Справа №:755/4301/19
Провадження №: 1-кп/755/836/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" квітня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі суду в м. Києві у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.02.2019 за № 0000199 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хлібне, Балкашинського району, Цілинаградської області, Казахстан, громадянина України, українця, із загальною середньою освітою, непрацюючого, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.4 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.27 ч.4 ст.358 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ

28.02.2019 року, на підставі положень ст. 468 КПК України, між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю прокуратури міста Києва ОСОБА_5 , який на підставі ст.ст. 36, 37 КПК України наділений повноваженнями у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_6 , було укладено угоду про визнання винуватості, у рамках даного кримінального провадження, у зв`язку з чим суд, на виконання вимог ч. 1 ст. 474 КПК України, невідкладно перейшов до її розгляду.

Ухвалою суду, згідно ч. 1 ст. 314 КПК України, призначено підготовче судове засідання, на розгляд у якому, винесено питання регламентовані ст.ст. 314-316 КПК України.

Також в ході підготовчого судового засідання на розгляд поставлено питання щодо безпосередньо можливості затвердження укладеної угоди.

Обвинувачений, в підготовчому судовому засіданні, розуміючи наслідки затвердження угоди та права визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.4 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.27 ч.4 ст.358 КК України в повному обсязі сформульованого обвинувачення та зазначив, що в повній мірі розуміє наслідки не виконання останньої, визначені ст. 476 КПК України.

Так, прокурор та захисник, кожен окремо, в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просили угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Суд заслухавши думку сторін угоди, дослідивши матеріали провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та закону приходить до висновку, що підстав для затвердження угоди про визнання винуватості немає, а тому необхідно відмовити в її затвердженні та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування, виходячи з наступного.

Пункт 1 ч.3 ст. 314 КПК України передбачає, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення: затвердити угоду або відмовити у її затвердженні та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.

У статті 472 КПК України передбачено вимоги до угоди про визнання винуватості, а саме формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Частина 7 ст.474 КПК України передбачає, що суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону.

Вказаною частиною статті визначений вичерпний перелік підстав, за яких суд відмовляє в затвердженні угоди, в тому числі, якщо умови угоди суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та/або закону, а також якщо умови угоди не відповідають інтересам суспільства. У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

Зокрема, відповідно до вимог ст. 470 КПК України прокурор при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості зобов`язаний врахувати такі обставини: 1) ступінь та характер сприяння підозрюваного чи обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього або інших осіб; 2) характер та тяжкість обвинувачення (підозри); 3) наявність суспільного інтересу в забезпечення швидкого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень; 4) наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

При цьому, зазначені вище обставини, які прокурор зобов`язаний врахувати при вирішенні питання щодо можливості укладення угоди, якщо вони дійсно мають місце, відповідно до вимог ст.ст. 470, 472 КПК України, повинні знайти своє конкретизоване відображення безпосередньо у змісті угоди про визнання винуватості, як істотні для відповідного кримінального провадження, обставини.

Судом встановлено, що умови наданої угоди про визнання винуватості суперечать вимогам Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України, а також не відповідають вимогам суспільства.

Так, дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.4 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.27 ч.4 ст.358 КК України.

За змістом ч. 1 ст.358 КК України передбачено покарання у виді штрафу до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

За змістом ч. 4 ст.358 КК України передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

Як вбачається з п.4 Угоди про визнання винуватості від 28.02.2019 року сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_3 за ч. 4 ст.27, ч.1 ст.358 КК України у виді 2 років обмеження волі, з можливістю виправлення останнього без ізоляції від суспільства, на підставі ст. 75 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; за ч. 4 ст.27 ч.4 ст.358 КК України у виді 2 років обмеження волі, з можливістю виправлення останнього без ізоляції від суспільства, на підставі ст. 75 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. На підставі ст. 70 КК України остаточно призначити ОСОБА_3 покарання за сукупністю злочинів у виді 2 років обмеження волі, з можливістю виправлення останнього без ізоляції від суспільства, на підставі ст. 75 КК України призначити покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, в Угоді про визнання винуватості від 28.02.2019 року, сторони погоджуються на призначене покарання ОСОБА_3 за ч.4 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.27 ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу, при цьому узгоджене покарання містить посилання на звільнення останнього від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.

В той же час, ст. 75 КК України передбачає звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Звільнення від відбування покарання у виді штрафу ст. 75 КК України не передбачено.

