Житомирський апеляційний суд
Справа №274/4883/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.4 ст. 187 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2019 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю: секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
прокурора: ОСОБА_7 ,
обвинуваченого: ОСОБА_8 ,
особи, щодо якої вирішується
питання про застосування заходів
медичного характеру: ОСОБА_9 ,
законного представника: ОСОБА_10 ,
захисників: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
потерпілого: ОСОБА_13 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження за апеляційними скаргами першого заступника прокурора Житомирської області ОСОБА_14 та захисника ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Андрушівського районного суду Житомирської області від 01 червня 2018 щодо ОСОБА_8 та за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Житомирської області ОСОБА_14 на ухвалу Андрушівського районного суду від щодо ОСОБА_15 від 01 червня 2018 року про застосування щодо ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Андрушівського районного суду Житомирської області від 01 червня 2018 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичева, Житомирської області, громадянина України, з середньо-технічною освітою, одруженого, не працюючого, проживаючого : АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє 26.03.2013 року Бердичівським міськрайонним судом за ч. ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України на 5 років 1 місяць позбавлення волі; ухвалою Богунського районного суду м. Житомир від 07.07.2016 року невідбуту частину покарання скорочено наполовину, згідно ст. 6 ЗУ «Про амністію» від 08.04.2014 року,-

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, і призначено йому покарання у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу залишено без змін тримання під вартою.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України строк відбування покарання обраховано ОСОБА_8 з моменту обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою з 15.08.2016 року.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» зараховано ОСОБА_8 у строк відбування покарання починаючи з 15 серпня 2016 року і до 20 червня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно вироку суду, 12.08.2016 року близько 01 години 40 хвилин, ОСОБА_8 разом ОСОБА_9 , знаходячись неподалік залізничного переїзду по вул. Житомирській, в м. Бердичеві, помітили раніше їм не знайомого ОСОБА_13 , який йшов у напрямку мікрорайону «М`ясокомбінат», та в цей час у нього виник умисел на розбійний напад, поєднаний насильством небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаний з заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

Реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_8 , діючи разом з ОСОБА_9 , з метою заволодіння майном ОСОБА_13 шляхом здійснення нападу, почали переслідувати потерпілого та наздогнавши його поблизу зупинки громадського транспорту, що по вул. Житомирська, 76 м. Бердичів, застосували щодо нього насильство небезпечне для життя та здоров`я потерпілого, яке виразилось у наступному: ОСОБА_9 схопив ОСОБА_13 рукою за шию ззаду, ОСОБА_8 наніс потерпілому один удар рукою в грудну клітину спереду, внаслідок чого потерпілий впав на асфальтоване покриття. Продовжуючи злочинні дії ОСОБА_9 та ОСОБА_8 нанесли потерпілому, що лежав на тротуарі близько 4 ударів ногами по тулубу, від яких ОСОБА_13 захищався, прикриваючись руками. Після подолання опору потерпілого ОСОБА_9 та ОСОБА_8 підняли ОСОБА_13 з землі та для продовження злочинних дій відвели до зупинки громадського транспорту, де посадили на лавочку.

В подальшому, ОСОБА_9 , підійшовши спереду до ОСОБА_13 , взяв його руками за голову та наніс близько п`яти ударів коліном правої ноги по обличчю потерпілого, після чого руками утримував потерпілого за тулуб, не даючи йому втекти, а ОСОБА_8 у той час обшукав одяг ОСОБА_13 ..

Продовжуючи злочинні дії, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , руками схопили потерпілого за ноги та стягнули його з лавочки на тротуар, внаслідок чого ОСОБА_13 впав та вдарився потиличною частиною голови об асфальтове покриття.

