Справа №523/4512/19
Провадження №1-кс/523/1647/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2019 року

Слідчий суддя Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Одеської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 , розглянувши клопотання ОСОБА_4 про арешт автомобілю марки «MERCEDES Vito» 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_1 в кузові чорного кольору, номер шасі НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , ключ від автомобілю шляхом заборони його відчуження, з наданням права на користування з метою недопущення знищення, або відчуження вказаного майна, -

ВСТАНОВИВ:

З клопотання вбачається, що в провадженні слідчого відділу Суворовського відділу поліції ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження № № 0000840, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 .03. 2019 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, за фактом привласнення моїх грошових коштів малознайомою особою на ім`я « ОСОБА_5 » у сумі 15000 доларів США, що еквівалентно 420000 гривень.

Так на даний час я є потерпілим у кримінальному, де мені завданий матеріальний збиток. Приблизно в вересні 2018 р, знаходячись біля ТРЦ «Сіті-центр Котовський» малознайомою особою на ім`я « ОСОБА_5 » мені було продано автомобіль марки «MERCEDES Vito» 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_1 в кузові чорного кольору, номер шасі НОМЕР_2 за 15000 доларів США, що еквівалентно 420000 гривень. Вказаний автомобіль я набув законно, розрахувавшись з продавцем у повному обсязі. Але через деякий час я був зупинений співробітниками поліції, які повідомили, що вони мають сумніви щодо вказаного автомобілю, а саме щодо спів падання знаків коду на кузові автомобілю та в технічному паспорті. Тобто фактично, яка даний час володію автомобілем, але користуватись їм не в змозі.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Заявник ОСОБА_4 подав до суду заяву, в якому просив задовольнити клопотання та слухання проводити без його участі.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у ч. 2 другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
На підставі ч. 2 вищевказаної норми, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
1)підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2)призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3)є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
4)одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Статтею 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій статті 98 КПК України.
Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Враховуючи те, що автомобіль марки «MERCEDES Vito» 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_1 в кузові чорного кольору, номер шасі НОМЕР_2 може бути речовим доказом по вказаному кримінальному проваджені, право власності на нього ОСОБА_4 здобув законно, виконав свої цивільно-правові обов`язки у повному обсязі, але став потерпілим від злочинних дій шахраїв, суд прийшов до висновку, що згідно критеріїв, визначених ч. 2 ст. 170 КПК України клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 32, 98, 110, 131, 132, 167, 170-175, 369-372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_4 про арешт автомобілю марки «MERCEDES Vito» 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_1 в кузові чорного кольору, номер шасі НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , ключ від автомобілю шляхом заборони його відчуження, з наданням права на користування з метою недопущення знищення, або відчуження вказаного майна, - задовольнити.

Накласти арешт на «MERCEDES Vito» 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_1 в кузові чорного кольору, номер шасі НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , ключ від автомобілю шляхом заборони його відчуження.
Передати транспортний засіб - автомобіль на «MERCEDES Vito» 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_1 в кузові чорного кольору, номер шасі НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , ключ від вищевказаного автомобіля на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дозволивши йому ним користуватися.
Зобов`язати останнього надати зазначений автомобіль, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу з ключем запалювання на першу вимогу слідчого та прокурора при проведення їхнього експертного дослідження.
Виконання ухвали покласти на слідчого або прокурора по кримінальному провадженню.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1