Дата документу 11.03.2019 Справа № 323/843/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 323/843/18 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/468/19 Доповідач в 2 інст.: ОСОБА_2
Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2019 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Оріхівського районного суду Запорізької області від 14 вересня 2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Новоселівка Оріхівського району Запорізької області, громадянин України, маючий неповну середню освіту, непрацюючий, неодружений, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,
визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та йому призначено покарання:

- за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання постановлено рахувати з моменту фактичного затримання 15 травня 2018 року.

Зараховано у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 15 травня 2018 року по 14 вересня 2018 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 у відшкодування майнової шкоди 1200 гривень та моральної шкоди 800 гривень, на користь ОСОБА_10 у відшкодування майнової шкоди 10000 гривень.

Скасовано арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Оріхівського районного суду Запорізької області від 10 травня 2018 року.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, за наступних обставин.

В грудні 2017 року приблизно о 20 годині ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, прийшов до території подвір`я будинку АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_9 , розуміючи, що за його діями не спостерігають сторонні особи, таємно викрав металеві ворота вартістю 252 грн., та в подальшому розпорядився вказаним майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_9 майнову шкоду на вказану суму.
Крім цього, в середині січня 2018 року в нічний час ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно з корисливих мотивів, зайшов на територію подвір`я будинку АДРЕСА_2 , який на праві власності належить ОСОБА_10 , розуміючи, що за його діями не спостерігають сторонні особи, достовірно знаючи, де знаходяться ключі від вхідних дверей у вказаний будинок, взяв вказані ключі та проник у приміщення будинку, звідки таємно викрав два газових конвектори загальною вартістю 3700 грн. 20 коп., та в подальшому розпорядився вказаним майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_10 майнову шкоду на вказану суму.
Крім цього, 19 квітня 2018 року приблизно о 14 годині ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, знаходячись в приміщенні літньої кухні, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , куди був запрошений власником будинку в якості гостя, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав мобільний телефон вартістю 4403,88 грн., з картою пам`яті вартістю 187 грн., який належав ОСОБА_11 та знаходився на столі в літній кухні вищевказаного будинку, після чого покинув місце події та розпорядився майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 4590,88 грн.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію судом його дій, вважає призначене йому покарання таким, що є несправедливим внаслідок своєї суворості та просить призначити йому покарання із застосуванням ст.ст. 69, 75 КК України.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що він вину визнав повністю, щиро розкаявся, має намір відшкодувати завдану шкоду в повному обсязі, співпрацював зі слідством, що є пом`якшуючими обставинами.

Просить вирок суду змінити та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі або застосувати до нього ст. 75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

Заслухавши доповідь судді по справі, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважала, що суд врахував всі обставини справи та взяв до уваги дані про особу обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників провадження, у тому числі обвинуваченого ОСОБА_7 в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, і в апеляційній скарзі не оспорюються.

У відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини пом`якшуючи та обтяжуючі покарання. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд, призначаючи ОСОБА_7 покарання, виконав вимоги ст. 65 КК України, а саме: врахував ступень тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості та тяжкого злочину, визнав щире каяття та визнання вини за обставини, що пом`якшують покарання, визнав вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння за обставину, що обтяжує покарання, дав належну оцінку даним про особу обвинуваченого, який раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, постійного місця проживання не має, за місцем проживання характеризується негативно, офіційно не працює, суспільно-корисною працею не займається, неодружений, стійких соціальних зв`язків не має, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, а згідно з досудовою доповіддю, ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий.

Колегія суддів також враховує те, що обвинувачений раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких умисних корисливих злочинів, раніше двічі звільнявся від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості й не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві, що свідчить про те, що належних висновків він для себе не зробив та на шлях виправлення ставати не бажає, що у сукупності свідчить про його підвищену суспільну небезпеку.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу того, що виправлення та перевиховання, а також попередження вчинення нових злочинів обвинуваченим можливо лише з призначенням йому покарання у виді позбавлення волі і підстави для застосування ст.ст. 69,75 КК України до вказаного покарання відсутні.

Відповідно до положень ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Колегія суддів вважає, що розмір призначеного ОСОБА_7 покарання відповідає тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та даним про його особу, а також відповідає критерію справедливого покарання, відповідає вимогам ст. 65 КК України та його меті.

При цьому, як вбачається з вироку суду, за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України ОСОБА_7 було призначене покарання не в максимальних межах санкцій частин цієї статті, а призначаючи остаточне покарання у відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України, суд застосував принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим, що також не свідчить про несправедливість призначеного остаточного покарання через його суворість.

Доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду не спростовують, оскільки судом першої інстанції в повній мірі встановлено та належним чином оцінено і враховано всі обставини, які за законом повинні бути врахованими при призначенні особі покарання.

Істотних порушень органами досудового слідства чи судом норм кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 414, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Оріхівського районного суду Запорізької області від 14 вересня 2018 року у відношенні ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її оголошення безпосередньо до Верховного Суду, а засудженим, який утримується під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4