Справа № 346/3860/18
Провадження № 1-кп/353/22/19
У Х В А Л А
25 березня 2019 року місто Тлумач

Колегія суддів Тлумацького районного суду Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю:
секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,
прокурора - першого заступника керівника Коломийської місцевої прокуратури радника юстиції ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі судових засідань Тлумацького районного суду Івано-Франківської області клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000434 від 07.05.2018 року щодо обвинувачення:
- ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.153 КК України,
- ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.153, ч.3 ст. 152 КК України,-
В С Т А Н О В И Л А:
25 березня 2019 року до суду надійшло письмове клопотання першого заступника керівника Коломийської місцевої прокуратури радника юстиції ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , строком на 60 діб. У клопотанні прокурор покликається на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим тяжкого та особливо тяжкого злочину. На думку прокурора на це вказують дані, зазначені в показаннях потерпілої, протоколі огляду місця події, протоколі затримання особи та інших доказах у кримінальному провадженні. Також прокурор у клопотанні вказує на наявність ризиків переховування від суду та незаконного впливу на потерпілу, свідків, експертів у кримінальному провадженні. При цьому більш м`які запобіжні заходи, на думку прокурора, будуть недостатніми для запобігання вказаним ризикам.
В судовому засіданні прокурор підтримав вищезазначене клопотання з викладених у ньому підстав. Згідно з доводами прокурора раніше заявлені стороною обвинувачення ризики переховування обвинуваченого від суду та незаконного впливу на потерпілу, свідків, експертів у кримінальному провадженні на даний момент не змінилися.
Потерпіла ОСОБА_10 , законний представник потерпілої ОСОБА_11 та представник потерпілої ОСОБА_12 в судове засідання не з`явилися, незважаючи на те, що були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання. Представник потерпілої ОСОБА_12 , через канцелярію суду, звернувся до суду з клопотанням про проведення судового засідання без його участі, участі потерпілої ОСОБА_10 та законного представника потерпілої ОСОБА_11 .
Обвинувачений ОСОБА_8 вказав, що заперечує проти задоволення клопотання, оскільки він має на утриманні двох неповнолітніх дітей, дружину та постійне місце проживання.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 проти задоволення клопотання прокурора заперечував, просив змінити обвинуваченому обраний щодо нього запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання, оскільки прокурор посилається тільки на те, що обвинуваченим вчинено особливо тяжкий злочин, однак жодних доказів наявності ризиків передбачених ст. 177 КПК України прокурором не наведено.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 при вирішенні клопотання прокурора поклалися на розсуд суду.
За результатами розгляду клопотання, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора.
Нормою ч.3 ст.331 КПК України визначено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховатися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Підстави для тримання під вартою передбачені нормами Кримінального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), а саме, ст. 5 (право на свободу та особисту недоторканість), а також рішеннями Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).
Основна мета вказаної ст. 5 Конвенції полягає в тому, щоб виключити необґрунтоване тримання під вартою особи (рішення ЄСПЛ по справі Маккей проти Сполученого королівства). Вимога законності тримання під вартою не може бути задоволена тільки шляхом дотримання національного законодавства, а національне законодавство повинно відповідати Конвенції, включаючи загальні принципи, які в ній відображені (справа Плесо проти Угорщини).
Згідно статті 5 §1(c) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенції) нікого не може бути позбавлено свободи, крім такого випадку і відповідно до процедури, встановленої законом, як законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, викладеної в рішенні Джессіус проти Литви, особа може бути позбавлена волі на підставі статті 5 § 1 (c) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод лише в рамках кримінального провадження, з тим, щоб вона постала перед компетентним судовим органом за обґрунтованою підозрою у вчиненні злочину.
Суть терміну «Обгрунтована підозра» полягає в існуванні фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Яку саме підозру слід вважати обгрунтованою залежить від обставин справи.
Відповідно до п.79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» та п.170 рішення ЄСПЛ у справі «Лабіта проти Італії», таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи.
