Справа № 546/1028/18
провадження № 1-кп/527/282/18
ВИРОК
іменем України

13 грудня 2018 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря

судових засідань - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине кримінальне провадження № 0000229, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 червня 2018 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дубове Тячівського району Закарпатської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, інвалідності не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 вчинив злочин при наступних обставинах.

На початку березня 2018 року, ОСОБА_5 вирішив розорати земельні ділянки розташовані поблизу р. Говтва за межами с. Потеряйки та с. Горові Потеряйки, Решетилівського району, Полтавської області в адміністративних межах Новомихайлівської та Лиманської Другої сільських рад Решетилівського району загальною площею 0,1129 га, для посіву сільськогосподарської культури соняшнику.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 , усвідомлюючи відсутність будь-яких законних підстав, умисно, з метою збагачення, в порушення вимог ст. 14 Конституції України, згідно з якою земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, право власності на яку гарантується та набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону, за відсутності будь-яких підстав набуття права на землю, передбачених ст. 116 Земельного кодексу України, відповідно до якої громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону, нехтуючи вимогами ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України, згідно положень якої громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю), ст. 125 Земельного кодексу, згідно з якою право власності на земельну ділянку, або її оренди, право державної реєстрації цих прав виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності, право постійного користування, або оренди земельною ділянкою, та його державної реєстрації, ст. ст. 60, 61, 150 ч.1 п. г) Земельного кодексу України, ст. 88, 89 Водного кодексу України, згідно з якими, навколо водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги, які встановлюються навколо водойм вздовж урізу води шириною 25 метрів для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менше 3 гектарів, на яких заборонено розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і заліснення), а також садівництво та городництво, самовільно зайняв земельну ділянку в межах прибережної захисної смуги площею 0,0029 га, які нікому не надані у власність чи користування, розташовані за межами с. Потеряйки, Решетилівського району, Полтавської області в адміністративних межах Новомихайлівської сільської ради Решетилівського району, а також земельну ділянку в межах прибережної захисної смуги площею 0,110 га, яка нікому не надана у власність чи користування, розташована за межами с. Горові Потеряйки Лиманської Другої сільської ради Решетилівського району, у захисній зоні р. Говтва, яка згідно ст. 79 Водного кодексу України має статус мала річка, самовільно розпочав розорювання земель і висіяв культури соняшнику, при цьому достовірно знаючи, що вказані земельні ділянки у встановленому порядку у володіння і користування йому не надавалась та не передавалась у власність або оренду, тобто за відсутності правовстановлюючої документації щодо таких земельних ділянок.

Таким чином, самовільним зайняттям земельної ділянки в межах прибережної захисної смуги (водоохоронної зони) площею 0,0029 га, яка нікому не надана у власність чи користування, розташована за межами с. Потеряйки, Решетилівського району, Полтавської області в адміністративних межах Новомихайлівської сільської ради Решетилівського району, ОСОБА_5 , заподіяв шкоду відповідно до Акту №177/01-01-14 від 22.08.2018 року у розмірі 52,10 грн., а самовільним зайняттям земельної ділянки в межах прибережної захисної смуги (водоохоронної зони) площею 0,110 га, яка нікому не надана у власність чи користування, розташована за межами с. Горові Потеряйки Лиманської Другої сільської ради Решетилівського району, ОСОБА_5 , заподіяв шкоду відповідно до Акту №178/01-01-14 від 29.08.2018 року у розмірі 1976,34 грн.
Своїми умисними діями, які виразилися у самовільному зайнятті земельної ділянки земель в охоронних зонах, ОСОБА_5 , вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 197-1 КК України.

Одночасно з обвинувальним актом відносно ОСОБА_5 прокурором направлено до суду угоду про визнання винуватості, укладену 28 вересня 2018 року під час досудового розслідування між прокурором Решетилівського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 в присутності захисника адвоката ОСОБА_4 .

Відповідно до цієї угоди, підозрюваний під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вчиненому злочині. Крім того, в угоді сторони визначили, що у разі затвердження угоди судом, ОСОБА_5 буде призначене покарання за ч. 2 ст. 197-1 КК України у виді 1 року позбавлення волі, також погоджено звільнення обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у зазначеному злочині визнав повністю за обставин, що викладені в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості. Просив суд затвердити угоду та призначити узгоджене покарання. Крім того, пояснив, що він цілком розуміє свої права, а також те, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, цілком розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, та вид покарання.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК України та кримінального закону, суд зазначає наступне.
Як зазначено в п.2 ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, віднесений до злочину невеликої тяжкості.
Прокурор та захисник - адвокат ОСОБА_4 вважали за доцільне затвердити угоду про визнання винуватості, укладену із ОСОБА_5 , як таку, що відповідає вимогам закону.

Суд, дослідивши наявні матеріали, заслухавши думку прокурора, захисника, а також думку обвинуваченого щодо можливості затвердження укладеної угоди, переконався, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Угода відповідає вимогам КПК України, в тому числі щодо змісту та порядку укладення угоди, її умови не суперечать закону України про кримінальну відповідальність, зокрема щодо узгодженої міри покарання. Правова кваліфікація кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 197-1 КК України є правильною. Умови угоди не суперечать інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, а обвинувачений має можливість виконання взятих на себе за угодою зобов`язань.

Відповідно до вимог ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження вказаної угоди про визнання винуватості із призначенням обвинуваченому визначеної в угоді міри покарання.

Приймаючи до уваги те, що сторони в угоді досягли домовленості щодо звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, суд вважає за необхідне у відповідності до ч. 3 ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання та визначити йому іспитовий строк терміном - 1 рік.

Цивільний позов не заявлявся, витрати та речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 124, 373, 374, 468-475 КПК України,суд,-

У Х В А Л И В :

Угоду про визнання винуватості, укладену 28 вересня 2018 року під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000229 між прокурором Решетилівського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_5 в присутності захисника адвоката ОСОБА_4 - затвердити.
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
Відповідно до ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

Згідно ч. 1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Підстав для обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Вирок може бути оскаржений учасниками судового провадження до Полтавського апеляційного суду через Глобинський районний суд Полтавської області з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1