справа № 208/1548/19
№ провадження 1-кс/208/777/19
УХВАЛА
Іменем України

13 березня 2019 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , слідчого СВ Кам`янського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське Дніпропетровської області клопотання слідчого СВ Кам`янського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно підозрюваного:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, маючого професійно-технічну освіту, розлученого, має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, щодо якого в провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України;

в с т а н о в и в:

Слідчий СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під варту відносно ОСОБА_6 , як особи що підозрюється у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Своє клопотання слідчий обґрунтував тим, що метою застосування підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення за ч.2 ст.289 КК України, що особа підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, не працює, тобто постійного доходу не має, не має стійких соціальних зв`язків, знайомий із свідками та потерпілим, в зв`язку з чим мається достатні підстави вважати що ОСОБА_6 може впливати на свідків кримінального правопорушення; вчините інше кримінальне правопорушення; переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, у зв`язку з чим, встановлено відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні слідчий СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 підтримала своє клопотання, посилаючись на обставини викладені в ньому та просить суд застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.289 КК України, підозра є обґрунтованою та вина ОСОБА_6 підтверджена зібраними доказами, в тому числі показанням потерпілого ОСОБА_8 , протоколом огляду місця події відь 11.03.2019 року, протоколом огляду предметів (мотоциклу Ява 350 червоного кольору та мотоциклу «Pannonia» чорного кольору), показаннями свідка ОСОБА_9 , протоколами пред`явлення речей для впізнання потерпілому ОСОБА_8 , показаннями свідка ОСОБА_10 , показаннями свідка ОСОБА_11 , протоколами пред`явлення осіб для впізнання свідкові ОСОБА_10 та свідкові ОСОБА_11 та ін., а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.1, п.3 та п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: вчинити інше кримінальне правопорушення, та переховуватись від органів досудового слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків. А тому єдиним можливим запобіжним заходом є тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 підтримала клопотання у повному обсязі, пояснив, що заявлені ризики є цілком обґрунтовані. Також враховуючи тяжкість злочину в якому підозрюється ОСОБА_6 , особу підозрюваного, а тому ризики згідно до ст.. 177 КПК України, заявлені слідчим у клопотанні є обґрунтованими, іншій більш м`який запобіжний захід не забезпечить процесуальної поведінки підозрюваного.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні не оспорюючи факти викладені у клопотанні, зазначив про обґрунтованість пред`явленої йому підозри, на своє визнання вини та каяття у скоєному, заперечував проти клопотання слідчого та прохав обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, врахував що він бажає утримувати свою сім`ю та не буде більше скоювати злочини, буде сприяти слідству, ухилятися від суду та слідчого не буде.

Захисник ОСОБА_5 враховуючи позицію підзахисного, вважав що доцільним буде запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, так як підзахисний своїми діями сприяє у встановленні істини по справі, внаслідок чого частина майна відшукана. Крім того, на теперішній час відносно ОСОБА_6 не обраний запобіжний захід в межах кримінального провадження, яке перебуває у провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська та ОСОБА_6 винним за ч. 3 ст. 185 КК України ще не визнаний. Вважає що тримання під вартою є найтяжчим заходом, який не повинен застосовуватися до його підзахисного.

Вислухавши сторони, вивчивши клопотання, підстави та обґрунтування покладені в його обґрунтування, приходжу до наступного:

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Вирішення питання судом щодо обрання міри запобіжного заходу у відповідності до положень чинного законодавства відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно вимог пункту (с) ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року), ніхто не може бути позбавлений волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігти вчиненню особою правопорушення або втечу після його вчинення.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, перелік яких надано у зазначеній статті.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання неможливості виконання завдань кримінального провадження, передбачені ст. 177 КПК.

Як встановлено судом, 12.03.2019 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, ч.2 ст.289 КК України.

