Провадження № 11-кп/824/1116/2018 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.140 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
із участю

прокурора ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10
захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_7 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2018 року, якою

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Буштино Тячівського району Закарпатської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Мангут Кирінського району Читинської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Новосибірськ, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого, -

звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.140 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 за ч.1 ст.140 КК України закрито у зв`язку зі звільненням їх від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Цивільні позови потерпілої ОСОБА_7 до ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 залишено без розгляду, з правом пред`явлення їх потерпілою в порядку цивільного судочинства.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що подія злочину, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 мала місце 24.08.2015 року. Даних про те, що перебіг давності зупинявся або переривався, досліджені судом матеріали кримінального провадження не містять. За таких обставин, строки давності притягнення ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.140 КК України, закінчились. Тому, кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 за ч.1 ст.140 КК України підлягає закриттю в зв`язку зі звільненням їх від кримінальної відповідальності.

Не погоджуючись із ухвалою районного суду потерпілою ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, в якій вона просить скасувати ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2018 року.

Мотивуючи свої вимоги зазначає, що обвинувачені свою вину не признали, щиро не розкаялись, спричинену моральну шкоду не відшкодували, що свідчить про відсутність каяття. Крім того, систематично штучно затягували розгляд справи шляхом постійного перенесення судових засідань (18 разів), що підтверджується листом судді ОСОБА_1 до Голови Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва від 06.08.2018 року про неявку без поважних причин адвоката ОСОБА_11 , яка виступає захисником обвинуваченого ОСОБА_14 . Також адвокат із метою затягування судового розгляду двічі заявляла клопотання про відвід судді, які не були задоволенні. Також суддею було направлено листа до Прокуратури м. Києва від 28.08.2018 року з приводу невідповідності листів непрацездатності та сумнівів у їхній достовірності. У результаті 12.09.2018 року за фактом підробки листів непрацездатності громадянином ОСОБА_15 було внесено відомості до ЄРДР за № 0000390. Також затягував судовий розгляд без поважних причин і обвинувачений ОСОБА_8 зі своїм захисником ОСОБА_12 , яка будучи належним чином повідомлена, не з`являлась на судові засідання без поважних причин.

На думку апелянта, у діях ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_10 наявні ознаки штучного затягування процесу та ухиляння від судового розгляду провадження, що призупиняє перебіг позовної давності відповідно до ч.2 ст.49 КК України та унеможливлює застосування до них положень ч.1 ст.49 КК України.

У доповненнях до апеляційної скарги потерпіла ОСОБА_7 зазначає, що захисником обвинуваченого ОСОБА_9 під час досудового розслідування та початку судового розгляду був ОСОБА_17 . У результаті неявки вказаного захисника було перенесено декілька судових засідань, а саме: 15.09.2017 року, 23.11.2017 року, 21.12.2017 року та 29.01.2018 року. На ім`я захисника ОСОБА_17 направлялись судові повістки, однак вони не надходили адресату жодного разу та повертались до суду. Із довідки помічника судді ОСОБА_18 вбачається, що вона здійснила телефонний дзвінок до захисника ОСОБА_17 . Тобто починаючи з 17.08.2017 року коли справа була направлена до суду та до 23.07.2018 року ні суддя, ні помічник судді, ні прокурор не перевірили інформацію, щодо дійсного захисника обвинуваченого ОСОБА_14 . Таким чином, в діях судді та прокурора вбачаються ознаки цілеспрямованого затягування судового розгляду.

Окрім цього, районним судом не зазначено причини не застосування ст.49 КК України до інших обвинувачених, а саме ОСОБА_19 та ОСОБА_20 .

Заслухавши суддю-доповідача, доводи потерпілої ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, доводи прокурора, обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та їхніх захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги потерпілої та вважали рішення суду першої інстанції правильним, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно вимог ч.2 ст.370 КПК України, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

У відповідності з ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Із тексту оскаржуваного рішення вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 обвинувачуються у неналежному виконанні медичним працівником своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки для хворого, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.140 КК України.

