Справа № 611/71/19
Провадження № 1-кп/611/20/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2019 року Барвінківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4

ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ Донецької області, громадянина України, з повною середньою освітою, одруженого, працюючого вантажником на Харківському заводі будівельних матеріалів, в силу ст. 89 КК України не судимого, який зареєстрований і фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

та

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Котівка Барвінківського району Харківської області, громадянина України, з базовою середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, перебуває на обліку в Барвінківському районному центрі зайнятості, раніше в силу ст. 89 КК України не судимого, який зареєстрований і фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні злочину, передбаченого ст.ст. 15 ч. 3, 185 ч. 2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчинили злочин, передбачений ст. 15 ч. 3, 185 ч. 2 КК України, за таких обставин.

05 листопада 2018 року близько 08 години 00 хвилин ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_5 здійснити крадіжку качанів кукурудзи з поля, розташованого поблизу с. Гаврилівка Барвінківського району Харківської області, на що ОСОБА_5 погодився.

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та діючи умисно, протиправно, за попередньою змовою групою осіб, спільно і узгоджено, з корисливого мотиву, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , взявши вдома полімерні мішки в кількості 10 штук, відро та господарчі сумки, прослідували на земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:0692, площею 92,1686 га, яка знаходиться поблизу с. Гаврилівка Барвінківського району Харківської області, на якій росла кукурудза, що належала ОСОБА_6 .

У період часу з 08 години 30 хвилин до 10 години 30 хвилин ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , упевнившись, що їх дії не будуть ніким помічені, з вказаної земельної ділянки наламали та перемістили до захисної лісосмуги 9 мішків качанів кукурудзи. В той час, коли вони наповнювали десятий мішок, їх протиправні дії були помічені та припинені працівниками поліції, внаслідок чого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не змогли довести злочин до кінця з причин, що не залежали від їх волі.

Вага зерна кукурудзи, яке знаходилося у качанах кукурудзи, вилучених у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , складає 211 кг. Згідно висновку судово - товарознавчої експертизи від 19.11.2018 року № 25785, ринкова вартість 1 кг зерна кукурудзи врожаю 2018 року станом на 05.11.2018 року складає 4 грн. 16 коп.

Таким чином, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 своїми протиправними діями намагалися спричинити потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 877 грн. 76 коп.

Допитані як обвинувачені, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 свою винуватість в інкримінованому їм злочині визнали повністю і дали показання щодо обставин скоєного ними злочину так, як це викладено вище.

Роз`яснивши учасникам судового провадження зміст ч. 3 ст. 349 КПК України та вислухавши їх думку щодо можливості її застосування, враховуючи те, що обвинувачені та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і їм роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, вважає за можливе у відповідності зі ст. 349 ч. 3 КПК України обмежити дослідження доказів у провадженні допитом обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і дослідженням матеріалів провадження, що характеризують особу обвинувачених, та не досліджувати інші докази щодо обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд, допитавши обвинувачених, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують їх особу, вважає повністю доведеною винуватість обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, і кваліфікує дії обвинувачених за статтями 15 ч. 3, 185 ч. 2 КК України.

Призначаючи вид і міру покарання, суд ураховує положення Загальної частини КК України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК є злочином середньої тяжкості, особи обвинувачених, характер і ступінь участі кожного з них у вчиненні злочину, обставини, що пом`якшують їх покарання, відсутність обставини що обтяжують їх покарання.

Вивченням особи обвинувачених встановлено:

- ОСОБА_4 раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, працює, проживає з дружиною, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, у вчиненому кається;

- ОСОБА_5 раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, проживає зі співмешканкою, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, у вчиненому кається.

Обставинами що пом`якшують покарання обох обвинувачених, суд визнає їх щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, те, що потерпілому викрадене майно буде повернуто за цим вироком.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Ураховуючи викладене, суд вважає, що обвинуваченим слід призначити покарання, передбачене санкцією статті 185 ч. 2 КК України обмеження волі, необхідне і достатнє для їх виправлення і попередження нових злочинів, і яке буде відповідати принципу Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - пропорційності обмеження прав людини і легітимної мети покарання та невідворотності покарання.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справах «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) та «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до вимог ст. 75 КК якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Приймаючи до уваги тяжкість вчиненого злочину, наведені вище дані про особи обвинувачених, обставини, що пом`якшують їх покарання, відсутність обставин, що обтяжують їх покарання, суд доходить висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 без відбування ними покарання і звільнення їх від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з встановленням іспитового строку 1 рік, який, на думку суду, є достатнім для того, щоб засуджені в умовах здійснення контролю за їх поведінкою довели своє виправлення, і покладенням на них обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, необхідних і достатніх для їх виправлення і попередження нових злочинів.

На думку суду, такий захід примусу відповідає меті покарання, є співмірним тяжкості і характеру вчиненого діяння та його наслідкам.

Суд, дійшовши висновку про доведеність винуватості обвинувачених у вчиненні інкримінованого їм злочину, вважає за необхідне на підставі ч. 2 статті 124 КПК України стягнути з них документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 429 грн. 00 коп. з кожного.

Долю речових доказів суд визначає у відповідності зі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 374 - 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим за статтями 15 ч. 3, 185 ч. 2 КК України і призначити йому покарання за цими статтями обмеження волі на строк 1 (один) рік.

ОСОБА_5 визнати винуватим за статтями 15 ч. 3, 185 ч. 2 КК України й призначити йому покарання за цими статтями обмеження волі на строк 1 (один) рік.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі ст. 75 КК України від призначеного покарання звільнити з випробуванням, якщо кожний з них на протязі іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину, і згідно з п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на кожного з них обов`язки періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації, повідомляти вказаний орган про зміну свого місця проживання, навчання та роботи, і не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу вказаного органу, необхідні і достатні для їх виправлення і попередження нових злочинів.

Речові докази у провадженні, що знаходяться на зберіганні в Барвінківському ВП Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області: 5 мішків із зерном кукурудзи загальною вагою 211 кг, повернути потерпілому ОСОБА_6 , відро та дві господарчі сумки знищити.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не обирати.

Стягнути ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в дохід держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі по 429 (чотириста двадцять дев`ять) грн. 00 коп. з кожного.

На вирок може бути подана апеляція до Харківського апеляційного суду через Барвінківський районний суд протягом 30 діб з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Обвинуваченим та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1