Провадження № 1-кп/638/949/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2019 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_1 ,

секретаря: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

захисників: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілої: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001812 відносно ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, -

встановив:

До суду з Харківської місцевої прокуратури №1 надійшли матеріали кримінального провадження №0001812 відносно ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України з затвердженим 24 липня 2018 року обвинувальним актом по справі.

Ухвалою суду від 03 вересня 2018 року кримінальне провадження призначено до судового розгляду.

Прокурор заявив клопотання про продовження на стадії судового розгляду ОСОБА_7 строку тримання під вартою, яке було підтримано потерпілою.

При вирішенні питання щодо продовження строку запобіжного заходу, захисники та обвинувачений просили змінити запобіжний захід на менш суворий.

Ухвалою слідчого судді від 11 липня 2018 року відносно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 08 вересня 2018 року.

Ухвалою суду від 03 вересня 2018 року ОСОБА_7 на стадії судового розгляду обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 01.11.2018 року.

Ухвалою суду від 23 жовтня 2018 року ОСОБА_7 на стадії судового розгляду продовжений обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 21.12.2018 року.

Ухвалою суду від 28 листопада 2018 року ОСОБА_7 на стадії судового розгляду продовжений обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 26.01.2019 року.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Так, згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства. У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.
Суд вважає встановленим існування ризиків, встановлених під час обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 , передбачених ст. 177 КПК України, які продовжуть існувати.

Під час розгляду питання щодо продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вивчалась можливість застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищевказаних ризиків. Однак, враховуючи їх реальне існування, а також оцінюючи сукупність обставин, враховуючи дані про особу обвинуваченого, є підстави вважати, що знаходячись на свободі він може продовжити злочинну діяльність, переховуватися від суду, здійснювати вплив на свідків, допит яких планується судом, приймаючи до уваги невідворотність можливого покарання, яке йому загрожує за скоєння тяжкого кримінального правопорушення, а тому, суд вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим та продовжує останньому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного та керуючись ст.314-316,331, 369 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в рамках кримінального провадження №0001812 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під ватрою строком на 60 діб до 25 березня 2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1