Подолавши таким чином опір потерпілого, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , заволоділи майном ОСОБА_13 , а саме: мобільним телефоном марки «Меіzu МХ5», вартістю 7432 гривні, спорядженим сім карткою мобільного оператора «Київстар», вартістю 25 гривень та сім-карткою мобільності оператора «LIFE», вартістю 25 гривень; шкіряним гаманцем, вартістю 380 гривень, всередині якого знаходилась банківська картка «Укрсиббанку»; срібним браслетом, вагою 50 грам, вартістю 65 гривень за 1 грам, на суму 3250 гривень; срібного каблучкою, вагою 5 грам, вартістю 65 гривень за 1 грам, на суму 325 гривень, та викраденим майном з місця скоєння злочину зникли.

Всього в результаті злочинних дій потерпілому ОСОБА_13 , заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 11437 гривень.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , потерпілому ОСОБА_13 завдані тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент заподіяння у вигляді перелому потиличної кістки, легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у вигляді забою головного мозку, перелому та підвивиху першого зуба, саден та підшкірних крововиливів обличчя.

Крім того ухвалою Андрушівського районного суду від 01 червня 2018 року

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Бердичева, Житомирської області, українця, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, проживаючого: АДРЕСА_2 ,

звільнено від кримінальної відповідальності за скоєння в стані неосудності суспільно небезпечних діянь, передбачених ч.ч.1,2 ст.185 та ч.2 ст. 186 КК України.

Застосовано до ОСОБА_9 примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Речові докази у кримінальному провадженні: велосипед марки «TRAVELLER », який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_16 вирішено повернути власнику ОСОБА_16 ; барсетку із штучної шкіри, шкіряний чохол та шкіряний гаманець, які знаходяться на зберіганні у ОСОБА_17 вирішено повернути власнику ОСОБА_17 ; велосипед марки «Либідь», який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_18 вирішено повернути власнику ОСОБА_18 ; банківську картку № НОМЕР_1 , шкіряний гаманець, срібну каблучку та сім-картки операторів мобільних зв`язків «Київстар» та «Лайф», які знаходяться на зберіганні у ОСОБА_13 вирішено повернути власнику ОСОБА_19 .

Згідно вищезазначеної ухвали судом встановлено, що ОСОБА_9 вчинив злочини за наступних обставин.

25.07.2016 року близько 15 години ОСОБА_9 , перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_3 , з метою таємного викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, усвідомлюючи, що його дії будуть не помічені, таємно викрав велосипед марки «TRAVELLER», вартістю 1000 гривень, належний ОСОБА_16 , що був залишений без нагляду, заподіявшй потерпілій матеріальної шкоди на суму 1000 гривень.

Крім того, 03.08.2016 року близько 09 години, ОСОБА_9 , перебуваючи па вул. Житомирській в м. Бердичів, помітив раніше не знайомого йому ОСОБА_17 , в лівій руці якого знаходилась барсетка, та в цей час у нього виник умисел на повторне відкрите викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 , з метою відкритого викрадення чужого майна почав переслідувати ОСОБА_17 та наздогнавши його поруч із приміщенням ТОВ Лікувально - діагностичний центр «Пан лікар», що за адресою: м. Бердичів вул. Житомирська, 76, шляхом ривка з рук останнього, без застосування фізичного насильства, повторно відкрито викрав барсетку із штучної шкіри, вартістю 450 гривень, в якій знаходився шкіряний гаманець, вартістю 400 гривень, з грішми в сумі 400 гривень; мобільний телефон, марки «Нокіа 6303 і», вартістю 500 гривень, в шкіряному чохлі, вартістю 100 гривень, споряджений сім-карткою мобільного оператора «Київстар», вартістю 25 гривень, на рахунку якої знаходились гроші в сумі 60 гривень, кулькова ручка, яка матеріальної цінності для потерпілого не становить, два ключі до врізних замків вхідних дверей, вартістю 40 гривень за один, загальною вартістю 80 гривень, та з викраденим майном з місця скоєння злочину втік, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_17 матеріальну шкоду на загальну суму 2015, 00 гривень.

