ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4898/19
провадження № 1-кс/753/1940/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" березня 2019 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , представника володільця майна ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001694 від 06.03.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Слідчий за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 звернувся в суд з клопотанням про накладення арешту на автомобіль марки «ВМW», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_4 та автомобіль марки «Volkswagen Tiguan», д.н.з. НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_7 .
В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що в його проваджені перебувають матеріали досудового розслідування внесеного до ЄРДР за № 0001694 від 06.03.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Під час досудового розслідування було встановлено, що 05.03.2019 приблизно о 8 год. 50 хв. на проїзній частині вул. Кронштадська, неподалік будинку № 34 в м. Києві відбулося зіткнення між автомобілями «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та «Volkswagen Tiguan», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Внаслідок ДТП ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження, та в подальшому госпіталізована до КМКЛ ШМД.

06.03.2019 автомобілі «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 та «Volkswagen Tiguan», д.н.з. НОМЕР_2 постановою слідчого визнано речовим доказом.

В ході проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні будуть призначені судові автотехнічні та трасологічні експертизи з метою встановлення технічного стану гальмівних систем, рульових управлінь та ходових частин зазначених автомобілів в стані, в якому вони були в момент виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, а також з метою встановлення кута, під яким, по відношенню один до одного та відносно елементів проїзної частини, розташовувались повздовжні вісі вказаних автомобілів в момент первинного контакту. Особи, які мають право користування, розпорядження чи відчуження щодо зазначених автомобілів, можуть приховати, пошкодити, зіпсувати ці автомобілі, чи здійснити їх відчуження, у зв`язку з чим необхідно забезпечити їх збереження, як речових доказів у кримінальному провадженню для усунення можливості зникнення слідів відображень.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Представник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що слідчим не доведена необхідність обтяження власника майна у здійсненні відповідного права власності. Зазначив, що ОСОБА_4 не має намірів вчиняти дії направлені на пошкодження, знищення, зміну, відчуження автомобіля «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 та готовий співпрацювати зі слідством.

Власник майна ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, однак надала заяву про розгляд клопотання за її відсутності.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість останнього виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98цього Кодексу.

Згідно ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. ч. 10, 11 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме майно щодо якого ухвалою слідчого судді визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Закріплюючи право кожного на мирне володіння своїм майном, стаття 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод за своєю суттю є гарантією права власності (рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії», п. 69).

У практиці ЄСПЛ напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чи переслідує воно «суспільний інтерес» (publicinterest, generalinterest, generalinterestofthecommunity); (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям (mustbe a reasonablerelationshipofproportionalitybetweenthemeansemployedandtheaimspursued). ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Як вбачається з клопотання, слідчий просить накласти арешт на автомобіль марки «ВМW», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_4 та автомобіль марки «Volkswagen Tiguan», д.н.з. НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_7 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування ними, залишивши їх на зберіганні на території спеціального майданчика для тимчасово затриманих транспортних засобів за адресою: м. Київ, вул. Фанерна, 4.
Відповідно до ч. ч. 10, 11 ст. 170 КПК України, для встановлення заборони добросовісному набувачу розпоряджатися належним йому майном (квартирою), необхідно, щоб існували обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Матеріали клопотання містять дані про те, що за участю вищевказаних автомобілів мала місце дорожньо - транспортна пригода, в результаті якої є постраждалі особи, отже вказані автомобілі безумовно зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, досудове розслідування по якому проводиться на даний час. У зв`язку з цим вказані автомобілі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Зважаючи на такі обставини слідчий суддя вважає, що мають місце ризики того, що не забезпечення кримінального провадження, шляхом збереження речових докаів, у спосіб визначений слідчим ймовірно може призвести до зникнення слідів відображень, які зберегли на собі автомобілі марки «ВМW», д.н.з. НОМЕР_1 та «Volkswagen Tiguan», д.н.з. НОМЕР_2 та негативно вплинути на встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя вважає, що обраний слідчим спосіб збереження речового доказу, передбачений кримінально - процесуальним законом, є безумовно доцільним та пропорційним визначеним цілям для його збереження за обставин зазначених вище, з рахуванням того, що представник ОСОБА_4 не навів обґрунтованих доводів про те, що останній зможе належним чином забезпечити зберігання речового доказу, у тому вигляді в якому він є наразі, наявні умови для такого зберігання.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає, що тимчасове вжиття такого заходу не буде порушувати права ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на вільне володіння майном в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Керуючись статтею 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод ст.ст. 170 - 173 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001694 від 06.03.2019, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - задовольнити.
Накласти арешт на автомобіль марки «ВМW», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_4 та автомобіль марки «Volkswagen Tiguan», д.н.з. НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_7 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування ними, залишивши їх на зберіганні на території спеціального майданчика для тимчасово затриманих транспортних засобів за адресою: м. Київ, вул. Фанерна, 4.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Слідчий суддя ОСОБА_1