У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000343,

за апеляційними скаргами прокурора Новоодеського відділу Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 на вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 травня 2018 року у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121, ч.2 ст. 186 КК України;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Миколаєва, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , не судимої,

- обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Нова Одеса Миколаївської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121, ч.2 ст. 186 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_10

обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

захисники ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 ,

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 травня 2018 року ОСОБА_7 за пред`явленим обвинуваченням за ч.2 ст.121 КК України визнано невинуватим та на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України виправдано через недоведеність вчинення ним кримінального правопорушення.

ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Визначено ОСОБА_7 строк відбування покарання обчислювати з 22.05.2017 р.

На підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_7 зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 22.05.2017 р. по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_8 засуджено за ст. 198 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.

Згідно ч.1 ст.76 КК України на ОСОБА_8 покладені обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_8 зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 22.05.2017 р. по 20.07.2017 р. із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_9 засуджено:

- за ч.2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років;

- за ч.2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_9 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років.

Визначено строк покарання ОСОБА_9 обчислювати з 22.05.2017 р.

На підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_9 зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 22.05.2017 р. по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирішено питання про судові витрати та речові докази.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

Прокурор Новоодеського відділу Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_5 просить вирок в частині виправдання ОСОБА_7 за ч.2 ст. 121 КК України, кваліфікації дій ОСОБА_9 за ч.2 ст. 121 КК України, засудження ОСОБА_8 за ст. 198 КК України скасувати, та ухвалити новий вирок, яким:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років.

ОСОБА_7 вважати засудженим за ч.2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України ОСОБА_7 зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 22.05.2017 р. до 20.06.2017 р. включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21.06.2017 р. до дня набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, за кваліфікацією «як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, вчинене групою осіб за попередньою змовою».

Вважати ОСОБА_9 засудженим за ч.2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років, а за ч.2 ст. 186 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_9 вважати засудженим до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України ОСОБА_9 зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 22.05.2017 р. по 20.06.2017 р. включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21.06.2017 р. до дня набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

ОСОБА_8 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Захисник ОСОБА_6 просить вирок змінити у частині призначення ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 186 КК України. Призначити йому покарання за цим злочином у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на нього обов`язки: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи. В іншій частині вирок залишити без змін.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.

Прокурор вважає, що вирок є незаконним та підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Зазначає, що висновок суду про непричетність ОСОБА_7 до вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, є необґрунтованим та суперечливим, оскільки рішення суду прийняте без врахування сукупності досліджених доказів. Посилається на те, що суд не враховував, що ОСОБА_7 умисно без будь-якого попередження з великою силою наніс не менше одного удару кулаком у життєво важливий орган голову (скроню) потерпілому ОСОБА_13 , який цього не очікував і не спроможний був захищатися в силу стану алкогольного сп`яніння. Крім того, вважає, що судом без належного мотивування не взято до уваги той факт, що ОСОБА_7 , виходячи з кімнати будинку, умисно наніс два удари ногою у тулуб потерпілого.

Вважає, що судом безпідставно визнано недопустимими доказами протоколи слідчих експериментів від 22.05.2017 р. з підозрюваним ОСОБА_9 і ОСОБА_7 з додатками у вигляді дисків з відеозаписами їх проведення, оскільки слідчі експерименти проведені у відповідності до вимог КПК.

Зазначає, що судом безпідставно не взято до уваги показання потерпілої ОСОБА_14 , якими підтверджується вчинення злочинів обвинуваченими.

Не погоджується з висновком суду про зміну правової кваліфікації дій ОСОБА_8 з ч.2 ст. 186 КК України на ст. 198 КК України, оскільки такий висновок не відповідає обставинам кримінального провадження.

На думку апелянта, без належної оцінки у сукупності з іншими доказами судом залишено без уваги показання самої ОСОБА_8 , яка пояснила, що була присутня разом з ОСОБА_7 і ОСОБА_9 під час вчинення ними злочину у відношенні ОСОБА_13 . Крім того, вона, усвідомлюючи походження речей, спільно з ОСОБА_9 і ОСОБА_7 вчинила дії, спрямовані на збут чавунної металевої плити, що була викрадена з будинку потерпілого.

