КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
за участю
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою прокурора Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 25 січня 2019 року,
ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання прокурора Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000057 від 18.01.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.
В мотивування постановлення ухвали слідчий суддя вказав, що прокурор, ставлячи питання про накладення арешту на зазначені земельні ділянки не зазначив з якою саме метою він просить накласти даний арешт, при цьому посилаючись на ст. 98 КПК України як на підставу накладення арешту на нерухоме майно, прокурор не навів достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а тому з урахуванням вимог ч. 10 ст. 170 КПК Україи слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні клопотання прокурора слід відмовити.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції прокурор Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 25 січня 2019 року та ухвалити нову ухвалу, якою накласти арешт до скасування у передбаченому кримінальним процесуальним кодексом порядку на земельну ділянку - кадастровий номер :01:032:0521 площею 0,1 га. для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_6 ; земельну ділянку - кадастровий номер :01:032:0522 площею 0,1 га для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_7 ; земельну ділянку - кадастровий номер :01:032:0523площею 0,1 га для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_8 , шляхом позбавлення можливості володіння, користування та розпорядження вказаними земельними ділянками.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказує на те, що службовими особами Ірпінської міської ради в порушення ст. ст. 52, 83 Земельного кодексу України було передано у приватну власність фізичним особам частину земельної ділянки рекреаційного призначення парку "Дубки", що завдало істотної шкоди охоронюваним законом державним та громадським інтересам. З урахуванням наведеного, 23.01.2019 року прокурором Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 у вказаному кримінальному проваджені земельні ділянки з кадастровими номерами :01:032:0521, :01:032:0522, :01:032:0523 визнані речовими доказами.
Прокурор вважає, що обґрунтуванням застосування заходу забезпечення кримінального провадження стало саме те, що зазначені земельні ділянки є предметом злочинного посягання, а відомості про їх діючих власників можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Посилається на те, що мотивування ухвали місцевого суду щодо відмови у задоволенні клопотання сторони обвинувачення з підстав не зазначення мети накладення арешту на майно не відповідає дійсності, оскільки клопотання прокурора в мотивувальній частині чітко містить посилання на те, що зазначені земельні ділянки є предметом злочину та накладення арешту на майно забезпечить збереження речових доказів, що є метою, визначеною в ст. 170 КПК України.
В підсумку зазначає, що висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, на підставі чого ухвала слідчого судді є незаконною та підлягає скасуванню з одночасним накладенням арешту на майно.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, Ірпінським відділом Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному проваджені, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000057 від 18.01.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.
Під час досудового розслідування встановлено, що на підставі рішення Ірпінської міської ради №4138-56-VІІ від 30.08.2018 гр. ОСОБА_8 передано у власність земельну ділянку з кадастровим номером :01:032:0523площею 0,0674 га для індивідуального дачного будівництва в АДРЕСА_2 з присвоєнням адреси - АДРЕСА_2 ; на підставі рішення №4136-56-VІІ від 30.08.2018 гр. ОСОБА_6 передано у власність земельну ділянку з кадастровим номером :01:032:0521 площею 0,1000 га для індивідуального дачного будівництва в АДРЕСА_2 з присвоєнням адреси - АДРЕСА_2 ; на підставі рішення №4137-56-VІІ від 30.08.2018 гр. ОСОБА_7 передано у власність земельну ділянку з кадастровим номером :01:032:0522 площею 0,1000 га для індивідуального дачного будівництва в АДРЕСА_2 з присвоєнням адреси - АДРЕСА_2 .
Цими ж рішеннями земельні ділянки були віднесені до земель запасу Ірпінської міської ради, категорія земель - землі рекреаційного призначення.
При проведенні звірки з даними Публічної кадастрової карти України за посиланням http://map.land.gov.ua/kadastrova-karta та даних GISFile Карта за посиланням http://gisfile.com/map було встановлено, що земельні ділянки з кадастровими номерами: :01:032:0523, :01:032:0521, :01:032:0522 повністю накладаються на земельну ділянку з кадастровим номером :01:032:0522 площею 3,3115 га, що відповідно до даних ДЗК має цільове призначення - для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення та являється парком комунальної форми власності «Дубки».
Разом з тим, при прийнятті рішень №4138-56-VІІ, №4136-56-VІІ, №4137-56-VІІ Ірпінською міською радою було ухвалено, що вказані земельні ділянки передаються громадянам для індивідуального дачного будівництва, що унеможливлює використання землі відповідно до цільового призначення.
Крім того, земельні ділянки з кадастровим номерами :01:032:0523, :01:032:0521, :01:032:0522 фактично надані за рахунок частини парку «Дубки», про що свідчать дані Публічної кадастрової карти України та інформація ДЗК, оскільки фактична адреса земельних ділянок із вказаними кадастровими номерами - АДРЕСА_1 , що згідно даних GISFile Карта - є територією парку.
23.01.2019 прокурором Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_5 у вказаному кримінальному провадженні земельні ділянки з кадастровими номерами :01:032:0523, :01:032:0521, :01:032:0522 визнані речовими доказами.
23.01.2019 року прокурор Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області з клопотанням про накладення арешту на земельну ділянку - кадастровий номер :01:032:0521 площею 0,1 га. для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_6 ; земельну ділянку - кадастровий номер :01:032:0522площею 0,1 га для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_7 ; земельну ділянку - кадастровий номер :01:032:0523 площею 0,1 га для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_8 , шляхом позбавлення можливості володіння, користування та розпорядження вказаними земельними ділянками.

25.01.2019 року ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна було відмовлено.
Колегія суддів звертає увагу, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на майно, перевірялись судом першої інстанції, при цьому було вислухано доводи прокурора, досліджено матеріали судового провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.
Відмовляючи у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно, слідчий суддя суду першої інстанції послався на вимоги ст. 170 КПК України та вказав, що прокурором не доведено, що майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, на підставі чого відсутні підстави для накладення арешту на майно.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, що має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.
Вказана норма також узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, встановлюючи наявність правових підстав для арешту майна, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність таких підстав у цьому кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Як правильно зазначив в ухвалі слідчий суддя, зокрема про те, що у даномупровадженні прокурор не навів достатніх підстав вважати, що майно відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, а тому підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України для накладення арешту на майно не вбачається.
Окрім цього, слідчий суддя не встановив обставин за якими мета викладена у клопотанні прокурора, а саме накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів підтверджуються та співвідноситься з матеріалами справи, отже на час розгляду клопотання прокурора та накладення арешту на майно у слідчого судді були відсутні правові підстави для накладення арешту на майно.
Долучена до клопотання прокурора постанова про визнання майна речовим доказом від 23.01.2019 року є необґрунтованою, оскільки за своїм змістом не містить даних на підтвердження того, що майно відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, отже є формальною. У ній не вказано, з яких мотивів прокурор виходив при вирішенні питання про визнання земельних ділянок речовими доказами.
На думку колегії суддів апеляційної інстанції, органом досудового розслідування жодним чином не доведено, що майно, має важливе доказове значення для кримінального провадження, а саме було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.
Доводи апеляційної скарги щодо порушень судом норм КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та зазначені в апеляційній скарзі прокурора обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі прокурора, не вбачається.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст.ст. 170, 171, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 25 січня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання прокурора Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000057 від 18.01.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/1312/2019
Категорія: ст. 171 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_9
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1