Як вбачається з досліджених судом матеріалів кримінального провадження, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ч.2 ст.289 КК України кримінального правопорушення, що підтверджується: показанням потерпілого ОСОБА_8 , протоколом огляду місця події від 11.03.2019 року, протоколом огляду предметів (мотоциклу Ява 350 червоного кольору та мотоциклу «Pannonia» чорного кольору), показаннями свідка ОСОБА_9 , протоколами пред`явлення речей для впізнання потерпілому ОСОБА_8 , показаннями свідка ОСОБА_10 , показаннями свідка ОСОБА_11 , протоколами пред`явлення осіб для впізнання свідкові ОСОБА_10 та свідкові ОСОБА_11 .

Європейський суд з прав людини в рішенні по справі "Нечипорук і Йонкало проти України" в пункті 175 зазначив, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Фактичні данні щодо обставин що мають значення для кримінального провадження, надання їм оцінки та встановлення кваліфікаційних складових злочину або їх спростування, не вирішуються судом під час розгляду даного клопотання, а тому і не можуть оцінюватися судом з зазначених підстав.

Крім того, дослідивши матеріали кримінального провадження, заявлені ризики, а саме, що ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення, не оспорювалося стороною захисту, щодо інших ризиків як переховування від органів досудового слідства та суду, незаконний вплив на потерпілого та свідків, у відповідності до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, відповідають п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та доведені і обґрунтовані в ході розгляду клопотання, з врахуванням фактичних обставин, характеризуючи даних на особу підозрюваного.

В той же час, доводи захисту про припущення ризику можливого переховування та впливу на потерпілого та свідків, не спростовані, та доказів на їх спростування не надані.

Доводи на користь підозрюваного заявлені стороною захисту, у даному випадку не перевищують суспільного інтересу у справі, не дивлячись на презумпцію невинуватості мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи. (справа ЄСПЛ «Лабіта проти Італії», «Рохліна проти РФ»).

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Практика ЄСПЛ послідовна в підкреслюванні початку розслідування як етапу, коли цей ризик перешкоджання досудовому розслідування або впливу на свідків чи потерпілих може виправдовувати тримання під вартою. Цей підхід випливає з припущення, що розслідування власне і призначене для того, щоб зібрати та зберегти докази. В рішенні ЄСПЛ від 26.01.93 у справі «W. v. Switzerland», § 35 сформульовано правову позицію, що згодом потреби розслідування недостатньо виправдовують тримання підозрюваного під вартою: зазвичай цей ризик зменшується тою мірою, як просувається розслідування, збираються свідчення та здійснюється перевірка. Наразі стадія збору доказів, встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення ще триває, що виправдовує використання найсуворішого запобіжного заходу з метою унеможливлення незаконного впливу підозрюваного на хід кримінального провадження у його "вразливій" стадії.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Окрім того, стороною захисту не доведено, що жоден із запобіжних заходів, не пов`язаних з примусовим позбавленням волі підозрюваного ОСОБА_6 , в тому числі й домашній арешт, забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

А тому, оцінивши в сукупності встановлені в ході розгляду клопотання обставини, а також доведеність слідчим та прокурором заявлених ризиків (п. 1,3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України), доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України, Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинувачуваним обов`язків, передбачених КПК України, згідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, крім випадків передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України.

На підставі вище зазначеного та керуючись ст.ст.176-179, 184, 186, 193, 194, 196, 207, 211 КПК України, -

постановив:

Клопотання слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.289 КК України, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою, строком до 08.05.2019 року, включно.

Визначити ОСОБА_6 розмір застави, який здатний забезпечити виконання покладених на нього обов`язків, у розмірі 50 (п`ятдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 96050 (дев`яносто шість тисяч п`ятдесят) гривень, після внесення якої ОСОБА_6 підлягає звільненню з-під варти в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 202 КПК України.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_6 строком на 2 (два) місяці обов`язки, передбачені п.п.1-3, 8 ч.5 ст.194 КПК України, а саме: 1) прибувати за викликом до суду; 2) не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи, 8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну - невиконання яких, тягне можливість застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1