Справа № 308/9549/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Ужгород кримінальне провадження № 308/9549/18, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002009 від 23.06.2015 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, із середньою освітою, тимчасово не працюючої, вдови, раніше не судимої, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України ,-

В С Т А Н О В И В :

22 червня 2015 року, близько 20 год. 00 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи в кафе «Вітерець», що в м. Ужгород, по вул. Йокаї, 25, умисно, таємно, з стола даного закладу, викрала належний потерпілій ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Samsung S 5260» (серійний номер НОМЕР_1 ), з сім карткою «МТС» № НОМЕР_2 , на рахунку якої знаходилося 10 грн., чим спричинила останній матеріальної шкоди на загальну суму 940 грн.

ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину визнала повністю, щиро покаялася у вчиненому та підтвердила обставини вчиненого злочину, що викладені в обвинувальному акті. Так, 22 червня 2015 року, перебуваючи в кафе «Вітерець», що в м. Ужгород, вул. Йокаї,25, з стола даного закладу, викрала мобільний телефон марки «Samsung S 5260». На даний час шкодує у вчиненому та просить суд суворо не карати. Заявлений потерпілою ОСОБА_5 цивільний позов визнає у повному обсязі та зобов`язується по мірі можливості відшкодувати заподіяну шкоду.

Потерпіла ОСОБА_5 надала суду заяву в якій просить не викликати її в судові засідання. Заявлений нею цивільний позов на суму 1940 грн., з яких 940 грн. матеріальна шкода заподіяна злочином, 500 грн. затрачених на послуги адвоката та 500 грн. на відшкодування моральної шкоди, підтримує повністю.

Заслухавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити та про порядок їх дослідження, суд в порядку ч.3 ст. 349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, оскільки проти цього не заперечують учасники судового провадження, які правильно зрозуміли зміст цих обставин і сумнівів у добровільності і істинності їх позицій не має, розуміючи при цьому, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

На підставі наведеного, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

За положеннями ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, зі змінами від 06.11.2009 року, звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. У пункті 2 вказаної постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини.
При визначенні виду та розміру покарання, суд враховує ступінь суспільної небезпеки скоєного, обставини скоєного, особу обвинуваченої.

Пом`якшуючими покарання обставинами обвинуваченої ОСОБА_4 суд вважає щире каяття останньої та активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ч.2 ст. 66 КК України, суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 те, що остання свою вину визнала повністю, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, вперше притягається до кримінальної відповідальності.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

Враховуючи наведені вище фактичні обставини справи, особу винної, тяжкість вчиненого злочину, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливим без відбування останньою покарання у вигляді позбавлення волі і у відповідності до вимог ст.75 КК України, звільняє її від покарання з випробовуванням, при умові виконання засудженою покладених на неї обов`язків передбачених п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України, що на думку суду буде відповідати вимогам ст. 50 КК України, а саме буде сприяти виправленню засудженої, а також запобігати вчинення нових злочинів, як засудженою так і іншими особами.
Обговорюючи питання щодо задоволення заявленого по справі цивільного позову, суд виходить з вимог ст.ст.1167,1187 ЦК України та вважає, що заявлений потерпілою цивільний позов підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Підлягає до відшкодування заявлена потерпілою ОСОБА_5 шкода на суму 1440 грн.,з яких 940 грн. шкода заподіяна злочином та 500 грн. затрачених на послуги адвоката, оскільки така повністю стверджується дослідженими судом матеріали справи, зокрема: висновком товарознавчої експертизи №23/377 від 15.07.2015 року та розпискою ФОП « ОСОБА_6 ».

Що стосується вимоги потерпілої про відшкодування моральної шкоди, то суд приходить до наступного висновку.
Згідно роз`яснень, що містяться в п.п. 3,5,9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року №4 (із змінами, внесеними постановою від 27 лютого 2009 року №1) під моральною шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ. Моральна шкода може полягати зокрема: у приниженні честі, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я. При визначенні моральної шкоди суд з`ясовує чим підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями вони заподіяні, чи знаходяться дії відповідача в причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Поряд з цим, при вирішенні питання про стягнення з обвинуваченої моральної шкоди на користь ОСОБА_5 , суд виходить з доведеності позову, наслідків що настали внаслідок скоєного та те, що ОСОБА_5 вимушена була неодноразово з`являтися в судові засідання, в які обвинувачена ОСОБА_4 не з`являлася, витрачати свій вільний час на пошук правової допомоги, складання позовної заяви,що на думку суду, могло вплинути на звичайний ритм її життя, а тому суд виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості вважає, що заявлена потерпілою моральна шкода в розмірі 500 грн. є цілком обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.

Судові витрати по справі складають 245,52 грн. за проведену по справі експертизу, які підлягають до стягненню з ОСОБА_4 .

Долю речових доказів по справі, суд вирішує у порядку визначеному ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.7-29, 368-371,373,374,376,392,394,395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання засуджену ОСОБА_4 з випробуванням, якщо вона протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Цивільний позов по справі задоволити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 1440 грн. спричиненої матеріальної шкоди та 500 грн. на відшкодування моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь НДКЦ при МВС України в Закарпатській області судові витрати за проведену по справі експертизу в сумі 245,52 грн.

Речовий доказ по справі: оптичний диск типу СД зберігати при матеріалах справи.

На вирок може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1