КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/177/2019 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Категорія КК: ч.1 ст.333 КК України Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 лютого 2019 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ашхабад Республіка Туркменістан, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.333 КК України, -
за участю учасників кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_9 ,
в с т а н о в и л а:
Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 19 вересня 2018 року, затверджено угоду від 07 вересня 2018 року про визнання винуватості між прокурором Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 333 КК України та призначено йому узгоджене сторонами покарання у виді 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3400 гривень, без позбавлення права обіймати певні посади та займатися певною діяльністю.

Запобіжний захід ОСОБА_6 , до набрання вироком законної сили, не обирався.

Речові докази: два броньовані скла марки «ТСК 030» кабіни пілота вертольота армійського бойового типу Ми-24Д, В, П, ВП, які знаходяться у перевізника АТ «ДХЛ Інтернешнл Україна» за адресою: м. Київ, вул. Лугова, 9 в місці зберігання міжнародних експрес-відправлень центральної сортувальної станції - встановлено конфіскувати в дохід держави.

Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Оболонського районного суду м. Києва від 19 вересня 2018 року, скасувати в частині рішення щодо речових доказів, та постановити новий вирок, яким прийняти рішення щодо повернення речових доказів, а саме, броньовані скла марки «ТСК 030» ОСОБА_6 . В решті вирок залишити без змін.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги, апелянт вказує на те, що при ухваленні вироку суд не мотивував свого рішення щодо долі речових доказів і допустив істотне порушення норм процесуального права.

Судом було затверджено угоду від 07.09.18 року між прокурором і обвинуваченим. Разом з тим між сторонами не узгоджувалось питання щодо речових доказів.

Проте у оскаржуваному вироку взагалі відсутні мотиви конфіскації речових доказів в дохід держави. Суд не досліджував законність і правомірність вилучення речових доказів, тому рішення щодо них не міг ухвалювати.

Разом з тим судом встановлено, що два броньовані скла марки «ТСК 030» не належали ОСОБА_6 , а перебували на його зберіганні. Тому законний власник має право вимагати від нього його майно або відшкодування коштів. При конфіскації рішення щодо речових доказів повинно бути вирішено шляхом повернення володільцю.

Іншими учасниками судового провадження, які мають право подати апеляційну скаргу, вирок суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржений.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з наведених в ній підстав, прокурора, який заперечував щодо поданої апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 , на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 19 вересня 2018 року, не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_6 27.04.2018 діючи умисно, порушив встановлений порядок здійснення міжнародних передач товарів військового призначення, не отримавши відповідний дозвіл Державної служби експортного контролю України на експорт (вивіз) з України до Об`єднаних Арабських Еміратів двох броньованих стекол з маркуваннями 7 і 8 марки «ТСК 030» кабіни пілота вертольота армійського бойового типу Ми-24Д, В, П, ВП, які використовуються у військовій сфері та є товаром військового призначення, шляхом передачі їх на центральній сортувальній станції співробітникам експрес-перевізника AT «ДХЛ Інтернешнл Україна» за адресою: м. Київ, вул. Лугова, 9, підписав при цьому проформу-інвойс, в якій підтвердив, що в його відправленні немає заборонених до пересилання предметів та що інформація про товар «акваріумне скло» зазначена в міжнародній експрес-накладній № WAYBILL від 26.04.2018 та проформі-інвойсі від 27.04.2018.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах поданих апеляційних скарг.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду в частині затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_6 про визнання останнім вини у вчиненні інкримінованому йому злочині за ч. 1 ст. 333 КК України, ніким не оскаржується, тому апеляційною інстанцією не перевіряється.

При цьому судом першої інстанції з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання у вигляді штрафу у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3400 гривень, без позбавлення права обіймати певні посади та займатися певною діяльністю, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Також суд першої інстанції переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Стосовно доводів апелянта, про те, що в оскаржуваному вироку не мотивовано конфіскацію речових доказів в дохід держави, є слушними про те, вони не спростовують висновок суду про конфіскацію речових доказів, виходячи з наступного.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції ухвалив речовий доказ два броньовані скла марки «ТСК 030» кабіни пілота вертольота армійського бойового типу Ми-24Д, В, П, ВП, які знаходяться у перевізника АТ «ДХЛ Інтернешнл Україна» за адресою: м. Київ, вул. Лугова, 9 в місці зберігання міжнародних експрес-відправлень центральної сортувальної станції - конфіскувати в дохід держави.

Відповідно до п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю)

Знаряддя вчинення злочину це предмети, які призначені для безпосереднього виконання дій, що утворюють об`єктивну сторону складу закінченого злочину.

Як вбачається з обвинувального акту, обвинувачений ОСОБА_6 27.04.2018 року діючи умисно, порушив встановлений порядок здійснення міжнародних передач товарів військового призначення, не отримавши відповідний дозвіл Державної служби експортного контролю України на експорт (вивіз) з України до Об`єднаних Арабських Еміратів двох броньованих стекол з маркуваннями 7 і 8 марки «ТСК 030» кабіни пілота вертольота армійського бойового типу Ми-24Д, В, П, ВП, які використовуються у військовій сфері та є товаром військового призначення, шляхом передачі їх на центральній сортувальній станції співробітникам експрес-перевізника AT «ДХЛ Інтернешнл Україна» за адресою: м. Київ, вул. Лугова, 9, підписав при цьому проформу-інвойс, в якій підтвердив, що в його відправленні немає заборонених до пересилання предметів та що інформація про товар «акваріумне скло» зазначена в міжнародній експрес-накладній № WAYBILL від 26.04.2018 та проформі-інвойсі від 27.04.2018.

З матеріалів провадження вбачається, що вказаний речовий доказ є знаряддям вчинення злочину.

Таким чином колегія судів, приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано прийняв рішення про конфіскацію зазначених речових доказів, оскільки зазначені речові докази відповідають критеріям зазначеним в п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України.

Стосовно твердження, про те, що два броньовані скла марки «ТСК 030» не належали ОСОБА_6 , а перебували на його зберіганні. Тому законний власник має право вимагати від нього його майно або відшкодування коштів, колегія суддів вважає, що під час апеляційного розгляду, не доведено стороною захисту та обвинуваченим ту обставину, що власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання, яка б давала підстави для повернення їх законному володільцю.

З огляду на наведене, доводи апелянта щодо недотримання судом першої інстанції вимог КПК в частині вирішення питання про долю речових доказів є необґрунтованими та не підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно й усебічно розглянути провадження й постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення у матеріалах провадження не встановлено, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого не вбачається.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 19 вересня 2018 року, яким затверджено угоду від 07 вересня 2018 року про визнання винуватості між прокурором Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , та яким ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 333 КК України, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим - в той же строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді:

_____________ _____________ _________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4