30 жовтня 2018 року до Київського апеляційного суду надійшли матеріали контрольного провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 (справа №754/10717/17), яких ухвалою суду першої інстанції звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.140 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження за ч.1 ст.140 КК України щодо них закрито у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Відповідно до ч.1 ст.334 КПК України, матеріали кримінального провадження можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими статтею 217 цього Кодексу.

Згідно з ч.3 ст.217 КПК України, у разі необхідності матеріали досудового розслідування щодо одного або кількох кримінальних правопорушень можуть бути виділені в окреме провадження, якщо одна особа підозрюється у вчиненні кількох кримінальних правопорушень або дві чи більше особи підозрюються у вчиненні одного чи більше кримінальних правопорушень.

У відповідності до положень п.2.21. Інструкції з діловодства у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, апеляційному суді Автономної Республіки Крим та вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої Наказом Державної судової адміністрації України № 173 від 17.12.2013 року, у разі виділення матеріалів кримінального провадження в окреме провадження, роз`єднання позовів у цивільній справі в самостійні провадження нова судова справа (матеріали кримінального провадження) реєструється як така, що надійшла до суду в день постановлення відповідного процесуального документа (постанови, ухвали) суду. Їй присвоюється новий єдиний унікальний номер. Після цього справа підлягає автоматизованому розподілу в загальному порядку. До нової справи (матеріалів кримінального провадження) підшиваються завірені суддею копії процесуальних документів з попередньої справи, що мають значення для цієї справи.

Однак, у матеріалах кримінального провадження, надісланого до апеляційного суду, наявні лише завірена копія ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2018 року та апеляційна скарга потерпілої ОСОБА_7 з додатками.

Таким чином, всупереч вказаним вище вимогам закону районним судом не надано належним чином завірених копій процесуальних документів з попередньої справи, що мають значення для апеляційного розгляду.

Зокрема, місцевим судом не надано завіреної копії обвинувального акту щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , що є грубим порушенням положень ч.1 ст.337 КПК України, згідно яких судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Як зазначено в ухвалі суду першої інстанції, ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що 24.08.2015 року він, будучи лікарем-анестезіологом Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, знаходячись за місцем своєї роботи в Київській міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги по вул. Братиславській, 3, в м. Києві на добовому чергуванні, приблизно в 14.07 годин після доставлення до відділення інтенсивної терапії нейрохірургічного профілю хворого ОСОБА_10 , не встановив правильний діагноз та не провів відповідні і адекватні медичні заходи, в зв`язку з чим наявні дефекти в наданні медичної допомоги ОСОБА_10 лікарем-анестезіологом ОСОБА_9 , що перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_10 .

ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що 24.08.2015 року він, будучи лікарем-анестезіологом Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, знаходячись за місцем своєї роботи у Київській міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги по вул. Братиславській, 3 в м. Києві, приблизно в 13.10 годин після надходження до протишокової палати із приймального відділення оглядової нейрохірургії Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги хворого ОСОБА_10 , здійснював супровід пацієнта на всьому етапі перебування в приймальному відділенні, проте не встановив правильний діагноз та не провів відповідні і адекватні медичні заходи, в зв`язку з чим наявні дефекти в наданні медичної допомоги ОСОБА_10 лікарем-анестезіологом ОСОБА_8 , що перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_10 .

ОСОБА_10 обвинувачується в тому, що 24.08.2015 року він, будучи лікарем-нейрохірургом Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, знаходячись за місцем своєї роботи в Київській міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги по вул. Братиславській, 3 в м. Києві на добовому чергуванні у нейрохірургічному відділенні лікарні, приблизно в 12.40 годин після доставлення лікарями бригади швидкої медичної допомоги хворого ОСОБА_10 у протишокову палату лікарні, при здійсненні медичного огляду не встановив правильний діагноз та не провів відповідні і адекватні медичні заходи, в зв`язку з чим наявні дефекти в наданні медичної допомоги ОСОБА_10 лікарем-нейрохірургом ОСОБА_10 , що перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_10 .