Також, 05.08.2016 року близько 20 години, ОСОБА_20 , перебуваючи на території загальноосвітньої школи № 6, що по вул. Житомирська, 104/2, м. Бердичева, з метою таємного викрадення чужого майна, скориставшись неуважністю інших осіб, що знаходилися на території школи, усвідомлюючи, що його дії будуть не помічені, шляхом вільного доступу, таємно, повторно викрав велосипед марки «Либідь», вартістю 1000 гривень, належний ОСОБА_18 , що був залишений без нагляду, заподіявши потерпілому матеріальної шкоди на суму 1000 гривень.

Крім цього, 12.08.2016 року близько 01.40 години, ОСОБА_20 разом із ОСОБА_8 , знаходячись неподалік залізничного переїзду по вул. Житомирській, в м. Бердичеві, помітили раніше не знайомого їм ОСОБА_13 , який йшов в напрямку мікрорайону «М`ясокомбінат», та в цей час в них виник спільний умисел на відкрите викрадення чужого майна.

Реалізуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_20 за попередньою змовою із ОСОБА_8 , з метою відкритого викрадення чужого майна, почали переслідувати ОСОБА_13 та, наздогнавши його поруч із зупинкою громадського транспорту, що розташована за адресою: м. Бердичів вул. Житомирська, 76, нанесли останньому чисельні удари кулаками по голові та тулубу, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді: забою м`яких тканин голови, підшкірні крововиливи, садна чола та обличчя, закритої черепно - мозкової травми, тобто застосували насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, після чого відкрито, повторно викрали майно належне ОСОБА_13 , а саме: мобільний телефон, марки «Meizu МХ5», вартістю 7432 гривні, споряджений сім-карткою мобільного оператора «Київстар», вартістю 25 гривень та сім-карткою мобільного оператора «LIFE», вартістю 25 гривень; шкіряний гаманець, вартістю 380 гривень, всередині якого знаходилась банківська картка «Укрсиббанку»; срібний браслет, вагою 50 грам, вартістю 65 гривень за 1 грам, на суму 3250 гривень; срібну каблучку, вагою 5 грам, вартістю 65 гривень за 1 грам, на суму 325 гривень та з викраденим майном з місця скоєння злочину зникли. Всього в результаті злочинних дій потерпілому ОСОБА_13 , шкоду матеріальну шкоду на загальну суму 11437 гривень.

В апеляційній скарзі перший заступник прокурора Житомирської області ОСОБА_14 просить вирок Андрушівського районного суду від 01.06.2018 щодо ОСОБА_8 за ч.4 ст. 187 КК України змінити у зв`язку неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, виключити посилання суду на прізвище ОСОБА_15 та зазначити, що ОСОБА_8 вчинив злочин з особою, матеріали

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок Андрушівського районного суду Житомирської області від 01.06.2018 року відносно ОСОБА_8 змінити, сформулювавши обвинувачення, що визнане судом доведеним, після повторного дослідження та оцінки доказів, перекваліфікувавши діяння на ч. 2 ст. 125 КК України, призначивши відповідне покарання за в межах санкцій цієї статті, а також правильно визначивши початок строку відбування покарання та строк тримання під вартою.

Стверджує про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження. Так, висновки суду, викладені у судових рішеннях, містять істотні суперечності. Обставини, які суд вважає встановленими і які дослівно переписані із обвинувального акту прокурора, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Незважаючи на відсутність доказів на вищезазначені припущення органу досудового розслідування, викладені в обвинувальному акті, які суд переписав дослівно і поклав в основу вироку як встановлені обставини, останнім кваліфіковано діяння ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 187 КК України. Разом з тим, в ухвалі цього ж суду у цій же справі, за цими ж обставинами, на підставі оцінки тих самих доказів, суд першої інстанції по-іншому викладає обставини справи і кваліфікує їх за ч. 2 ст. 186 КК України. Суд першої інстанції, оцінюючи одні і ті ж докази, в одній і ті ж справі, за одними і тими ж фактами прийшов до висновку, що в одному випадку має місце розбійний напад ОСОБА_13 із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень (ч.4 ст. 187 КК), а в іншому - відкрите викрадення чужого майна належного ОСОБА_13 ( ч.2 ст. 186 КК), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб. Жодного доказу того, що ОСОБА_8 заволодів майном потерпілого немає, а в обвинуваченого не виявлено такого майна. Зазначає, що вирок суду не відповідає вимогам ст. 374 КПК України, оскільки суд в мотивувальній частині дослівно переписав обвинувальний акт прокурора, зазначивши лише обставини, що встановлені органом досудового розслідування, і не зазначено того, що встановлено судом. Крім того суд безпідставно не врахував доводи сторони захисту про те, що прокурором ненадано докази вартості зазначених ним збитків, а твердження суду про те, що вартість майна, яка підтверджена довідками, на кваліфікацію дій обвинуваченого не впливає є помилковим.

