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.
Разом з тим, виходячи з положень, які містяться у п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до яких, коли після постановления вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановления першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК : спочатку - за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановления першого вироку; після цього - за правилами ч. 4 ст. 70 КК; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановления першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків.
Апеляційним переглядом встановлено, що ОСОБА_7 засуджений вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2016 року за ч.2 ст.185, ч.2 ст.309, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці. 11 травня 2017 року на підставі ст. 81 КК України від відбування покарання звільнений умовно - достроково строком на 8 місяців 17 днів. У подальшому вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 червня 2018 року ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.309, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
У даному провадженні злочини, передбачені ч.2. ст.186, ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.2 ст.309, ч.1 ст.263 КК України, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив 10 січня 2018 року, 22 лютого 2018 року, 01 березня 2018 року, 03 березня 2018 року та 05 березня 2018 року, тобто до постановления вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 червня 2018 року та в період умовно-дострокового звільнення за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2016 року.
Разом з цим, суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_7 , неправильно застосував порядок призначення покарання за сукупністю злочинів і сукупністю вироків, а саме частково приєднав невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2016 року на підставі ч.1 ст. 71 КК України та поглинув покарання, призначене за цим вироком, покаранням, призначеним за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 червня 2018 року, відповідно до ч.4 ст. 70 КК України, що призвело до неправильного призначення обвинуваченому остаточного покарання.
Відповідно до п.4 ч.1ст. 409, 413 КПК України підставами для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 припустився неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, тому доводи апеляційної скарги прокурора підлягають задоволенню, і відповідно до ст.420 КПК України, з урахуванням викладеного, вирок щодо обвинуваченого таким, що підлягає скасуванню з постановленням свого вироку в частині призначення обвинуваченому покарання.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність ОСОБА_7 і на кваліфікацію його дій, не виявлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України в частині призначення покарання - скасувати.

Призначити ОСОБА_7 покарання:
-за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців;
-за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки;
-за ч.2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки;
-за ч.2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки;
-за ч.1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення меншого суворого покарання більш суворим визначити покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за цим вироком, більш суворим, призначеним вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 червня 2018 року, визначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2016 року та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії вироку безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Негайно після проголошення вручити копію вироку обвинуваченому, прокурору.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4