Справа № 532/308/15-к
Провадження № 1-кп/526/22/2019
У Х В А Л А
іменем України

15 березня 2019 року колегія суддів Гадяцького районного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря - ОСОБА_4 ,

прокурорів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7

обвинувачених - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

захисників - ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_16 та ОСОБА_12 про визнання доказу очевидно недопустимим ,-

встановила:

Захисник ОСОБА_16 звернувся з клопотанням про визнання очевидно недопустимим доказом диску з розміщеною на ньому інформацією копією відеозапису слідчого експерименту від 08.09.2014 року з участю підозрюваного ОСОБА_10 та припинення його дослідження у судовому засіданні.

В обґрунтування клопотання зазначив, що ОСОБА_10 станом на 08.09.2014 року не повідомлявся про підозру за фактом вбивства судді ОСОБА_17 у кримінальному провадженні №0000192, отже не мав статусу підозрюваного, тому слідчий експеримент, проведений в межах іншого кримінального провадження за фактом вбивства мера м. Кременчука ОСОБА_18 є недійсною слідчою дією. Оригінал наданого прокурором відеозапису відсутній, відомості про пристрій, на якому було зроблено оригінал відеозапису також відсутні. Відеозапис отриманий стороною обвинувачення на стадії досудового розслідування, але не відкритий стороні захисту під час закінчення досудового слідства, не є додатковим отриманим доказом і до нього не можуть застосовуватися положення ч.11 ст.290 КПК України. Диск з відеозаписом не може бути окремим документом в розумінні ст. 99 КПК України, оскільки в даному випадку підлягає застосуванню ст.240 КПК України.

Захисник ОСОБА_12 звернувся з клопотаннями про визнання доказу очевидно недопустимим, мотивуючи тим, що ОСОБА_10 не було роз`яснено право не свідчити проти себе в кримінальному провадженні №0000192; стороною обвинувачення порушено право на захист ОСОБА_8 , так як відсутній протокол слідчої дії, додатком до якого є диск з відеозаписом, протокол не відкривався стороні захисту; показання ОСОБА_10 з чужих слів, а саме ОСОБА_9 не можуть прийматися як доказ, оскільки ОСОБА_9 повідомив безпосередньо в суді про свою непричетність до вчинення злочинів.

Прокурори ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проти задоволення клопотання заперечували та просили приєднати диск з відеозаписом слідчої дії до матеріалів кримінального провадження та надати йому оцінку в нарадчій кімнаті під час ухвалення вироку.

Представник потерпілої ОСОБА_19 адвокат ОСОБА_7 підтримав думку прокурорів.

Захисник ОСОБА_13 надав письмову заяву про підтримання клопотання про визнання відеозапису очевидно недопустимим. Інші обвинувачені та їх захисники підтримали заявлені клопотання.

Відповідно до ст. 98 КК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Згідно ст.99 КПК України документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. До документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, можуть належати матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі електронні).

Відповідно до ч.5 ст. 99 КПК України для підтвердження змісту документа можуть бути визнані допустимими й інші відомості, якщо:

1) оригінал документа втрачений або знищений, крім випадків, якщо він втрачений або знищений з вини потерпілого або сторони, яка його надає;

2) оригінал документа не може бути отриманий за допомогою доступних правових процедур;

3) оригінал документа знаходиться у володінні однієї зі сторін кримінального провадження, а вона не надає його на запит іншої сторони.

Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 17 листопада 2017 року під час судового розгляду встановлено відсутність в матеріалах досудового розслідування протоколу слідчої дії з участю підозрюваного ОСОБА_10 за фактом вбивства ОСОБА_20 .

В ході проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000080 за ч.2 ст.364, ч.1 ст. 366 КК України від 24.02.2017 не здобуто даних щодо втрати протоколу слідчого експерименту з вини посадових осіб СУ УМВС України в Полтавській області та прокуратури Полтавської області.

Відповідно до ч.ч.11, 12 ст.290 КПК України сторони кримінального провадження зобов`язані здійснювати відкриття одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду. Якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження відсутність протоколу слідчого експерименту від 08.09.2019 року з участю ОСОБА_10 встановлено під час судового розгляду, в зв`язку з чим з Полтавського НДЕКЦ витребувано копію відеозапису даної слідчої дії.

Таким чином, колегія суддів вважає, що диск з відеозаписом слідчого експерименту від 08.09.2014 року з участю ОСОБА_10 отриманий додатково під час судового розгляду, тому відповідає вимогам ч.11 ст. 290 КПК України та повинен бути відкритим стороні захисту.

Як вбачається з наданих у судовому засіданні заяв обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та їх захисників, вони повністю ознайомлені з відеозаписом, який міститься на диску без обмежень в часі. Обвинувачений ОСОБА_11 згідно заяви від 25.02.2019 року відмовився від ознайомлення з відеозаписом слідчої дії.

Відповідно до ст. 240 КПК України, яка регламентує проведення слідчого експерименту, обов`язку роз`яснення права не свідчити проти себе не передбачено, на відміну від вимог ст.224 КПК України щодо допиту особи.

Згідно ч.2 ст. 89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Очевидною недопустимістю доказу є отримання відомостей, матеріалів та інших фактичних даних, органом досудового розслідування в непередбаченому процесуальним законом порядку чи з його порушенням; а також отримання відомостей, матеріалів та інших фактичних даних внаслідок істотного порушення прав і свобод людини.

Перевірка достовірності доказів вимагає зіставлення їх з іншими матеріалами провадження, які підтверджують або спростовують доказ, що перевіряється.

Згідно ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що очевидної недопустимості відеозапису слідчого експерименту від 08.09.2014 року з участю підозрюваного ОСОБА_10 внаслідок істотного порушення прав і свобод людини не встановлено, тому його слід долучити до матеріалів кримінального провадження та надати йому оцінку в сукупності з іншими доказами під час ухвалення рішення в нарадчій кімнаті.

Керуючись ст.ст.98,99, 350 КПК України колегія суддів,-

постановила:

У задоволенні клопотань захисників ОСОБА_16 та ОСОБА_12 про визнання очевидно недопустимим доказом диску з розміщеною на ньому інформацією копією відеозапису слідчого експерименту від 08.09.2014 року з участю підозрюваного ОСОБА_10 та припинення його дослідження у судовому засіданні відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3