На думку апелянта ряд доказів обвинувачення є недопустимими, а саме протокол слідчого експерименту від 07.09.2016 року проведений з потерпілим ОСОБА_13 , висновок судового медичного експерта №366 від 19.09.2016 року, протокол огляду місяця події від 13.08.2016 року, а саме земельної ділянки, розташованої поблизу магазину «Продукти», де були знайдені дві частини банківських карт «Укрсиббанк».

Крім того апелянт посилається на невірне застосування судом до обвинуваченого положень ч.5 ст. 72 КК України та Закону України «Про внесення змін до кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» та неправильно кваліфіковано дії обвинуваченого за ст. 187 КК України

У зв`язку з наведеним на думку захисника вирок суду підлягає зміні у відповідності до вищенаведених доводів та обставин.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор та потерпілий ОСОБА_13 підтримали апеляційній скарги прокурора на вирок та ухвалу суду першої інстанції, заперечивши проти задоволення апеляційної скарги захисника, захисник ОСОБА_12 та обвинувачений ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу захисника та апеляційну скаргу прокурора на ухвалу суду щодо ОСОБА_9 , заперечили проти апеляційної скарги прокурора на вирок суду, захисник ОСОБА_11 заперечив проти задоволення апеляційної скарги прокурора на ухвалу суду, залишив на розсуд суду вирішення апеляційних скарг прокурора та захисника ОСОБА_12 на вирок суду, законний представник ОСОБА_10 та особа, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_9 з приводу розгляду апеляційних скарг поклалися на розсуд суду.

Заслухавши доповідь судді, думку, пояснення і доводи учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційних скарг, обговоривши їх доводи та вимоги, колегія суддів дійшла висновку про часткове їх задоволення, виходячи з наступного.

У відповідності до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення та інше.

Як вбачається з обвинувального акту стосовно ОСОБА_8 за ч.4 ст.187 КК України та клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_9 , якому інкримінується вчинення злочинів, передбачених ч.ч.1,2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, які було направлено прокурором до суду та ухвалою суду першої інстанції від було об`єднано в одне провадження, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 12.08.2016 року близько 01 год. 40 хв. вчинили злочин щодо потерпілого ОСОБА_13 , заволоділи його майном на загальну суму 11437грн. та спричинили останньому тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості.

Тобто, має місце одна подія злочину відносно потерпілого ОСОБА_13 за участю ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Разом з тим, щодо однієї і тієї ж події злочину щодо потерпілого ОСОБА_13 обвинувальний акт стосовно ОСОБА_8 за ч.4 ст.187 КК України та клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_9 , якому інкримінується вчинення даного злочину за ч.2 ст. 186 КК України, містять різні обставини вчинення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 даного злочину. відносно ОСОБА_13 .

Розглядаючи обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 за ч.4 ст. 187 КК України та клопотання про застосування до ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру у зв`язку із вчиненням ним злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України в одному провадженні, не звертаючи належної уваги на вказані суперечності у встановленні органом досудового слідства обставин вчиненого злочину, оцінюючи одні і ті ж докази, в одному і тому ж провадженні, за одними і тими ж фактами суд першої інстанції, погоджуючись зі стороною обвинувачення щодо обставин вчинення злочину та кваліфікації дій зазначених вище осіб, прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_8 має місце розбійний напад на потерпілого ОСОБА_13 із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень (ч.4 ст. 187 КК), а в діях ОСОБА_9 - відкрите викрадення чужого майна, належного ОСОБА_13 ( ч.2 ст. 186 КК), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Таким чином висновки суду першої інстанції містять істотні суперечності та не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, які також однозначно та чітко не були встановлені і органом досудового розслідування. Не звернувши на зазначені обставини уваги та розглянувши провадження без усунення зазначених суперечностей, які до речі також містилися і в поясненнях ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та потерпілого ОСОБА_13 щодо обставин злочину, судом таким чином було допущено неповноту судового розгляду.

