Провадження №11-сс/4820/228/19 Слідчий суддя в 1-й інстанції ОСОБА_1
Справа №686/9985/19 Доповідач ОСОБА_2
Категорія: ст.ст.303, 304 КПК України (на ухвалу слідчого судді)
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
скаржника ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції з Святошинським районним судом м. Києва матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 12 квітня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 12 квітня 2019 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 про визнання бездіяльності слідчого, зобов`язання вчинити дії та вирішення питання зміни органу досудового розслідування кримінального провадження №0000108.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що статтею 303 КПК України передбачений вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні і серед даного переліку скарг на дії (бездіяльність) слідчого чи прокурора оскаржувані скаржником дії не містяться, а тому відсутній предмет розгляду.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати, а матеріали справи за його скаргою повернути до Хмельницького міськрайонного суду для відкриття провадження та розгляду по суті заявлених у ній вимог.

Свої вимоги аргументує ігноруванням та невиконанням органами досудового розслідування двох судових рішень слідчих суддів від 19.10.2017 року та 18.02.2019 року, які є обов`язковими для виконання на всій території України.

Звертає увагу на положення ст.303 КПК України, які надають йому право на оскарження до слідчого судді дій та бездіяльності органу досудового розслідування, яка виразилась у відмові в визнанні його потерпілим, а також нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий та прокурор зобов`язані вчинити у визначений КПК України строк.

Наголошує, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, так як не містить мотивів прийнятого рішення, та незаконною, так як постановлена з порушенням вимог ст.303 КПК України та практики Європейського суду з прав людини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_6 на підтримку апеляційних вимог, вивчивши матеріали провадження за скаргою та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

На стадії досудового розслідування кримінального провадження контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні здійснює слідчий суддя відповідно до його повноважень у порядку, передбаченому КПК України, що встановлено п.18 ст.3 цього Кодексу.

Згідно з ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

При цьому ч.1 ст.303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Зміна органу досудового розслідування не віднесена до компетенції слідчого судді, а є виключно прерогативою прокурора (ст.ст.218, 303 КПК України), а тому предмет оскарження виходить за межі судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні відповідно до повноважень слідчого судді.

Слідчий суддя позбавлений права зобов`язувати прокурора вчиняти дії, право на вчинення яких має виключно прокурор. У даному випадку скаржник може звертатись до слідчого судді лише зі скаргою на бездіяльність прокурора, яка полягає у нездійсненні ним дій (розгляду клопотання, наприклад, про зміну підслідності органу кримінального провадження) у визначений КПК України строк (3 дні за ст.220 КПК України) в межах строку для такого оскарження (10 днів за ч.1 ст.304 КПК України).

Крім того, вимоги ОСОБА_6 щодо визначення підслідності органу досудового розслідування вже були предметом розгляду слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 18 лютого 2019 року у задоволенні яких йому було відмовлено. Дане судове рішення є чинним та ніким не скасованим.

Норми Конституції України передбачають здійснення контролю судом за виконанням своїх рішень. Однак такий контроль здійснюється не шляхом прийняття та розгляду скарг в порядку глави 26 КПК України, як про це помилково стверджує апелянт.

Питання виконання судового рішення регламентовано нормами ст.ст.354, 535 КПК України і не може бути предметом судового контролю слідчого судді.

При цьому положення Глави 19 КПК України визначають форму та регламентують порядок проведення досудового розслідування, під час якого слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй професійній діяльності і несе відповідальність згідно з ч.1 ст.40 КПК України за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Враховуючи викладене, на думку колегії суддів, слідчим суддею законно відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого в частині невиконання судових рішень.

Доводи апелянта про те, що невиконання судових рішень слідчим є бездіяльність, яка полягає у нездійсненні ним процесуальних дій, які слідчий зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк (ч.1 ст.303 КПК України), не заслуговує на увагу, оскільки наведена норма закону дозволяє звернутися до слідчого судді зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством. У той же час КПК України не визначає строку, протягом якого має бути виконано судове рішення, а тому відповідно не є бездіяльністю в розумінні положень ст.303 КПК України.

Крім того, колегія суддів бере до уваги і те, що вищевказані вимоги вже були предметом розгляду у справі №686/153/19 за скаргою ОСОБА_6 та відповідно отримали свою правову оцінку у судовому рішенні від 18 лютого 2019 року (а.с.35).

Слідчий суддя, відмовляючи у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 в цій частині, правомірною застосував положення статті 303 КПК України, яка містить вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого та прокурора, що підлягають оскарженню під час досудового розслідування.

З таким висновком погоджується і колегія суддів з огляду на позицію Конституційного Суду України, відповідно до якої обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абзац шостий пп. 3 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009).

За змістом п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, у тому числі, рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Як вбачається із матеріалів провадження, ОСОБА_6 звернувся до слідчого з клопотанням про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0000108 від 22 травня 2017 року, за результатами розгляду якого отримав відповідь у формі листа про необхідність надати докази на підтвердження заподіяння йому моральної, фізичної або матеріальної шкоди (а.с.36).

Тобто слідчим, в порушення вимог ч.3 ст.110 КПК України, прийнято рішення у формі листа, а не постанови, яким фактично відмовлено ОСОБА_6 у задоволенні його клопотання про визнання потерпілим, що в свою чергу є предметом оскарження до слідчого судді.

Отже, рішення слідчого судді про відмову у відкритті провадження в цій частині, є безпідставним.

При цьому вимоги ОСОБА_6 у поданій скарзі щодо визнання його слідчим суддею потерпілим не ґрунтуються на повноваженнях слідчого судді. Визнання чи невизнання особи потерпілою на етапі подання відповідної заяви належить до повноважень слідчого, прокурора. Також слідчий суддя позбавлений права зобов`язувати слідчого чи прокурора визнавати особу потерпілою у кримінальному провадженні. До слідчого судді може бути оскаржена лише постанова слідчого, прокурора про відмову у визнанні особи потерпілою, або ж бездіяльність, яка полягає у не розгляді в межах процесуального строку клопотання про визнання потерпілим.

Оскільки заявлені вимоги ОСОБА_6 в частині відмови у визнанні його потерпілим підлягають оскарженню в порядку ст. 303 КПК України, ухвала слідчого судді не може вважатися законною і обґрунтованою та підлягає скасуванню із направленням матеріалів за скаргою ОСОБА_6 до суду першої інстанції для виконання вимог ст.ст. 306, 307 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.407, 409, 412, 412, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 12 квітня 2019 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 про визнання бездіяльності слідчого, зобов`язання вчинити дії та вирішення питання зміни органу досудового розслідування кримінального провадження №0000108, скасувати.

Призначити новий розгляд матеріалів справи за скаргою ОСОБА_6 слідчим суддею Хмельницького міськрайонного суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4