Справа № 211/1116/19
Провадження № 1-кд/211/3/19
У Х В А Л А
іменем України

03 квітня 2019 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Новолазарівка Миколаївської області, громадянина України, з середньою освітою, який не одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , засуджений 27.02.2018 року Ленінським районним судом м. Володимира за ст. ст. 30 ч. 3 - 228.1 ч.5 КК РФ до покарання у вигляді 10 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму, на даний час відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія № 6 УФСВП Росії по Володимирській області»,-
за участю: прокурора - ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

встановив:

Міністерство юстиції України звернулося до суду з клопотанням про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність і законодавством України відносно громадянина ОСОБА_3 . В обґрунтуванні клопотання вказали, що ОСОБА_3 було засуджено вироком Ленінського районного суду м. Володимира від 27.02.2018 року до покарання у вигляді 10 років позбавлення волі за вчинення злочинів, передбачених ст. ст. 30 ч. 3, 228.1 ч. 5 Кримінального кодексу Російської Федерації, що також є карним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.

ОСОБА_3 знаходиться в ФКУ «Виправна колонія № 6 УФСВП Росії по Володимирській області», кінець відбуття строку покарання 26.11.2026 року. Останнє відоме місце проживання ОСОБА_3 в Україні: АДРЕСА_1 .

З метою забезпечення виконання в Україні покарання, призначеного громадянину України російським судом та посилаючись на ст. 9 Конституції України, ст.ст. 9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, ст.ст. 606-610 КПК України, заявник просить визначити статті, частини статей Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за злочин, у вчиненні якого ОСОБА_3 визнано винним вироком Ленінського районного суду м. Володимира від 27.02.2018 року, зазначивши про початок відбування строку покарання.

В судове засіданні представник Міністерства юстиції України не з`явився, в клопотанні просив розглядати справу за його відсутності.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання, зазначивши, що воно є обґрунтованим та відповідає вимогам закону та висловив свою думку про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України.

Захисник ОСОБА_5 просив суд привести вирок суду Російської Федерації у відповідність і законодавством України відносно громадянина ОСОБА_3 .

Заслухавши думку прокурора, захисника, дослідивши матеріали клопотання, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 9 Конвенції про передачу засуджених (Страсбург, 21 березня 1983 року), до якої Україна приєдналася на підставі Закону України «Про приєднання України до Європейської конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 рік» № 337/95-ВР від 22.09.1995 р., що компетентні органи держави виконання вироку: а) продовжують виконання вироку одразу або на основі судової чи адміністративної постанови згідно з положенням статті 10; або: в) визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин згідно положення статті 11.

Відповідно до ч.1 ст.602 КПК України, вирок суду іноземної держави може бути визнаний, виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

За ч.1 ст.610 КПК України, клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідальність із законодавством України відповідно до частини третьої статті 609 цього Кодексу, розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України, протягом одного місяця з моменту його надходження. Судовий розгляд здійснюється за участю прокурора.

Судом встановлено, що 27.02.2018 громадянина України ОСОБА_3 було засуджено вироком Ленінського районного суду м. Володимира Російської Федерації за ст. ст. 30 ч.3, 228.1 ч. 5 КК Російської Федерації до 10 років позбавлення волі, з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму. Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою залишений дотеперішній. Строк відбуття покарання рахувати з 27.02.2018 року. Зарахований у строк відбуття покарання строк тримання під вартою за період з 27.11.2016 року по 26.02.2018 року включно.

Ухвалою Апеляційного суду Володимирської області від 27.04.2018 року вирок суду залишений без змін.

Згідно розпорядження, вирок набрав законної сили 27 квітня 2018 року.

Під час відбування покарання на території Російської Федерації, засуджений написав заяву, яка додається до клопотання, в якій просив розглянути питання про передачу його для подальшого відбування покарання в Україну.

