Справа № 638/1300/18
Провадження № 1-кп/638/1080/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2018 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_1 ,

секретаря: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали об`єднаного кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 КК України, -

встановив:

До суду з Харківської місцевої прокуратури №1 та Харківської місцевої прокуратури №5 надійшли матеріали кримінальних проваджень відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 КК України, ухвалами суду кримінальні провадження об`єднані в одне провадження.

Після скасування вироку суду у кримінальному провадженні призначено судовий розгляд.

Прокурор заявив клопотання про продовження на стадії судового розгляду ОСОБА_4 строку тримання під вартою.

При вирішенні питання щодо продовження строку запобіжного заходу, обвинувачений просив змінити запобіжний захід на менш суворий.

Ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Харківської області від 10 липня 2018 року відносно ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою до 07 вересня 2018 року.

Ухвалою суду від 06 вересня 2018 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 05.11.2018 року.

Ухвалою суду від 19 жовтня 2018 року ОСОБА_4 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 17.12.2018 року.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Так, згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства. У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.

Суд вважає встановленим існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Під час розгляду питання щодо продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вивчалась можливість застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищевказаних ризиків. Однак, враховуючи їх реальне існування, а також оцінюючи сукупність обставин, враховуючи дані про особу обвинуваченого, який раніше неоднарозово судимий за скоєння у тому числі аналогічних злочинів, є підстави вважати, що знаходячись на свободі він може продовжити злочинну діяльність, переховуватися від суду, здійснювати вплив на потерпілих, свідків, допит яких планується судом, приймаючи до уваги невідворотність можливого покарання, яке йому загрожує за скоєння середньої тяжкості кримінальних правопорушень, а тому, суд вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим та продовжує останньому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного та керуючись ст.314-316,331, 369 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в рамках об`єднаного кримінального провадження у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під ватрою строком на 60 діб до 04 лютого 2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1