Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 665/1888/18
Провадження № 1-кп/490/12/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2019 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

його захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Веселе Веселовського району Запорізької області, є українцем, громадянином України, здобув середню спеціальну освіту, не є одруженим, неповнолітніх дітей не має, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засуджувався:

-22 жовтня 2015 року - Чаплинським районним судом Херсонської області - за частиною 1 статті 125 Кримінального Кодексу України - до громадських робіт строком на 120 годин

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 408 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

1. З 17 березня 2014 року на Україні триває особливий період.

З 1 лютого 2015 року ОСОБА_4 проходив військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період у військовому званні "солдат".

Наказом командира військової частини п/п НОМЕР_1 від 25 березня 2015 року № 86 він був зарахований до списків особового складу цієї частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду майстра ремонтної майстерні озброєння ремонтного взводу озброєння ремонтної роти цієї частини.

Проте, не бажаючи виконувати обов`язки військової служби, 31 грудня 2015 року близько 08.00 години він самовільно залишив військову частину з метою ухилення від військової служби.

Далі реалізуючи цю мету, ОСОБА_4 ухилявся від військової служби протягом періодів:

- з 31 грудня 2015 року по 10 листопада 2016 року;

- з 08 червня 2018 року по 13 вересня 2018 року

Статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, винними у вчиненні яких визнаються обвинувачені

2. Дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за частиною 3 статті 408 Кримінального Кодексу України як дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини або місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

3. Під час підготовчого провадження - 22 січня 2018 року - між обвинуваченим та прокурором була укладена угода про визнання винуватості.

4. На виконання вимог ст. 474 КПК судом з`ясовано обставини, що дозволяють впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, а також переконатися, що укладення угоди є добровільним
Так, судом обвинуваченому роз`яснені права, передбачені частиною 5 статті 474 КПК України, зокрема - його право на справедливий судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а також наслідки укладання угоди.
Проте обвинувачений, усвідомивши свої права у суді та наслідки укладання угоди, свою винуватість визнав, скористатись правом на розгляд справи у повному обсязі не побажав та наполягав на затвердженні укладеної під час досудового розслідування угоди.
Судом також встановлено, що розумні підстави для сумнівів у тому, що ОСОБА_4 вчинював діяння, із приводу яких укладена угода, є відсутніми.
До того ж, викладені сторонами умови угоди не суперечать вимогам закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення є належною, законодавство допускає укладання угод по справам цієї категорії.
Умови угоди відповідають інтересам суспільства.
Запропоновані умови також не порушують права та інтереси сторін та інших осіб.
Отже, заявлена угода підлягає затвердженню судом.

За такого суд вважає вину обвинуваченого у вчиненні злочину за встановлених судом обставин доведеною.

Мотиви призначення покарання.

5. Сторонами угоди узгоджене покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років.
Призначення покарання такого виду та й у такому розмірі було підтримане сторонами й під час розгляду угоди у суді.
На виконання вимог ст. 474 КПК судом з`ясовано обставини, що дозволяють впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також переконатися, що укладення угоди є добровільним.
За такого суд приходе до висновку про необхідність призначення обумовленого сторонами покарання.

Призначення остаточного покарання.

6. Злочин, що є предметом розгляду в межах цієї справи, був вчинений обвинуваченим 31 грудня 2015 року, тобто - після винесення відносно нього вироку Чаплинським районним судом Херсонської області.
Відповідно до частини 1 статті 71 Кримінального Кодексу України за такого до покарання, що призначається цим вироком, суд має повністю або частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
На момент винесення цього вироку, невідбуте покарання за вироком від 31 грудня 2015 року становить 120 годин виправних робіт; під час укладання угоди сторони домовились про його повне приєднання до покарання за цим вироком.
З огляду на таке суд вважає за можливе при призначенні ОСОБА_4 остаточного покарання застосувати саме цей принцип.

7. При складанні покарань суд відповідно до частини 1 статті 72 Кримінального Кодексу України переводить покарання у вигляді громадських робіт у покарання у вигляді позбавлення волі з співвідношення, відповідно до якого одному дню позбавлення волі дорівнюють вісім годин громадських робіт.
Отже, до покарання, що призначується цим вироком, слід приєднати (120 : 8) - 15 днів позбавлення волі.

Порядок застосування запобіжного заходу та обчислення строку покарання.

7. Під час досудового розслідування обвинуваченому обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Оскільки цим вироком йому призначається покарання у вигляді позбавлення волі, підстави для зміни цього запобіжного заходу до набрання вироком законної сили є відсутніми.

8. Строк відбуття покарання ОСОБА_4 слід обраховувати з моменту набрання чинності цим вироком.

9. При цьому відповідно до частини 5 статті 72 Кримінального Кодексу України /в редакції Закону № 838-VIII/ період попереднього ув`язнення ОСОБА_4 (з 13 вересня 2018 року до моменту набрання чинності цим вироком) слід зарахувати йому у строк покарання з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази та судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374, 474 - 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 22 січня 2019 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором.
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 408 Кримінального Кодексу та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років.
На підставі частини 1 статті 71 Кримінального Кодексу України повністю приєднати до цього покарання невідбуту частину покарання призначеного вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 22 жовтня 2015 року та остаточно за сукупністю вироків призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 /п`ять/ років 15 /п`ятнадцять/ днів.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обраховувати з моменту набрання цим вироком чинності.

До набрання цим вироком чинності запобіжний захід відносно ОСОБА_4 залишити попереднім - тримання під вартою.

Зарахувати ОСОБА_4 у строк відбуття покарання період його попереднього ув`язнення - з 13 вересня 2018 року до моменту набрання чинності цим вироком - з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Вирок може бути оскарженим до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з моменту його проголошення.

СУДДЯ = ОСОБА_8 =

22.01.2019