Як вбачається з довідки ФКУ «Виправна колонія № 6 УФСВП Росії по Володимирській області», станом на 09.07.2018 р. відбута частина покарання складає - 1 рік 07 місяців 13 днів, не відбута частина - 08 років 04 місяці 18 днів.

В матеріалах клопотання також міститься довідка про стан здоров`я засудженого, згідно якого останній перебуває у ФКУ «Виправна колонія № 6 УФСВП Росії по Володимирській області» з діагнозом наслідки ЧМТ, захворювання, які входять до переліку медичних протипоказань до відбуття покарання в окремих місцевостях Російської Федерації, відсутні.

Відповідно до характеристики, ОСОБА_3 зарекомендовав себе з негативної сторони, має дисциплінарні стягнення.

Також в матеріалах справи мається копія паспорту громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та довідка виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради, згідно якої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 27.05.2010 року по теперішній час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, на розгляд суду були надані всі необхідні документи згідно зі ст.6 Конвенції про передачу засуджених від 21.03.1983 р. та ст. 610 ч.2 КПК України.

Відповідно до ст.11 Конвенції, при застосуванні процедури зміни вироку, суд змінює кваліфікацію дій засудженого відповідно до Кримінального кодексу України та визначає покарання.

За ч.4 ст.610 КПК України, при визначенні строку покарання у вигляді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків:

- якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України;

- якщо строк покарання призначений вироком суду іноземної держави, є меншим ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статтіКК України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Таким чином, за своїм характером покарання не повинно посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинні вважатися обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачити за вчинення злочину.

Визначаючи строк позбавлення волі, суд приймає до уваги наступне.

На час вчинення злочину ОСОБА_3 санкцією ч.3 ст.307 КК України передбачений строк покарання у вигляді позбавлення волі строком від 9 до 12 років, з конфіскацією майна.

Відповідно до ч.3 ст.68 КК України, за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України.

Враховуючи, що максимальний строк покарання, передбачений санкцією ст.ст.15 ч.2-307 ч.3 КК України, з урахуванням вимог ч.3 ст.68 КК України, є меншим, ніж покарання, призначене вироком суду Російської Федерації, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України.

Суд не вбачає підстав для призначення ОСОБА_3 додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, оскільки таке додаткове покарання вироком іноземної держави не призначалось.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 слід рахувати з 27.11.2016 року із зарахуванням часу попереднього ув`язнення.
При цьому, судом враховується положення ч.5 ст.72 КК України, яка діяла на час ухвалення вироку Ленінського районного суду м. Володимира, відносно до якого зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
З урахуванням викладеного, суд вважає клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Ленінського районного суду м. Володимира Россійської Федерації від 27.02.2018 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ст.ст. 30 ч. 3 - 228.1 ч.5 КК Россійської Федерації у відповідність із законодавством України таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 9 Конвенції про передачу засуджених осіб (Страсбург, 12 березня 1983 року), ст.ст. 369-372, 602, 610 КПК України, суд,-

ухвалив:

Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України - задовольнити.

Привести у відповідність із законодавством України вирок Ленінського районного суду м.Володимира Російської Федерації від 27.02.2018 року, яким громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.ст.30 ч.3-228.1 ч.5 КК Россійської Федерації та засуджено до 10 (десяти) років позбавлення волі, з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.

Визначити положення Кримінального кодексу України, якими передбачено відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_3 визнано винуватим вироком Ленінського районного суду м. Володимира Російської Федерації від 27 лютого 2018 року, а саме ч. 3 ст. 30 ч. 5 ст.228.1 КК Російської Федерації відповідає ч.2 ст. 15 - ч.3 ст.307 Кримінального кодексу України.

Вважати ОСОБА_3 засудженим за ч.2 ст.15 - ч.3 ст.307 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання за ч.2 ст. 15 - ч.3 ст.307 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років без конфіскації майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з 27.11.2016 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року) зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_3 строк його попереднього ув`язнення з 27.11.2016 року до 27.04.2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу протягом семи днів.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1