Аналогічне відображення зазначеного положення кримінального закону міститься в Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» із змінами і доповненнями, відповідно до якої частиною 1 статті 75 КК України, передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються до виправних робіт, службового обмеження (для військовослужбовців), обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, тобто лише щодо основного покарання, що має бути належним чином вмотивовано у вироку. Звільнення від відбування призначеного судом додаткового покарання за цією нормою закону не допускається. Звільнити з випробуванням засуджену особу від відбування іншого виду покарання або позбавлення волі на строк понад п`ять років суд не вправі.

Так, згідно вказаної Угоди про визнання винуватості зазначено про призначення покарання із застосуванням ст. 75 КК України, що суперечить вимогам ст. 472 КПК України.

З огляду на викладені положення, суд дійшов висновку про те, що у випадку погодження прокурором і обвинуваченим, за участю захисника, покарання із застосуванням норми ст.75 КК України, мало б стосуватися лише щодо найсуворішого виду покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст.358 або ч.4 ст.358 КК України, у виді обмеження волі, і не повинно було стосуватися такого виду покарання, як штраф, який повинен був бути погоджений сторонами в межах розмірів, які встановлені у цих статтях для даного виду покарання.

Окрім того, призначення покарання повинно узгоджуватись також з положеннями ч. 2 ст. 65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільний і кримінальних справ № 13 від 11.12.2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», слід враховувати, що відповідно до ст. 472 КПК в угоді про визнання винуватості серед інших обставин зазначається про беззастережне визнання підозрюваним/обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення та узгоджене покарання, яке повинно відповідати вимогам чинного законодавства.

Окрім вказаного, як вбачається зі змісту угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та підозрюваним ОСОБА_3 останній підозрюється за ч.4 ст.27 ч.1 ст.358 КК України та ч.4 ст.27 ч.4 ст.358 КК України у підбурюванні до підроблення офіційного документа, який видається підприємством, яке має право на видачу таких документів, і яке надає право, з метою використання підроблювачем та у підбурюванні до використання завідомо підроблених документів ОСОБОЮ 1. Обвинувачення ОСОБА_3 фактично пред`явлено у вчиненні ОСОБОЮ 1 протиправних дій, підбурювачем яких став ОСОБА_3 . Не зрозумілим є чи засуджена ОСОБА 1, зазначена в угоді про визнання винуватості, лише вказано, що матеріали відносно вказаної особи виділено в окреме провадження, а тому є не конкретним виклад обставин кримінального правопорушення щодо причетності інших осіб. Вказаний виклад обвинувачення є грубим порушенням загальних засад кримінального провадження, передбачених ст.7 КПК України, зокрема засад презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, верховенства права й законності, а також входить в колізію з нормами КПК щодо вільної оцінки доказів.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що подана до суду угода про визнання винуватості не підлягає затвердженню, з підстав суперечності її умов вимогам кримінального та кримінального процесуального законодавства, невідповідності її умов інтересам суспільства.

Відповідно до п. 18 б Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільний і кримінальних справ № 13 від 11.12.2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, врахувавши доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, має відмовити у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК, та: повернути кримінальне провадження прокурору, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, для його продовження у порядку, передбаченому розділом III КПК; або продовжити судовий розгляд у загальному порядку, якщо угоду було укладено під час його здійснення; або призначити судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку, якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження, а також у випадку подання прокурором відповідного клопотання, пов`язаного з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення.

Оскільки угоду про визнання винуватості було укладено під час досудового розслідування, а прокурором не подано клопотання, пов`язаного з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення, обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для продовження досудового розслідування.

Стосовно надісланого до суду клопотання представника ТОВ «НОВОБУДОВА» ОСОБА_7 про повернення речових доказів вилучених під час обшуку, а також поданого в судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_6 про скасування арешту майна та про повернення тимчасово вилученого майна, зокрема паспорту громадянина України для виїзду закордон на ім`я ОСОБА_3 , суд вважає за необхідне долучити їх до матеріалів справи, однак залишити без розгляду, оскільки кримінальне провадження підлягає поверненню прокурору для продовження досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 314, 472, 474, 371, 372,376 КПК України, суддя,-

УХВАЛИВ

Відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю прокуратури міста Києва ОСОБА_5 , який на підставі ст.ст. 36, 37 КПК України наділений повноваженнями у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_3 .

Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.02.2019 року за № 0000199 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.4 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.27 ч.4 ст.358 КК України повернути прокурору для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя