МАГДАЛИНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2018 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 та обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка кримінальне провадження, відомості про яке 06 січня 2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000013, стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 11.10.2012 року Петриківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 263 КК України до позбавлення волі строком 4 роки. Звільнений 17.03.2016 року з Синельниківської ВК Дніпропетровської області № 94 по відбуттю покарання,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

27 жовтня 2017 року приблизно о 22 години 00 хвилин в с. Почино-Софіївка Магдалинівського району Дніпропетровської області, ОСОБА_4 , знаходячись в житловому будинку по АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_5 , у ході раптово виниклого умислу на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, шляхом вільного доступу, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, з поверхні столу, що знаходився в кімнаті вказаного житлового будинку, повторно таємно викрав мобільний телефон «Nokia» моделі «6300» чорного кольору IMEI: НОМЕР_1 , вартістю 412 грн. 50 коп., який належить ОСОБА_6 .

Заволодівши викраденим, ОСОБА_4 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, викрадене майно присвоїв та розпорядився ним на власний розсуд в корисливих для себе цілях, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 412 грн. 50 коп.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, фактичні обставини скоєного ним кримінального правопорушення не оспорював та надав детальні покази про те, як 27 жовтня 2017 року близько 22 години 00 хвилин, перебуваючи у житловому будинку по АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_5 вчинила крадіжку мобільного телефону «Nokia» моделі «6300» чорного кольору, який належить ОСОБА_6 . Вказаний телефон у нього розбився під час роботи. У вчиненому він щиро розкаюється, пояснив, що в подальшому не буди вчиняти противоправних діянь, просив суворо його не карати, потерпілому відшкодував збиток шляхом повернення нового мобільного телефону.
Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких скоєно злочин, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували. Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Судом було з`ясовано, що учасники судового процесу правильно розуміють зміст вищенаведених обставин, наслідки такого порядку дослідження доказів, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Судовий розгляд за погодженням всіх учасників судового провадження проведено у відсутність потерпілого ОСОБА_6 , який звернувся до суду з письмовою заявою, в якій прохав розглянути кримінальне провадження без його участі, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, цивільний позови заявляти не бажає, у призначенні покарання ОСОБА_4 покладається на розсуд суду.

В ході судового розгляду кримінальної справи, з урахуванням ст. 349 ч. 3 КПК України суд обмежив дослідження фактичних обставин провадження допитом обвинуваченого та оголошенням даних, які характеризують особу ОСОБА_4 та дійшов до переконання, що його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України знайшла своє підтвердження повністю та в повному обсязі підтверджується сукупністю доказів, які були об`єктом судового розгляду, а також доказів які не досліджувались в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, та яким надано належну оцінку.

Оцінивши в сукупності досліджені у судовому засіданні докази, які є достовірними, допустимими й достатніми, суд дійшов висновку про те, що за вказаних у обвинувальному акті обставин було вчинене кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , і це кримінальне правопорушення вчинено саме ним, а його умисні дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Конституцією України встановлено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності (ст. 68).

Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам (ч. 1 ст. 1).

Завданням кримінального провадження зокрема є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, а також забезпечення повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого. Так, обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості, повністю визнав себе винним, за місцем проживання характеризується задовільно, за даними лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, інвалідом не являється, раніше не судимий за умисні корисливі злочини.Обставинами, які пом`якшують покарання і часткового зменшують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд визнає активне сприяння розкриттю злочину та щире каяття. Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання судом не встановлено.

При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК України, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Враховуючи міркування прокурора, обставини вчинення злочину та його наслідки, особу обвинуваченого та його ставлення до вчиненого, позицію потерпілого, який не має до ОСОБА_4 претензій, з урахуванням конкретних обставин справи, наявність обставин, що пом`якшують його покарання, та відсутність обставин, що його обтяжують, виходячи із загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України, його мети, суд дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_4 , покарання не пов`язаного з позбавленням волі із застосуванням ст. 75 КК України, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень.

Підстав для призначення покарання нижче від найнижчої межі встановленої санкцією статті, чи звільнення обвинуваченої від покарання, судом не встановлено.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого в рамках даного кримінального провадження не обирався, а тому питання про його дію суд не вирішує. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. У зв`язку із наведеним витрати на проведення судової експертизи в сумі 572 грн. 00 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Питання щодо речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на два роки.

У відповідності до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком один рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Міра запобіжного заходу не обиралася. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати по проведенню експертного дослідження за експертизу № 11/12.1/29 від 12.01.2018 року в сумі 572 грн. 00 коп.

Речові докази по справі мобільний телефон «Nokia» моделі «6300» чорного кольору IMEI: НОМЕР_1 вважати повернутим власнику ОСОБА_6 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту проголошення вироку, а особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду у відповідності з вимогами статті 394 частини 2 Кримінального процесуального кодексу України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до статті 349 частини 3 Кримінального процесуального кодексу України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1