Судом встановлено, що запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою був застосований згідно із ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 09 травня 2018 року на підставі обґрунтованості підозри у вчиненні злочину за ч.2 ст.153, ч.3 ст. 152 КК України та у зв`язку із наявністю ризиків переховування від слідства та суду, враховуючи міру покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, можливості незаконно впливати на неповнолітню потерпілу, свідків та експертів чи вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Ухвалами судів неодноразово продовжувався запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою, зокрема ухвалою колегії суддів Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 28 січня 2019 року ОСОБА_8 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 29 березня 2019 року на підставі обґрунтованості підозри у вчиненні злочину за ч.2 ст.153, ч.3 ст. 152 КК України та у зв`язку із наявністю ризиків можливості переховування обвинуваченого від суду та незаконно впливу на потерпілу, свідків та експертів.
Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області розпочато судовий розгляд у даному кримінальному провадженні. Суд в ході судового розгляду кримінального провадження має заслухати показання обвинувачених, експертів та свідка, дослідити значний обсяг письмових та речових доказів.
Вищенаведені обставини свідчать про неможливість завершення судового провадження до спливу продовженого строку (29.03.2019 року) запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою, згідно із ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 28 січня 2019 року.
При вирішенні питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою колегія суддів враховує, що раніше встановлена судом обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів не спростована. В суді на даний час не досліджено обставин обвинувачення настільки, що можна було б судити про істотне зменшення ризиків, які стали підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Суд, враховуючи обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме те, що у обвинуваченого ОСОБА_8 відсутнє постійне місце роботи чи навчання, репутацію обвинуваченого, який негативно характеризувався за місцем проходження військової служби, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі доведення винуватості в пред`явленому йому обвинуваченні, так як санкція статей за якими пред`явлено обвинувачення передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, відсутність міцних соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання. Також суд враховує, що свідки та експерти не допитані судом в цьому ж кримінальному провадженні, тому існує реальна можливість незаконного впливу обвинуваченого на вказаних осіб.
Отже, на підставі вищенаведеного суд вважає, що перебуваючи на волі, обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також впливати на потерпілу, свідків та експертів.
Щодо клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання, колегія суддів вважає, що воно не підлягає задоволенню, оскільки воно не було подане у відповідності до вимог ст. 201 КПК України та не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Також слід зазначити, що місце проживання обвинуваченого за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться на значній відстані від Тлумацького районного суду Івано-Франківської області, що значно утруднить явку обвинуваченого на судовий розгляд даного кримінального провадження. Також не надано доказів того, що на утриманні у обвинуваченого ОСОБА_8 знаходяться діти чи інші особи. А отже, стороною захисту суду не надано жодних доказів, які би свідчили про істотне зменшення ризиків, які стали підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За таких обставин на даний час продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1,3 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема щодо можливості переховування обвинуваченого від суду та незаконного впливу на потерпілу, свідків та експертів.
Застосування запобіжного заходу викликане інтересами дієвості кримінального провадження. Інші, більш м`які запобіжні заходи в нинішній суспільній обстановці не можуть запобігти ризику переховування обвинуваченого від суду та незаконного впливу на потерпілу, свідків та експертів.
Тому, слід задовольнити клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 на 60 днів.
Відповідно до п.1 ч.4 ст. 183 КПК України, суд не вбачає підстав для визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.110, 177, 178, 183, 331, 369 ч.2, 392 ч.1 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Клопотання прокурора - першого заступника керівника Коломийської місцевої прокуратури радника юстиції ОСОБА_5 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 на 60 (шістдесят) днів задовольнити.
Продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 на строк 60 (шістдесят) днів, а саме до 24 травня 2019 року включно.
Виконання ухвали покласти на Державну установу «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)».
Копію ухвали для виконання направити керівнику Державої установи «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» та вручити обвинуваченому і прокурору негайно після її оголошення, інші сторони мають право отримати її копію в суді.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.
Головуючий: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3