Дослідивши копію обвинувального акту щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , наданого суду апеляційної інстанції потерпілою, колегія суддів дійшла висновку, що кожен із обвинувачених обвинувачується у вчиненні різних кримінально караних дій, які утворюють склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КК України. Натомість, районний суд істотно скоротивши обвинувачення, пред`явлене органом досудового розслідування ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , виклав його одноманітно, без конкретизації дій кожного з обвинувачених, обставин кримінального провадження, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.

Подібне викладення формулювання обвинувачення, на думку колегії суддів, є істотним порушенням процесуальних вимог до змісту ухвали, визначених ст.372 КПК України.

Згідно зі ст.129 Конституції України гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами є однією з основних засад судочинства. Зазначений конституційний припис покладає на суд обов`язок здійснювати повне фіксування судового процесу технічними засобами, оскільки саме за умови такого фіксування судового процесу гарантується конституційне право кожного на судовий захист, а також забезпечуються законність та інші основні засади судочинства.

Засада щодо гласності судового процесу та його повне фіксування технічними засобами розкривається у ст.27 КПК України і складається із трьох взаємопов`язаних елементів: гласність судового провадження; відкритість судового провадження; повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Ураховуючи те, що зазначена норма-засада є цілісною, фіксування судового засідання є допоміжним елементом щодо двох інших елементів гласності судового процесу, яка полягає у забезпеченні обізнаності учасників судового провадження щодо результатів судового розгляду та у праві на ознайомлення з процесуальними рішеннями й отримання їхніх копій, а також на отримання в суді інформації про дату, час і місце судового розгляду та про ухвалені в ньому судові рішення (ч.1 ст.27 КПК України), та відкритості судового процесу право кожного бути присутнім під час судового розгляду, за винятком випадків, визначених законом (ч.2 ст.27 КПК України).

Частиною 4 ст.107 КПК України передбачено, що фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим, окрім випадків, визначених у цій нормі (у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб).

Із ч.6 ст.107 КПК України вбачається, що незастосування технічних засобів фіксування кримінального провадження у випадках, якщо воно є обов`язковим, тягне за собою недійсність відповідної процесуальної дії та отриманих внаслідок її вчинення результатів, за винятком випадків, якщо сторони не заперечують проти визнання такої дії та результатів її здійснення чинними.

Згідно з п.7 ч.2 ст.412 КПК України, відсутність у матеріалах провадження журналу судового засідання або технічного носія інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції, є однією з підстав, за наявності якої судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню внаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, а кримінальне провадження згідно з п.1 ч.1 ст.415 КПК України новому розгляду в суді першої інстанції.

Дослідивши матеріали контрольного провадження, колегією суддів була встановлена відсутність журналів судових засідань та технічних носіїв інформації, на яких зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

Таким чином, не зрозуміло чи фіксувалося у суді першої інстанції судове провадження за допомогою звукозаписувального технічного засобу, чи вівся під час судового засідання журнал судового засідання. Тобто відсутні будь-які відомості про проведені процесуальні дії, усі етапи судового розгляду клопотань захисника ОСОБА_11 про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження, захисника ОСОБА_12 про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження, захисника ОСОБА_13 про звільнення ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження, думку учасників кримінального провадження з цього приводу, інформацію про проголошення судового рішення.

За таких обставин, ураховуючи положення ст.ст.7, 22 КПК України, колегія суддів приходить до переконання, що наведені порушення чинного законодавства істотно вплинули на правильність прийняття рішення у справі та позбавляють апеляційний суд можливості перевірити перебіг судового провадження на відповідних стадіях та доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Із огляду на викладене, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу потерпілої задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 в тому ж суді в іншому складі суду.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2018 року задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2018 року, якою ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.140 КК України у зв`язку із закінченням строків давності; кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 за ч.1 за ст.140 КК України закрито у зв`язку зі звільненням їх від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадженні в Деснянському районному суді м. Києва в іншому складі суду.

Головуючий:

Судді: