ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/1821/19
Провадження № 1-кс/210/1239/19

"05" квітня 2019 р. м. Кривий Ріг

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

перекладача ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Металургійного ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором Криворізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000497 від 04.04.2019 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ленкорань, Республіки Азербайджан, азербайджанця, громадянина Республіки Азербайджан, офіційно непрацюючого, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

ВСТАНОВИВ:
05 квітня 2019 до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, із вказаним клопотанням звернувся слідчий СВ Металургійного ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області майор поліції ОСОБА_7 , погодженим прокурором Криворізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 .

Клопотання слідчий мотивує тим, що в провадженні слідчого відділення Металургійного ВП КВП ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000497 від 04.04.2019 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

Проведеним досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_4 , 04 квітня 2019 року о 16.00 годині, проходячи повз будинку № 25 по вул. Революційна, в Металургійному районі м. Кривого Рогу, звернув свою увагу на раніше незнайому йому ОСОБА_8 , яка рухалась в бік будівлі «Тепломережи» Металургійного району по вулиці Революційній Металургійного району м. Кривого Рогу, та маючи раптово виниклий злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_4 почав швидким шагом наздоганяти ОСОБА_8 , та скоротивши значну відстань між ними, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна та звернення його на свою користь, маючи корисливі мотиви, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою дезорієнтації потерпілої своєю рукою наніс удар ОСОБА_8 в область потилиці, та після того наніс один удар ногою по лівій нозі ОСОБА_8 , в кількості одного удару, після чого потерпіла не утрималася на ногах та схилилася на правий бік, таким чином застосував до потерпілого фізичне насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я, та відразу ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочиний намір відкрито, з шиї потерпілої ОСОБА_8 , зірвав золотий ланцюжок вагою приблизно 22 грами 583 проби, який належить ОСОБА_8 . Після чого, утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_4 , з місця вчинення злочину втік, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд.

У вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженць міста Ленкорань, Азербайджана, азербайджанць громадянин Азербайджана, не працевлаштований, одружений, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.

Діяння ОСОБА_4 , кваліфіковано за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за ознаками відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

В ході досудового розслідування зібрано сукупність належних і достатніх доказів, які підтверджують вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, що є підставою для обґрунтованої підозри, а саме:

1. Протоколом огляду місця події від 04.04.2019;

2. Показаннями потерпілої ОСОБА_8 ;

3. Показаннями свідка ОСОБА_9 ;

4. Показами свідка ОСОБА_10 ;

5. Показами свідка ОСОБА_11 .

6. Протоколом огляду предмету від 04.04.2019;

7. Речовим доказом: ланцюжок з металу жовтого кольору;

В зв`язку із чим, ОСОБА_4 05.04.2019 повідомлено про підозру у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за ознаками відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

Відповідно до положень ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому, судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Досудовим розслідуванням встановлена наявність ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Обставинами, що підтверджують наявність зазначених ризиків є те, що в теперішній час ОСОБА_4 являється громадянином Азербайджану та на території України перебуває нелегально, не має постійного місця роботи, тобто не має засобів для існування, постійного місця проживання не має,тому враховуючи його особистість він буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, та вчинити інші кримінальні правопорушення.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може застосовуватись до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 3 роки.

Крім того встановлено, що ОСОБА_4 через відсутність офіційного працевлаштування та постійного джерела доходу має схильність до вчинення корисливих кримінальних правопорушень, що без застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою надасть можливість останньому продовжити свою злочинну діяльність.

Ці обставини можуть негативно відобразитись на повному, всебічному та об`єктивному проведенні досудового розслідування.

На підставі викладеного, керуючись що підозрюваний ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 186 КК України, не має постійної роботи, тобто не має засобів для існування, має схильність до вчинення корисливих кримінальних правопорушень, а також не має постійного місця проживання, що свідчить про неможливість запобігання вищезазначеним ризикам застосуванням більш м`якого запобіжного заходу.

Прокурор підтримав клопотання слідчого та зазначив, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим, і відповідає меті такого заходу, тому просив суд його задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину визнав повністю, підтвердив факт вчинення ним вказаного кримінального правопорушення, і заперечував проти обрання вказаного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 також заперечувала проти задоволення клопотання слідчого, посилаючись на те, що ОСОБА_4 раніше не судимий, має постійне місце проживання, і просив обрати відносно нього запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, а саме, особисте зобов`язання з електронним браслетом.
Слідчий суддя, заслухавши доводи прокурора, підозрюваного та його захисника (кожного окремо), дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Слідчий суддя вважає, що наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджується наявними у провадженні доказами, а саме: оглядом місця події від 04.04.2019; показаннями потерпілої ОСОБА_8 ; показаннями свідка ОСОБА_9 ; показами свідка ОСОБА_10 ; показами свідка ОСОБА_11 ; протоколом огляду предмету від 04.04.2019; речовим доказом: ланцюжок з металу жовтого кольору.

Згідно ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді.

Відповідно до ст.183 ч.1 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст.177 КПК України.

При постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, розмір застав визначається у межах - щодо особи підозрюваної чи обвинуваченої у вчинені злочину тяжкого злочину від 20 до 80 розмірів прожиткових мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до ст.29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 року №4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою» подання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту повинно бути мотивованим і містити підстави для обрання такого запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Клопотання прокурора вмотивоване тим, що наразі наявні ризики того, що обвинувачений, через відсутність офіційного працевлаштування та постійного джерела доходу має схильність до вчинення корисливих кримінальних правопорушень, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового слідства та/або суду, незаконно впливати на показання потерпілих і свідків, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Відповідно до oc2.nsf/link1/an_1357/ed_2012_07_05/pravo1/ НОМЕР_1 .html?pravo=1#1357" title="Кримінальний процесуальний кодекс України; нормативно-правовий акт № 4651-VI від 13.04.2012">ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи; репутацію, майновий стан, відсутність судимостей.

Аналізуючи дані про особу ОСОБА_4 , суд бере до уваги, що обвинувачений являється громадянином Азербайджану та на території України перебуває нелегально,офіційно не працевлаштований, не має міцних соціальних зв`язків, не має постійного місця реєстрації, обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 4 до 6 років позбавлення волі. Вину визнав лише після викриття у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Крім того, суд вважає наявним наступні ризики. Так, перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_4 , усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинене, може: переховуватись від органів досудового слідства та/або суду, незаконно впливати на показання потерпілих і свідків, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки у разі постановлення обвинувального вироку суду, особа буде засуджена до реальної міри покарання.

Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись із посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиев проти Молдови).

Оцінюючи ризик переховування обвинуваченого з позиції практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити наступне: являється громадянином Азербайджану та на території України перебуває нелегально, обвинувачений не має постійного місця проживання, не має міцних соціальних зв`язків на території України та не має постійного місця роботи.

Враховуючи ці обставини і тяжкість вчиненого ним злочину, існує реальний ризик переховування обвинуваченого з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Щодо наявності ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, згідно з яким ОСОБА_4 . Огли може впливати на потерпілих, свідків, інших осіб у кримінальному провадженні, необхідно зазначити наступне. Даний ризик обґрунтовується тим, що наразі існує ризик того, що обвинувачений, перебуваючи на свободі та знаючи про фактичне місце проживання потерпілих, може незаконно впливати на них, змушуючи із застосуванням фізичного чи психологічного примусу змінювати свої показання, давати неправдиві показання або відмовитися від дачі будь-яких показань та перебуваючи на свободі, буде здійснювати вплив на останніх із метою надання неправдивих показань.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.

Відтак, слідчий суддя доходить висновку, що більш м`який запобіжний захід не виправдовує себе та не може забезпечити цілей кримінального провадження, та не зможе запобігти встановленим судом ризикам.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись із посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиев проти Молдови).

Таким чином, суд вбачає наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме, можливість переховуватись від органів досудового слідства та/або суду, незаконно впливати на показання потерпілих і свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню або вчинити інше кримінальне правопорушення.

З урахування особи підозрюваного, способу вчинення даного кримінального правопорушення, суд, відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, вчиненому із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, ст.ст. 131, 132, 176-178, 182-184, 193, 197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ Металургійного ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Криворізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - запобіжний захід у вигляді взяття під вартою з 17 годин 30 хвилин 05 квітня 2019 року до 17 години 30 хвилин 03 червня 2019 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Термін дії ухвали становить 60 днів.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1