Звертає увагу на те, що вдома у ОСОБА_8 були знайдені речі, які належали потерпілому ОСОБА_13 , і які вона зберігала.

На підставі заяви ОСОБА_8 від 21.05.2017 р., протоколу огляду місця події від 21.05.2017 р. за адресою: АДРЕСА_3 , та фототаблиць до нього було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Самсунг», пакет з продуктами харчування.

Вважає, що судом безпідставно не враховано, що в діях ОСОБА_7 та ОСОБА_9 наявна кваліфікуюча ознака як вчинення злочину «групою осіб за попередньою змовою».

Захисник ОСОБА_6 вважає, що вирок ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права. На думку апелянта, суд першої інстанції не врахував всі обставини кримінального провадження, не дотримався вимог ст. 65 КК України. Зокрема, при призначенні покарання не врахована ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, те, що останній не притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності, визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України. Крім того, допомагав слідству та суду у встановленні істини у справі, погодився на проведення слідчого експерименту щоб допомогти слідству. ОСОБА_7 раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, викрадені речі повернув добровільно через працівників поліції.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Суд сформулював обвинувачення, визнане судом доведеним, наступним чином.

Відносно ОСОБА_9 :

20.05.2017 року, більш точний час не встановлений, ОСОБА_7 прибув до домоволодіння своєї матері ОСОБА_8 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де вони спільно зі співмешканцем останньої - ОСОБА_9 , почали вживати алкогольні напої. В ході розпиття спиртних напоїв ОСОБА_8 почала скаржитися на те, що її сусід ОСОБА_13 ображає її та виражається на її адресу нецензурною лайкою. У зв`язку з цим, у ОСОБА_9 виник злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 за образу ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний намір, маючи прямий умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , одразу ж після розмови, ОСОБА_9 з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 попрямували до домоволодіння ОСОБА_13 . При цьому, щоб бути не поміченими сторонніми особами ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до місця вчинення злочину йшли через садибну придомову ділянку.
Підійшовши до місця мешкання ОСОБА_13 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 постукав у вхідні двері будинку, через деякий час двері відчинив ОСОБА_13 та всі зайшли до приміщення кухні. В подальшому між ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_13 виник словесний конфлікт. Після чого, ОСОБА_7 умисно рукою наніс не менше одного удару в область обличчя ОСОБА_13 , від якого останній почав тікати до приміщення будинку.

В цей час, ОСОБА_9 побіг за ОСОБА_13 та умисно почав наносити руками удари в область голови, обличчя та тулуба ОСОБА_13 , від яких той впав на підлогу. Внаслідок дій ОСОБА_9 ОСОБА_13 були спричинені тілесні ушкодження, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя та знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Після спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 продовжували знаходитись в будинку потерпілого. Через деякий час у ОСОБА_7 та ОСОБА_9 виник умисел на заволодіння майном ОСОБА_13 , який знаходився в положенні лежачи на спині в кімнаті та перебував при свідомості. При цьому, ОСОБА_7 , та ОСОБА_9 , розуміючи, що їх дії, спрямовані на заволодіння майном ОСОБА_13 , є явними, продовжили дії, спрямовані на заволодіння майном потерпілого. ОСОБА_7 дістав з холодильника та шафи, розташованих в приміщенні кухні, продукти харчування загальною вартістю 160 грн.

Після чого, ОСОБА_7 , реалізуючи спільний з ОСОБА_9 раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на заволодіння майном потерпілого ОСОБА_13 , зірвав в кімнаті чавунну металеву плиту, від`єднав «ТV-тюнер» від телевізору, дістав з кладової дитячий рожевий велосипед вартістю 800 грн. та забрав з вази, розташованої на поличці в кімнаті, грошові кошти в сумі 28 грн. ОСОБА_9 , після спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , витягнув з карману шортів останнього мобільний телефон марки «Samsung», який належав потерпілому.

