Справа №705/4147/18
1-кп/705/414/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2019 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області, в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

(в режимі відео конференції)

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умань в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001256 від 16 серпня 2018 року, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Христинівка, Черкаської області, українки, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, не одруженої, на утриманні має малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої 04 січня 2019 року Монастирищенським районним судом Черкаської області за ч.1 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі з випробувальним терміном 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 13 серпня 2018 року близько 15 год. 00 хв., діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, зайшла до під`їзду № «6», який розташований за адресою: м. Умань, вул. В.Фонтанна, 25, звідки таємно, повторно, викрала майно, що належить ОСОБА_7 , а саме: дитячу коляску «Carrello», яка знаходилась біля поштових скринь у вказаному під`їзді, вартість якої згідно висновку експерта № 10/517 від 18.09.2018 року становить 1583 гривні, в результаті чого ОСОБА_7 зазнала збитку на вказану суму.

Такі дії обвинуваченої ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину відповідно до пред`явленого їй обвинувачення, визнала повністю, погодилася надати показання.

Обвинувачена ОСОБА_4 під час допиту в суді показала, що вона дійсно в серпні 2018 року в м. Умані, у під`їзді будинку, точної адреси не пам`ятає, викрала дитячу коляску з метою використання для власної дитини. Згодом коляску вона повернула потерпілій в присутності працівників поліції.

З урахуванням повного визнання обвинуваченої своєї вини у вчиненні злочину, а також враховуючи думку прокурора, обвинуваченої, захисника за відсутності заперечень з їх сторони та за відсутності сумнівів у добровільності позиції обвинуваченої, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів обвинувачення щодо тих обставин, які ніким не оспорюються: часу, місця, способу, предмету, наслідків вчинення кримінального правопорушення, зазначених у обвинувальному акті, та обмежив обсяг доказів, що підлягають дослідженню під час судового розгляду, допитом обвинуваченої, документами, що характеризують особу обвинуваченої. При цьому суд з`ясував, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, та роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. У суду не виникло сумнівів у добровільності позиції учасників судового провадження.

Допитавши обвинувачену, дослідивши документи, що характеризують особу обвинуваченої, оцінивши фактичні обставини справи, які ніким не оспорюються, суд дійшов висновку, що у судовому засіданні доведена винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Обставинами, що згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченої, є її щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченої, суд не вбачає.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесений до злочинів середньої тяжкості; особу обвинуваченої, яка за місцем проживання характеризується формально позитивно, на обліку в лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває, має на утриманні малолітню дитину, позицію потерпілої, яка не має претензій до обвинуваченої.

Враховуючи наведені вище обставини, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 та попередження вчинення нею нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі.

При цьому суд вважає за можливе звільнити обвинувачену від відбування призначеного їй покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі статті 75 КК України, поклавши на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, був вчинений обвинуваченою до постановлення вироку Монастирищенським районним судом Черкаської області від 04.01.2019 року, тому остаточне покарання за цим вироком обвинуваченій необхідно призначити на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Під час досудового розслідування запобіжний захід щодо обвинуваченої не обирався. Під час судового розгляду учасники судового провадження клопотань про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не заявляли, тому суд не вбачає підстав для самостійного застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експертів підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави.

Долю речових доказів потрібно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов по справі не заявлено.

На підставі наведеного вище, керуючись статтями 369-371, 373, 374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винною у пред`явленому їй обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів за цим вироком та за вироком Монастирищенського районного суду Черкаської області від 04.01.2019 року шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі на строк 2 ( два ) роки.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного їй покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 рік 6 місяців, який відраховувати з моменту проголошення вироку.

На підставі статті 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні за залучення експертів на проведення судово-товарознавчої експертизи № 10/517 від 18.09.2018 в сумі 572 (п`ятсот сімдесят дві) грн.

Речові докази: дитячу коляску «Carrello», яка передана на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_7 ,- залишити ОСОБА_7 за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення встановленого строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

В іншій частині вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Черкаської області через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку вручити прокурору, захиснику та направити обвинуваченій.

Суддя: ОСОБА_8