Крім того, розглядаючи в одному провадженні обвинувальний акт та клопотання з викладом обставин вчинення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 одного і того ж злочину з наведеними істотними суперечностями, та приймаючи два рішення за вказаними процесуальними документами із різною кваліфікацією дій зазначених осіб, судом першої інстанції в даному випадку було порушено право на захист як обвинуваченого ОСОБА_8 , так і ОСОБА_9 , які вправі захищатися від чітко визначеного обвинувачення, викладеного без суперечностей та припущень, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та на думку апеляційного суду перешкодило суду ухвалити законні та обгрунтовані рішення як щодо обвинувального акту відносно ОСОБА_8 , так і щодо клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_9 .

Враховуючи наведені вище обставини, встановлені при апеляційному перегляді кримінального провадження, колегія суддів також вважає, що оскаржувані вирок та ухвала суду першої інстанції не відповідають в повній мірі вимогам ст.ст. 374 та 513 КПК України відповідно.

Таким чином оскаржені вирок та ухвала суду першої інстанції у відповідності до положень ст. ст. 409-412 КПК України підлягають скасуванню з призначенням нового розгляду обвинувального акту щодо ОСОБА_8 та клопотання щодо ОСОБА_9 в суді першої інстанції у відповідності до положень ст.ст. 415, 420 КПК України зі стадії підготовчого судового засідання, оскільки за вказаних вище обставин апеляційний суд позбавлений можливості прийняти свої рішення по суті обвинувачення та клопотання.

При новому розгляді обвинувального акту та клопотання суду першої інстанції необхідно врахувати зазначені вище обставини та доводі, викладені в апеляційних скаргах як прокурора, так і захисника обвинуваченого, вирішивши попередньо питання про відповідність обвинувального акту щодо ОСОБА_8 та клопотання щодо ОСОБА_9 вимогам ст.ст. 290, 511 КПК України та можливості призначення їх розгляду в судовому засіданні у відповідності до положень ст. 314 КПК України.

У зв`язку з скасуванням оскаржених вироку та ухвали суду та призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції у відповідності до положень ст.ст. 177, 183, 197 КПК України колегія судді вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 строк тримання під вартою на 60 діб, враховуючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливості його переховування від суду з огляду на тяжкість покарання, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, можливість впливати на потерпілого та інших учасників провадження, іншим чином перешкоджати судовому розгляду, та у відповідності до ст. 514 КПК України продовжити дію раніше обраного щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді передання на піклування матері з обов`язковим лікарським наглядом, залишивши його без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційні скарги першого заступника прокурора Житомирської області ОСОБА_14 та захисника ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Андрушівського районного суду Житомирської області від 01 червня 2018 щодо ОСОБА_8 за ч.4 ст. 187 КК України задовольнити частково, апеляційну скаргу першого заступника прокурора Житомирської області ОСОБА_14 на ухвалу Андрушівського районного суду Житомирської області від 01 червня 2018 року про застосування щодо ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру задовольнити.

Вирок Андрушівського районного суду Житомирської області від 01 червня 2018 року щодо ОСОБА_8 за ч.4 ст. 187 КК України та ухвалу Андрушівського районного суду Житомирської області від 01 червня 2018 року про застосування щодо ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру - скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 за ч.4 ст. 187 КК України та клопотання про застосування до ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 у виді тримання під вартою продовжити до 07 квітня 2019 року включно.

Запобіжний захід ОСОБА_9 у виді передання на піклування матері ОСОБА_10 з обов`язковим лікарським наглядом залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: