ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/209/19 Справа № 171/220/14-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 лютого 2018 року у кримінальному провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000182, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Марянське Апостолівського району Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-
за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені фактичні обставини.
За вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 02 лютого 2018 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Строк відбукття покарання визначено рахувати з моменту приведення вироку до виконання та затримання обвинуваченого.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_9 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 28 280 грн. та 30 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Вирішено питання щодо речових доказів у провадженні.
Судом ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні в с. Мар`янське Апостолівського району Дніпропетровської області за обставин, викладених у вироку, умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ущкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння
Як установив суд ОСОБА_6 05 квітня 2011 року приблизно о 22.00 годині знаходився на майданчику біля літнього павільйону магазину «Панда», що розташований по вул. Гагаріна, 30 у с. Мар`янське Апостолівського району Дніпропетровської області, де також знаходився ОСОБА_9 . Між ОСОБА_6 і ОСОБА_9 виникла сварка, під час якої ОСОБА_6 , маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень кулаком правої руки наніс близько двох ударів в область голови справа і зліва ОСОБА_9 , після чого останній упав на спину та вдарився потилицею об бетонне покриття вказаного майданчику. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_9 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, як небезпечні для життя в момент їх спричинення.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить змінити вирок суду, як занадто суворий, та застосувати стосовно нього положення ст.ст. 75,76 КК України.Зазначив, що суд не врахував ступінь тяжкості і характер вчиненого правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що помякшуть покарання.На його думку при ухваленні вироку суд першої інстанції не взяв до уваги, що з самого початку досудового слідства він жодним чином не змінював показання, що за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить вирок суду змінити та застосувати щодо його підзахисного положення ст.ст. 75,76 КК України. Вважає, що суд не взяв до уваги, що з самого початку досудового слідства його підзахисний ОСОБА_6 жодним чином не змінював показання і пояснював, що саме він особисто та при яких обставинах спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження. Зазначає, що судом не враховано те, що кримінальне правопорушення відбулось завдяки провокаційним діям потерпілого, який крім того перебував у стані алкогольного сп`яніння, що було підтверджено показаннями свідків по справі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . На його думку судом під час ухвалення вироку не враховано факту часткового відшкодування завданих збитків потерпілому з боку ОСОБА_6 під час судового розгляду справи, що фактично було підтверджено самим потерпілим на останніх засіданнях. Повного відшкодування збитків не відбулось, оскільки потерпілий поставив вимогу сплати йому 300 000 гривень, якої у його підзахисного немає. Вважає, що судом першої інстанції не в повній мірі враховано, що ОСОБА_6 за місцем свого проживання та працевлаштування характеризується позитивно, що за час довготривалого судового розгляду у його підзахисного народилась донька, що ОСОБА_6 фактично один утримує родину, а також те, що ОСОБА_6 до кримінальної чи будь-якої іншої відповідальності не притягався.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 підтримав свою апеляційну скаргу та скаргу його захисника і з підстав, зазначених у скаргах, просив їх задовольнити, надав пояснення аналогічні доводам апеляційних скарг і просив вирок суду змінити та застосувати до нього положення ст.ст. 75, 76 КК України.

Захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , в судовому засіданні вважав свою апеляційну скаргу та апеляційну скаргу обвинуваченого обгрунтованими і просив їх задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, вважав їх безпідставними, а вирок суду стосовно ОСОБА_6 законним та обгрунтованим і просив залишити його без змін, а скарги без задоволення.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника, прокурора, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 в скоєнні кримінального правопорушення, за який його засуджено, за обставин, викладених у вироку суду, та кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 121 КК України в апеляційних скаргах не оспорюються, а тому відповідно до ст. 404 КПК України апеляційним судом не переглядаються, у зв`язку з чим апеляційний суд виходить з фактичних даних, встановлених судом першої інстанції.

Усупереч тверджень обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника у скаргах призначене покарання відповідає вимогам статей 50,65 КК України і воно є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Як убачається з матеріалів провадження, при виборі обвинуваченому заходу примусу суд врахував усі обставини, які за законом мають правове значення.

Зокрема, при призначенні покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, обсяг суспільно небезпечних дій обвинуваченого, тяжкість наслідків, що настали, зокрема встановлення потерпілому інвалідності.

Крім того, суд взяв до уваги, що дії ОСОБА_6 не були спрямовані на ініціативну допомогу у встановленні істини у даному провадженні та не мали ознак критичної оцінки своєї протиправної поведінки. Також зазначив, що хоч обвинувачений фактично визнав вину у скоєному, судом не встановлено обставин щирого каяття. Пом`якшуючих покарання обставин, так і обставин протилежного змісту суд не встановив.

Суд також зважив на дані про особу ОСОБА_6 , який раніше не судимий, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває, офіційно працевлаштований, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину.

Повною мірою врахувавши всі вказані обставини та особу винного, суд першої інстанції призначив ОСОБА_6 без застосування положень ст. 75 КК Україну мінімальну межу покарання, установленого санкцією ч. 1 ст. 121 КК України. Підстав вважати таке покарання явно несправедливим через суворість апеляційний суд не вбачає.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника в апеляційних скаргах на те, що суд при призначенні покарання не врахував знаходження на його утриманні неповнолітньої дитини, позитивні характеристики, що до кримінальної чи будь-якої відповідальності він не притягувався мають місце, але при цьому зазначені обставини було враховано судом першої інстанції при ухваленні вироку.
Посилання ОСОБА_6 та його захисника в апеляційній скарзі на те, що з самого початку досудового розслідування обвинувачений не змінював свої показання і пояснював, що саме він та при яких обставинах спричинив потерпілому тілесні ушкодження, що потерпілий перебував у стані алкогольного сп`яніння, що обвинуваченим частково відшкодувано завдані збитки потерпілому під час судового розгляду, не є підставою для пом`якшення призначеного ОСОБА_6 покарання.
З огляду на це наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника доводи про те, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого і за своїм видом є явно несправедливим внаслідок суворості, не впливають на відповідність призначеного покарання і не містять достатніх даних про призначення більш м`якого покарання з застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, про що наполягали в своїх апеляційних скаргах обвинувачений та його захисник.
Доводи апеляційних скарг і матеріали кримінального провадження не містять вказівок на порушення вимог кримінального процесуального закону, які були би підставами для зміни або скасування вироку, тому апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги обвинуваченого та захисника задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 лютого 2018 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту постановлення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді

________________ _________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4