В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.02.2019 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області:

у складі: головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 міста Біла Церква в режимі відеоконференції з Державною установою «Київській СІЗО» Міністерство юстиції України, кримінальне провадження № 0004004 від 11.10.2018 р. за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, громадянина України, не одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 26.04.2010 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу в розмірі 1700 гривень; 2) 23.03.2010 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 121 КК України до п`яти років позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 26.09.2014 року,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області: ОСОБА_4 ,

потерпілий: ОСОБА_5 ,

захисник адвокат: ОСОБА_6 ,

обвинувачений: ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:
11.10.2018 року приблизно о 01.00 год. у житловій кімнаті квартири АДРЕСА_2 між ОСОБА_3 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння та його рідним братом ОСОБА_5 виник словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи відповідні наслідки та бажаючи їх настання, з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, підійшов до свого брата ОСОБА_5 взявши при цьому в праву руку два ножі, якими наніс один удар в область черевної порожнини потерпілого ОСОБА_5 .

Внаслідок протиправних умисних дій ОСОБА_3 , потерпілому ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження: у вигляді двох проникаючих колото-різаних поранень черевної стінки з ушкодженням тонкого кишечнику, брижі тонкого кишечнику, великого сальника, наявність крові в черевній порожнині (500-600 мл.), що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію, як небезпечні для життя в момент заподіяння.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину визнав повністю, фактичні обставини не оспорював. Зазначив, що 11.10.2018 року приблизно о 24.00 год. за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкають обвинувачений, його брат потерпілий та їх сестра, виникла сварка між ОСОБА_3 та сестрою, в ході якої потерпілий ОСОБА_5 , почав захищати сестру та намагався нанести удар ОСОБА_3 , але останній підійшов до тумбочки та під газетами у праву руку, взяв одночасно два ножа за рукоятку та наніс один удар в область черевної порожнини ОСОБА_5 , в наслідок чого останній отримав два поранення у бік, а ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, також зазначив, що вдень вчинення злочину, вживав спиртні напої. В скоєному розкаювався, просив вибачення у потерпілого, вважав, що йому треба призначити покарання за нанесення тілесних ушкоджень брату у виді позбавлення волі, оскільки вже в другий раз, завдав тяжкі тілесні ушкодження брату, так 23.03.2011 року був засуджений Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 121 КК України, тобто за нанесення тяжких тілесних ушкоджень своєму брату ОСОБА_5 .

Не зважаючи на визнання ОСОБА_3 своєї вини, винуватість обвинуваченого в інкримінованому йому злочині повністю доведена дослідженими безпосередньо у судовому засіданні доказами у їх сукупності, які суд враховує та бере до уваги, а саме:

- позицією потерпілого ОСОБА_5 , який в порядку ст. 63 Конституції України відмовився від показань в судовому засіданні, оскільки йому важко згадувати нанесення йому тілесних ушкоджень його братом ОСОБА_3 . Просив призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, погодився з поясненнями, які надав обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні, тобто підтвердив викладені обвинуваченим обставин вчинення злочину ОСОБА_3 відносно нього. На сьогодення свого брата, обвинуваченого ОСОБА_3 пробачив, але вважав, що останньому треба призначити покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки в разі залишення на волі, ОСОБА_3 може знов взяти ніж та нанеси йому знов колото-різану травму, а втрете потерпілий вважає, що не зможе залишитись живим;

- даними протоколу огляду місця події від 11.10.2018 року, згідно з яким у період часу з 01.35 год. до 02.00 год. проведений огляд квартири АДРЕСА_2 , під час якого зафіксована обстановка в зазначеній квартирі, а в кімнаті № 1 оглянуте місце вчинення злочину, яке знаходиться між двох диванів напроти дверей на балкон, а також в кухні виявлено три кухонних ножа, які під час проведення огляду місця подія були вилучені та оглянуті.

- висновком судово-психіатричного експерта № 543 від 14.11.2018 року, згідно з яким ОСОБА_3 під час скоєння інкримінованих йому дій на психічне захворювання не страждав, в тому числі не перебував в тимчасовому хворобливому розгляді психічної діяльності. ОСОБА_3 під час скоєння інкримінованих йому дій міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. У ОСОБА_3 під час проведеного обстеження ознак психічного захворювання не виявлено. ОСОБА_3 в даний час може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 не потребує. ОСОБА_3 страждає на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Він потребує лікування від алкогольної залежності. Протипоказань для такого лікування у нього не виявлено;

