Справа № 526/2300/18
Номер провадження 1-кп/530/28/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"11" лютого 2019 р. Зіньківський районний суд Полтавської області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду міста Зіньків Полтавської області матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000795 від 12.10.2018 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, розлученого, не працюючого, раніше судимого, у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_7 , будучи раніше судимим Гадяцьким районним судом Полтавської області: 21.04.2004 р. по ст. 185 ч.З. ст.69 КК України до 1 року позбавлення волі; 09.07.2004 р. по ст. 185 ч.3, ст.304 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі; 30.03.2006 р. по ст.185 ч.3, ст.309 ч.2, ст.70 ч.1 КК України до 3 років 2 днів позбавлення волі; 06.11.2006 р. по ст.185 ч.3, ст.395, ст.70 ч.1 КК України до 3 років 4 місяців позбавлення волі; 26.11.2010 р. по ст.185 ч.2. ст.185 ч.3. ст.186 ч.2. ст. 190 ч.2. ст.263 ч.І, ст.395, ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі; 28.04.2006 Жовтневим районним судом м. Полтави по ст. 309 ч.2 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі; 09.09.2015 р. Гадяцьким районним судом Полтавської області по ст.15 ч.3, ст.289 ч.2, ст.185 ч.3, ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений по відбуттю строку покарання 11.05.2018 р., маючи не зняту і не погашену судимість, на шлях виправлення не став та вчинив повторно умисні злочини проти власності за наступних обставин.

30.09.2018 близько 10 години, ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом з корисливих мотивів та повторно, шляхом вільного доступу, таємно підійшов до велосипеда «ТОТЕМ МАRSSТАR», який стояв поруч з кіоском «Кулиничи», що в м. Гадяч, по вулиці Гетьманська, поблизу будинку, 49, власником якого являється ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , взяв його і з місця скоєння злочину з викраденим велосипедом зник.
Згідно товарознавчої експертизи № 1782 від 21.11.2018, ОСОБА_7 своїми протиправними діями, що виразились у викраденні велосипеда марки «ТОТЕМ МАRSSТАR», заподіяв потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на суму 1 933,33 грн..
18.10.2018 близько 23 год. 00 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів та повторно, таємно переліз через паркан будинку по АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_6 , звідки викрав бідон об`ємом 38 літрів та каструлю об`ємом 30 літрів, які переставив через дерев`яний паркан, що огороджує даний будинок. Вартість даної каструлі та бідону відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 1699 від 05.11.2018 може складати 833, 33 грн.. Після чого, ОСОБА_7 продовжуючи свій злочинний умисел, з метою збагатитися, виявив на території даного господарства велосипед марки «BEASTY Ruddy Dax», чорно-жовтого кольору, який також переставив через паркан, що огороджує будинок та взявши викрадені речі зник з місця злочину. Згідно товарознавчої експертизи № 1682 від 29.10.2018 вартість велосипеда з надписом на рамі «BEASTY Ruddy Dax», чорно-жовтого кольору, станом на момент проведення експертизи може складати 3100, 00 грн..
Відповідно то висновків товарознавчих експертиз № 1699 від 05.11.2018 та № 1682 від 29.10.2018 ОСОБА_7 , своїми протиправними діями заподіяв потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 3933, 33 гри.
12.10.2018, близько 01 год. 00 хв. ОСОБА_7 , проходив по АДРЕСА_3 , де в нього раптово виник умисел на вчинення крадіжки, з цією метою, з корисливих мотивів та повторно, таємно переліз через паркан будинку по АДРЕСА_3 , де проживає ОСОБА_4 , звідки викрав велосипед «Formula» марки NEVADA AM та перекинув через паркан, що огороджує даний будинок. Після чого, взяв його та зник з місця злочину з викраденим майном, обернувши його в подальшому на власну користь.
Згідно довідки вартості наданої ФОП « ОСОБА_9 » ОСОБА_7 своїми протиправними діями спричинив потерпілій ОСОБА_4 матеріальних збитків на суму 4,500 грн..
Таким чином, своїми умисними протиправними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, ОСОБА_7 , вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 cт. 185 КК України.
Дане підтверджується сукупністю наступних доказів.
Надаючи оцінку доказам та вирішуючи питання щодо доведеності вини обвинуваченого у скоєнні даних кримінальних правопорушень, судом перш за все враховано вимоги ст.ст. 28,62 Конституції України, ст. 370 КПК України, ст.ст. 3,13 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини 1950 року, практику Європейського суду з прав людини, якими передбачено, що вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише національним і європейським законодавством, як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства.
Відповідно до ч.4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 255 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатись на них.
Стаття 16-1 КПК України передбачає, що розгляд справ у судах відбувається на засадах змагальності.
Згідно із ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст. 9 КПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Під час розгляду справи в суді, ОСОБА_7 , свою вину в інкримінуємих йому злочинах визнав в повному обсязі, в повному обсязі визнав фактичні обставини справи. Будучи допитаним в судовому засіданні дав покази аналогічні описовій частині вироку. Просив суд призначити покарання згідно чинного законодавства, але не позбавляти волі вказавши, що матеріальні збитки відшкодував.

Визнані органом досудового розслідування потерпілими: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , на виклик суду не прибули, хоча відповідно до вимог ст. ст. 135, 136, 325 КПК України та положень п.12 Постанови Пленуму ВС України "Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів" № 13 від 02.07.2004 року належним чином повідомлялися про дату, час і місце судового засідання в строки, визначені ч.8 ст.135 КПК України, про що свідчить повідомлення про вручення їм судових повісток. До суду від потерпілих поступили заяви про розгляд справи у їх відсутності у зв`язку з неможливістю прибути у судове засідання. При призначенні виду та міри покарання покладаються на розсуд суду.
Прокурор в судовому засіданні, в зв`язку з тим, що обвинувачений вину у вчинених злочинах визнав повністю за обставин викладених в обвинувальному акті, запропонував визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом було визнано недоцільним дослідження показів свідків і інших доказів стосовно фактичних обставин справи, зібраних в ході дізнання та досудового слідства, так як вони правильно усвідомлюються обвинуваченим та іншими учасниками процесу і ніким не оспорюються.
Суд, за згодою всіх учасників судового провадження, обмежився допитом обвинуваченого, ОСОБА_7 , а також дослідив матеріали, які характеризують ОСОБА_7 .Докази по справі не досліджувалися, в зв`язку з тим, що суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, які ніким не оспорюються.

Органами досудового слідства, дії ОСОБА_7 , кваліфіковано вірно.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Згідно вимог п.4 ч.1 ст.91 КПК України, однією з обставин, що підлягає доказуванню у кримінальному провадженні, є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Згідно ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається, зокрема, на прокурора.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті Основної частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

У п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами) звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 Рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Обговорюючи питання про вид і міру покарання, яке необхідно призначити ОСОБА_7 , достатнє і необхідне для його виправлення і недопущення в подальшому скоєння ним злочинів, суд враховує, що він вину визнає повністю і щиро кається в здійсненому, активно сприяв розкриттю злочину, його майновий стан і вважає ці обставини, згідно зі ст.66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 .
Згідно зі ст.67 КК України обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_7 рецедив злочину, перебування в стані алкогольного спяніння.

Статттею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що при розгляді справи суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до ч.2 цієї статті Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
З врахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року із змінами, внесеними згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №18 від 10.12.2004 року, №8 від 12.06.2009 року, №11 від 06.11.2009 року, те, що ОСОБА_7 скоїв злочини передбачені ст. 185 ч 2 КК України, відповідно до ст. 12 КК України відносяться до середньої тяжкості злочину; обставин вчиненого злочину, суспільної небезпеки скоєного злочину, обставин справи та наслідків, а також особи ОСОБА_7 , думок потерпілих, характеристику обвинуваченого,суд вважає, що виправлення підсудного та попередження вчинення ним нових злочинів можливе без ізоляції від суспільства, а тому доцільно обрати йому покарання, передбачене чинним законодавством.

На думку суду, призначення цього покарання забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст.2 КПК України.
Стосовно можливості та наявності повноважень суду щодо обрання того чи іншого виду покарання в межах альтернативної санкції закону про кримінальну відповідальність, суд, на підставі ст. 458 КПК України, керується висновками Верховного Суду України, зазначеними у постанові № 5 - 48к -13 від 23 січня 2014 року.
Зокрема, в ній Верховним Судом України сформульовано висновок щодо реалізації в судовій практиці поняття судової дискреції (судового розсуду), яке у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (його права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості та достатності обраного покарання тощо.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у пункті 77 рішення в справі "Довженко проти України" від 12 квітня 2012 року зазначає про необхідність визначення законності, обсягу, способів та меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи з відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду тощо.
Згідно характеристики затвердженої начальником КПК №69, ОСОБА_7 за час відбування покарання характеризувався незадовільно, мав 19 стягнень, які не погашено в законному порядку. Заохочень не мав.
З огляду на юридичну суть та зміст положень ст.ст.50,65 КК України, суд також вважає, що захід примусу відносно ОСОБА_7 , внесе корективи в соціально-психологічні властивості обвинуваченого, нейтралізує негативні настанови та змусить його додержуватись положень закону про кримінальну відповідальність і позбавить можливості вчиняти нові злочини.Саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення.

Згідно медичного висновку ОСОБА_7 - практично здоровий.

Речові докази по справі: велосипеда «ТОТЕМ МАRSSТАR», передано потерпілому ОСОБА_8 ..
Цивільний позов по справі не заявлявся.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити: на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.
З матеріалів кримінальної справи вбачається, що по справі понесені процесуальні витрати на проведення експертиз у зв`язку із залученням стороною обвинувачення експертів спеціалізованої державної установи.
Судові витрати: враховуючи положення ст. 124 КПК України, слід стягнути з ОСОБА_7 документально підтвердженні процесуальні витрати на залучення експертів у даному кримінальному провадженні у сумі 3575( три тисячі п"ятсот сімдесят) гривень 00 копійок.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368 - 371,373-376, 380 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч.2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;
- не виїзджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації.
Запобіжний захід ОСОБА_7 у до вступу вироку в законну силу обрати- особисте зобов"язання.

Речові докази по справі: велосипед «ТОТЕМ МАRSSТАR», який передано потерпілому ОСОБА_8 під відповідальну розписку, залишити у його власності.
Стягти з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, паспорт НОМЕР_1 виданий 28.03.2002 року Гадяцьким РВ УМВС України в Полтавській області, на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертиз -3575 (три тисячі п`ятсот сімдесят) гривень 00 копійок.
Вирок може бути оскаржений через Зіньківський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Написано власноручно.

Суддя Зіньківського
районного суду Полтавської області ОСОБА_1