В цей час ОСОБА_13 , знаходячись в положенні лежачи на спині в кімнаті, був при свідомості. Після чого, ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишили територію домоволодіння ОСОБА_13 , а викраденими речами ОСОБА_9 , ОСОБА_7 розпорядилися на власний розсуд.

Відносно ОСОБА_7 :

20.05.2017 року, підійшовши до місця мешкання ОСОБА_13 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 постукав у вхідні двері будинку, через деякий час двері відчинив ОСОБА_13 та всі зайшли до приміщення кухні. В подальшому між ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_13 виник словесний конфлікт.

ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 продовжували знаходитись в будинку потерпілого. Через деякий час у ОСОБА_7 та ОСОБА_9 виник умисел на заволодіння майном ОСОБА_13 , який знаходився в положенні лежачи на спині в кімнаті та перебував при свідомості.

При цьому, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 розуміючи, що їх дії, спрямовані на заволодіння майном ОСОБА_13 , є явними, продовжили дії, спрямовані на заволодіння майном потерпілого. ОСОБА_7 дістав з холодильника та шафи, розташованих в приміщенні кухні, продукти харчування, загальною вартістю 160 грн.

Після чого, ОСОБА_7 , реалізуючи спільний з ОСОБА_9 раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на заволодіння майном потерпілого ОСОБА_13 , зірвав в кімнаті чавунну металеву плиту, від`єднав «ТV-тюнер» від телевізору, дістав з кладової дитячий рожевий велосипед вартістю 800 грн. та забрав з вази, розташованої на поличці в кімнаті, грошові кошти в сумі 28 грн. В цей час ОСОБА_13 , знаходячись в положенні лежачи на спині в кімнаті, був при свідомості.

Після чого, ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покинули територію домоволодіння ОСОБА_13 , а викраденими речами ОСОБА_9 , ОСОБА_7 розпорядилися на власний розсуд.

Відносно ОСОБА_8 .

Суд першої інстанції виклав пред`явлене обвинувачення ОСОБА_8 :

ОСОБА_8 пред`явлено обвинувачення в тому, що 20.05.2017 року, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_7 прибув до домоволодіння своєї матері ОСОБА_8 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де вони спільно зі співмешканцем останньої - ОСОБА_9 почали вживати алкогольні напої. В ході розпиття спиртних напоїв ОСОБА_8 почала скаржитися на те, що її сусід ОСОБА_13 ображає її та виражається в її адресу нецензурною лайкою.

У зв`язку з цим, у ОСОБА_9 та ОСОБА_7 виник злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , за образу ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний намір, маючи прямий умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , одразу ж після розмови, ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 попрямували до домоволодіння ОСОБА_13 . При цьому, щоб бути непоміченими сторонніми особами, ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до місця вчинення злочину йшли через садибну придомову ділянку. В подальшому між ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_13 в приміщенні кухні домоволодіння останнього виник словесний конфлікт.

Після спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 продовжували знаходитись в будинку потерпілого. Через деякий час у ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 виник умисел на заволодіння майном ОСОБА_13 , який знаходився в положенні лежачи на спині в кімнаті та перебував при свідомості. При цьому, ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 розуміючи, що їх дії, спрямовані на заволодіння майном ОСОБА_13 , є явними, продовжили дії, спрямовані на заволодіння майном потерпілого.

Далі, ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_7 , реалізуючи спільний умисел, дістали з холодильника та шафи, розташованих в приміщенні кухні, продукти харчування, загальною вартістю 160 грн. Після чого, ОСОБА_7 реалізуючи спільний з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 раптово виниклий злочинний умисел спрямований на заволодіння майном потерпілого ОСОБА_13 , зірвав в кімнаті чавунну металеву плиту, від`єднав «ТV-тюнер» від телевізору, дістав з кладової дитячий рожевий велосипед, вартістю 800 грн., та забрав з вази, розташованої на поличці в кімнаті, грошові кошти в сумі 28 грн. ОСОБА_9 , після спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , витягнув з карману шортів останнього мобільний телефон марки «Samsung», який належав потерпілому. Після цього, ОСОБА_7 , виходячи з кімнати домоволодіння, умисно ногою наніс не менше двох ударів в область грудної клітини ОСОБА_13 , з метою перевірки, чи був останній при свідомості. В цей час ОСОБА_13 , знаходячись в положенні лежачи на спині в кімнаті, був при свідомості.

Після чого, ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишили домоволодіння ОСОБА_13 , а викраденими речами розпорядилися на власний розсуд.

Дії ОСОБА_8 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Формування обвинувачення, визнаного судом доведеним, відносно ОСОБА_8 :

20.05.2017 року, більш точного часу не встановлено, після спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 ОСОБА_13 - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 продовжували знаходитись в будинку потерпілого. Через деякий час у ОСОБА_7 та ОСОБА_9 виник умисел на заволодіння майном ОСОБА_13 , який знаходився в положенні лежачи на спині в кімнаті та перебував при свідомості.

При цьому, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 розуміючи, що їх дії, спрямовані на заволодіння майном ОСОБА_13 , є явними, продовжили дії, спрямовані на заволодіння майном потерпілого. ОСОБА_7 дістав з холодильника та шафи, розташованих в приміщенні кухні, продукти харчування, загальною вартістю 160 грн.

Після чого, ОСОБА_7 реалізуючи спільний з ОСОБА_9 раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на заволодіння майном потерпілого ОСОБА_13 , зірвав в кімнаті чавунну металеву плиту, від`єднав «ТV-тюнер» від телевізору, дістав з комірки дитячий рожевий велосипед, вартістю 800 грн., та забрав з вази, розташованої на поличці в кімнаті, грошові кошти в сумі 28 грн. ОСОБА_9 , після спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , витягнув з карману шортів останнього мобільний телефон марки «Samsung», який належав потерпілому. В цей час ОСОБА_13 , знаходячись в положенні лежачи на спині в кімнаті, був при свідомості.

Судом встановлено, що 21.05.2017 року в домоволодінні АДРЕСА_3 ОСОБА_8 зберігала мобільний телефон «Самсунг», пакет з продуктами харчування, які були викрадені ОСОБА_9 , ОСОБА_7 . Крім того, 21.05.2017 року близько 11.05 години в АДРЕСА_4 , ОСОБА_8 збула викрадену ОСОБА_7 та ОСОБА_9 металеву чавунну плиту свідку ОСОБА_15 та отримала від останньої грошові кошти.

Судом першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винним у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб; його дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України.

ОСОБА_8 визнана винною у заздалегідь не обіцяному зберіганні та збуті майна, завідомо одержаного злочинним шляхом за відсутності ознак легалізації (відмивання) доходів одержаних злочинним шляхом, її дії кваліфіковані за ст. 198 КК України.

ОСОБА_9 визнаний винним:
- у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб, його дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України;
- в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого, його дії кваліфіковано за ч.2 ст. 121 КК України

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги та його заперечення на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , пояснення захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на підтримку поданої захисником апеляційної скарги, заперечення обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також їх захисників на апеляційну скаргу прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційних скаргах доводи, апеляційній суд вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначається у разі визнання особи винуватою формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Дані вимоги судом не дотримані.

Згідно матеріалів кримінального провадження, відповідно до обвинувального акта від 11.08.2017 р., ОСОБА_16 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було висунуто обвинувачення, кожному, за ч.2 ст. 121, ч.4 ст. 187 КК України. При цьому, у зазначеному обвинувальному акті були викладені фактичні обставини кримінальних правопорушень, які прокурор вважав встановленими, а також правова кваліфікація кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення кожному з обвинувачених (т.1, а.с. 2-11).

В подальшому, під час судового розгляду, у зв`язку із встановленням нових фактичних обставин кримінальних правопорушень, прокурор змінив формулювання обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

Згідно обвинувального акта від 18.04.2018 р. (т. 2, а.с. 197-207), формулюючи змінене обвинувачення, прокурор виклав обгрунтування прийнятого рішення, та сформулював змінене обвинувачення кожному обвинуваченому окремо, але не виклав фактичні обставини кримінальних правопорушень, які прокурор вважав встановленими, як то передбачено п.5 ч.1 ст. 291 КПК України.

Разом з тим, при викладенні обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , прокурор виклав обвинувачення кожному з них аналогічно, та висунув обвинувачення кожному з них у вчиненні наступних злочинів:

-в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого, вчинене групою осіб, та кваліфікував їх дії за ч.2 ст. 121 КК України;

-у відкритому викраденні чужого майна (грабежу), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, та кваліфікував їх дії за ч. 2 ст. 186 КК України.

В свою чергу, суд першої інстанції також виклав формулювання обвинувачення, яке визнав доведеним, у відношенні кожного обвинуваченого окремо. Однак, суд першої інстанції не виклав фактичні обставини кримінальних правопорушень, які вважав встановленими.

При цьому, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, виключив із формулювання обвинувачення ОСОБА_9 кваліфікуючу ознаку злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України вчинення злочину групою осіб, та перекваліфікував дії ОСОБА_8 з ч.2 ст. 186 КК України на ст. 198 КК України.

Дійшовши висновку про недоведеність вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, суд першої інстанції допустився протиріччя у формулюванні обвинувачення ОСОБА_9 , визнаного судом доведеним за ч.2 ст. 121 КК України, оскільки зазначив про протиправні дії ОСОБА_7 , який умисно рукою наніс не менше одного удару в область обличчя ОСОБА_13 .

Крім того, не погодившись з кваліфікацією дій обвинуваченої ОСОБА_8 за ч.2 ст. 186 КК України, та кваліфікуючи її дії за ст.198 КК України, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у заздалегідь не обіцяному зберіганні та збуті майна, завідомо одержаного злочинним шляхом за відсутності ознак легалізації(відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом.

Разом з тим, викладаючи обвинувачення за ст. 198 КК України, фактично не сформулював обвинувачення, визнане доведеним. Так, як слідує з формулювання цього обвинувачення, суд першої інстанції виклав злочинні дії ОСОБА_7 та ОСОБА_17 , які полягали відкритому викраденні чужого майна (грабежу), вчиненому за попередньою змовою групою осіб. Потім зазначено, що обвинувачена ОСОБА_8 за місцем свого проживання зберігала мобільний телефон «Самсунг», пакет з продуктами харчування, які були викрадені ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , а також збула викрадену ОСОБА_7 та ОСОБА_9 металеву чавунну плиту свідку ОСОБА_15 , отримавши від останньої грошові кошти.

Між тим, судом першої інстанції не сформульовано обвинувачення, за яких обставин зазначене майно ОСОБА_8 або придбала, або отримала.

Також, формулюючи обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_17 , суд першої інстанції визнав доведеним, що при вчиненні останніми злочинів, за якими вони визнані винними, була присутня ОСОБА_8 .

За таких обставин, на думку апеляційного суду, формулюючи доведене обвинувачення таким чином, суд порушив вимоги ч.3 ст. 374 КПК України, допустився протирічь, тобто допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

В апеляційній скарзі прокурора ставиться питання про ухвалення нового вироку у відношенні ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_17 . Однак, з огляду на допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону при викладенні обвинувачення, визнаного судом першої інстанції доведеним, це позбавляє процесуальної можливості прийняти апеляційним судом рішення.

Оскільки судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження порушені загальні засади кримінального провадження, зокрема, як законність, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, то вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, з призначенням нового судового розгляду.

З огляду на наведене, апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.

Апеляційні доводи суд не обговорює, оскільки вирок підлягає скасуванню з процесуальних підстав. Проте, під час нового судового розгляду, з урахуванням доводів апеляційних скарг необхідно ретельно перевірити зібрані у кримінальному провадженні докази, дати їм належну оцінку, і, в залежності від встановлених фактичних обставин, прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 409, 410, 412, 415, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги прокурора Новоодеського відділу Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Вознесенського міськрайонного Миколаївської області від 11 травня 2018 року у відношенні ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Продовжити ОСОБА_18 та ОСОБА_17 , кожному, строк тримання під вартою до 12.04.2019 р. включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3