- висновком експерта № 569/д від 21.11.2018 року, згідно з яким при вивченні медичної документації на ім`я ОСОБА_5 , 1984 року народження, знайдені наступні ушкодження: два проникаючих колото-різаних поранення черевної стінки з ушкодженням тонкого кишечнику, брижі тонкого кишечнику, великого сальника; наявність крові в черевній порожні (500-600мл.). Описані ушкодження могли бути заподіяні гострими предметами можливо в строк указаний в ухвалі. Дані ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, по критерію як небезпечні для життя. Локалізація, розташування ушкоджень відносно один до одного та характер ушкоджень у ОСОБА_5 , виявлених при вивченні медичних документів, не вкладаються в механізм їх виникнення при обставинах, вказаних підозрюваним ОСОБА_3 у протоколах проведення допиту, додатку до протоколу допиту та слідчого експерименту від 11.10.2018 року;

- висновком експерта № 607/д від 28.11.2018 року, згідно з яким локалізація, розташування та характер ушкоджень у ОСОБА_5 , виявлених при вивченні медичних документів та при огляді його 28 листопада 2018 року, не виключають можливість їх виникнення при обставинах, вказаних ним у протоколі проведення слідчого експерименту від 20.11.2018 року;

- даними протоколу слідчого експерименту від 20.11.2018 року, згідно яких слідчим проведено слідчий експеримент за участю потерпілого ОСОБА_5 , який відтворив механізм нанесення йому тілесних ушкоджень братом ОСОБА_3 , які були записані за допомогою відеокамери, а потім зазначений відеозапис перенесений з первинного носія на СД-Р, про що складена постанова від 20.11.2018 року та виготовлений протокол виготовлення копії інформації від 20.11.2018 року, зазначений диск був приєднаний до матеріалів справи, але оскільки фактичних обставин ніхто не оспорював, зазначений диск не відтворювався в судовому засіданні та не оглядався;

- даними протоколу слідчого експерименту від 11.10.2018 року, згідно яких слідчим проведено слідчий експеримент за участю підозрюваного ОСОБА_3 , який відтворив механізм нанесення ним тілесних ушкоджень своєму брату ОСОБА_5 , які були зафіксовані за допомогою відеокамери, запис з якої згідно з постановою про перенесення відеозапису з первинного носія від 11.10.2018 року та протоколу виготовлення копії інформації від 12.10.2018 року перенесені на СД-Р диск, який долучений до матеріалів справи, але у зв`язку з тим, що фактичні обставини ніхто не оспорював, зазначений диск не відтворювався та не оглядався.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом. У суду не має сумнівів щодо об`єктивності та правдивості показань обвинуваченого та позицією потерпілого, оскільки ці покази підтверджені дослідженими безпосередньо в судовому засіданні іншими доказами.

Дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 121 КК України суд кваліфікує як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обставиною, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає, щире каяття обвинуваченого.

Обставинами, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд встановив, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочинів.

При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст.65 КК України суд враховує: суспільну небезпечність вчиненого ним злочину, ступеня тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, які згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином; дані про особу обвинуваченого, який не одружений, офіційне не працевлаштований, тобто не має офіційного, систематичного доходу, утриманців не має, тобто відсутність міцних соціальних зв`язків, його відношення до скоєного; наявність судимості за аналогічний злочин, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, те, що не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, з місця проживання характеризується посередньо, перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних солдатів і сержантів запасу в Білоцерківському ОМВК як засуджений, позицію потерпілого, який просив призначити покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі, поведінку обвинуваченого після скоєння злочинів, і на підставі викладеного суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення ОСОБА_3 нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі.

В строк відбування покарання ОСОБА_3 має бути зарахований строк попереднього ув`язнення, а саме: відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, починаючи з 11.10.2018 року до набрання вироком законної сили, - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_5 не подавав. Процесуальні витрати по справі відсутні.

Долю речових доказів слід вирішувати відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили, слід продовжити та залишити тримання під вартою, враховуючи наявність встановлених при його обранні ризиків.

Керуючись ст. ст. 100, 128, 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні по ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з часу його затримання з 11.10.2018 року.

Зарахувати ОСОБА_3 строк його попереднього ув`язнення з 11.10.2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі на підставі ст. 72 КК України.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою продовжити до набрання вироком законної сили.

Речові доказ по справі: - три кухонних ножа, повернутих потерпілому ОСОБА_5 , залишити у останнього, як у власника майна; - два СД-Р диска, на якому міститься відеозапис слідчого експерименту по АДРЕСА_1 , які зберігаються при матеріалах кримінального провадження, - залишити на зберіганні при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Суддя: ОСОБА_1