Справа № 513/1075/18
Провадження № 1-кп/513/84/18
Саратський районний суд Одеської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2018 року смт Сарата
Саратський районний суд Одеської області

у складі головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт Сарата кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000080 від 03 жовтня 2018 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Успенівка, Саратського району, Одеської області, громадянина України, перебуваючого у фактичних шлюбних відносинах, на утриманні одна малолітня дитина, командира другого відділення противотанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Досудовим слідством встановлено, що 06 березня 2018 року наказом №56 командира військової частини НОМЕР_1 військовослужбовця за контрактом, молодшого сержанта ОСОБА_4 , зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду командира третьої зенітно артилерійського взводу відділення зенітно-артилерийського взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно вимог ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року №1932-ХІІ зі змінами, визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно Указу виконуючого обов`язки Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію» в Україні оголошена часткова мобілізація та з 18 березня 2014 року настав особливий період, який діє по теперішній час.

За наведених обставин, молодший сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, відповідно до ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

Відповідно до розпорядку дня військовослужбовців за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 на 2018рік, початок робочого дня о 08 годині 00 хвилин, кінець робочого дня о 17 годині 00 хвилин. Однак, 11 вересня 2018 року о 08 годині 00 хвилин, молодший сержант ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби , не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та без поважних причин ухилився від проходження військової служби тривалістю понад десять діб , але не більше місяця до 08 жовтня 2018року.

Вказані дії обвинуваченого кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України - нез`явлення вчасно на службу до військової частини військовослужбовцем ( крім строкової служби ) без поважних причин тривалістю понад десять діб але не більше місяця, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

У відповідності до ч. 1 ст. 474 КПК України до суду разом з обвинувальним актом надійшла угода про визнання винуватості від 26 жовтня 2018 року, укладена між прокурором військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 .

Виходячи зі змісту даної угоди, ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст.407 КК України.

Згідно угоди сторони погодилися на призначення ОСОБА_4 узгодженого покарання за ч. 4 ст. 407 КК України у виді 3( трьох) років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням. Із запропонованою мірою покарання ОСОБА_4 погодився.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив її затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджену міру покарання.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, дав згоду на застосування визначеного в угоді покарання, зазначив, що він цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди.

Захисник ОСОБА_5 просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України, правильність правової кваліфікації злочину за ч. 4 ст. 407 КК України, суд дійшов висновку, що умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб, відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Суд, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах вирішуваних питань, дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та призначення узгодженої сторонами міри покарання.

Судом, встановлено, що ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 407 КК України, який згідно ст. 12 КК України є тяжким.

Укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Зміст укладеної сторонами угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України, а також Кримінального кодексу України, підстав для відмови в її затвердженні, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, немає.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371; ст.ст.373-376; ст. 475 КПК України, суд

У Х В А ЛИ В :
Затвердити угоду про визнання винуватості від 26 жовтня 2018 року укладену між прокурором військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому, узгоджене сторонами угоди, покарання відповідно до ч. 4 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 ( три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з іспитовим строком терміном на 1( один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В силу положень ч. 1 ст. 165 КВК України іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 27 листопада 2018 року.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, не обирати.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Саратський районний суд Одеської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Копію вироку обвинуваченому та прокурору вручити негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1