Постанова

Іменем України
31 січня 2019 року

м. Київ
Справа № 654/3265/17

Провадження № 51 8455 км 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001556 від 25 жовтня 2017 року щодо
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гладківка Голопристанського району Херсонської області, громадянина України, раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Цюрупинського районного суду Херсонської області від 18 січня 2012 року за ст. 185 ч. 3 КК України на строк 3 роки 6 місяців позбавлення волі, звільнився із місць відбування покарання 17 липня 2015 по відбуттю строку покарання, проживає без реєстрації в АДРЕСА_1

за ст. 286 ч. 2 КК України,
за касаційною скаргою прокурора, яка брала участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, ОСОБА_7 на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 10 липня 2018 року щодо ОСОБА_6 .
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 19 квітня 2018 року ОСОБА_6 засуджено за ст. 286 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.
На підставі статей 75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки і на нього покладено відповідні обов`язки.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь держави 2 228,40 грн. судових витрат за проведення експертизи.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин.
Так, 24 липня 2017 року близько 18.00 години ОСОБА_6 , керуючи технічно не справним автомобілем М-412 р.н. НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою «Гола Пристань Залізний Порт Гладківка Раденськ Козачі Лагері» в напрямку с. Раденськ Олешківського району Херсонської області, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на 29-му кілометрі вказаної автодороги, грубо порушуючи вимоги п.п. 2.1.а, 2.3.б, 2.9.а, 12.1, 31.4, 31.4.1.а, 31.4.2.а Правил дорожнього руху України, проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, що склалася, не обрав безпечну швидкість руху, в результаті чого, втративши керування автомобілем, здійснив неконтрольований з`їзд за межі лівого узбіччя, де відбулося перекидання автомобіля, чим спричинив пасажирам вказаного автомобіля потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя.
Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 10 липня 2018 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 залишено без зміни, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
Вимоги касаційної скарги, узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
У касаційній скарзі прокурор просить ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Вважає необґрунтованим висновки судів обох інстанцій щодо наявності підстав для застосування до ОСОБА_6 положень ст. 75 КК України, внаслідок чого йому призначено покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого ним злочину та його особі внаслідок м`якості. Крім того, вказує на неправильне визнання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння як обставини, що відповідно до ст. 67 ч. 4 КК України обтяжує покарання. Зазначає, що порушення вимог п. 2.9. а ПДР України зазначено у формулюванні обвинувачення, а тому вказана обставина увійшла до об`єктивної сторони складу злочину як кваліфікуюча і не могла бути ще раз врахована, як така, що обтяжує покарання.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор в судовому засіданні вважала касаційну скаргу прокурора обґрунтованою в частині неправильного застосування ст. 75 КК України, м`якості призначеного покарання та невідповідності ухвали вимогам ст. 419 КПК України, просила її задовольнити частково.
Мотиви Суду
Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Обґрунтованість засудження ОСОБА_6 та правильність кваліфікації його дій за ст. 286 ч. 2 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Як вбачається з вироку, суд, призначаючи покарання засудженому та звільняючи його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, послався на обставини справи, дані про особу засудженого та врахував обставини, що пом`якшують покарання.
Разом з тим, суд не звернув уваги на те, що при вирішенні зазначеного питання він має належним чином досліджувати і оцінювати всі обставини, які мають значення для справи. Зокрема, суд, застосовуючи ст. 75 КК України, в повній мірі не врахував тяжкість вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, дані про особу засудженого ОСОБА_6 , який раніше неодноразово (чотири рази) притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних, у тому числі тяжких злочинів, проте на шлях виправлення не став, правильних висновків для себе не зробив та вчинив новий злочин у стані алкогольного сп`яніння, внаслідок чого потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було завдано тяжкі тілесні ушкодження.
Суд апеляційної інстанції зазначені обставини належним чином не врахував, залишив поза увагою доводи прокурора щодо безпідставного застосування судом першої інстанції ст. 75 КК України, їх ретельно не перевірив, відповіді на них не дав, а прийняте рішення належним чином не мотивував.
З врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що призначене засудженому ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 75 КК України не відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Крім того, таке покарання не є достатнім і необхідним для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину і особі засудженого внаслідок м`якості.
Отже, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, оскільки ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення, що у відповідності з вимогами ст. 438 ч. 1 п. 1 КПК України є підставою для скасування такого рішення, а касаційна скарга прокурора в цій частині є обґрунтованою і підлягає задоволенню частково.
Доводи касаційної скарги щодо неправильного застосування судом першої інстанції ст. 67 ч. 4 КК України підлягають перевірці та з`ясуванню при новому апеляційному розгляді.
За таких обставин, ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню на підставі ст. 438 ч. 1 п. 1 КПК України із призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, а касаційна скарга прокурора задоволенню частково.
При новому розгляді в суді апеляційної інстанції необхідно врахувати наведене, апеляційний розгляд здійснити відповідно до вимог КПК України та прийняти законне і обґрунтоване рішення, а, в разі підтвердження обсягу обвинувачення, за яким ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено, призначене йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України слід вважати м`яким.
Керуючись ст.ст. 436, 438 КПК України, п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу прокурора, яка брала участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 10 липня 2018 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3