Справа № 135/845/17
Провадження №11-кп/801/121/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 листопада 2018 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

з участю прокурора: ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Ладижинського міського суду Вінницької області від 23 червня 2018 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Дранка Тульчинського району Вінницької області, житель АДРЕСА_1 , з вищою освітою, працює в іноземній компанії «Транс-Пік» м. Томашов Мозавєцкі в Польщі, одружений, українець, громадянин України, військовозобов`язаний, раніше не судимий,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України з призначенням покарання у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн без позбавлення права керувати транспортними засобами;
на підставі п. «е» ст. Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнений від відбування призначеного покарання;
стягнуто з обвинуваченого на користь ОСОБА_10 16755,48 грн. в рахунок відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди та 30000 грн. компенсації за завдану моральну шкоду та 640 грн. судових витрат;
повернуто ОСОБА_10 960 грн. судового збору, сплаченого відповідно до квитанції ПАТ КБ «Приватбанк» від 20.07.2017 року,
стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 1494,64 грн.,
вирішено долю речових доказів,

в с т а н о в и в:

За вироком суду ОСОБА_9 визнаний винним у тому, що 22 вересня 2016 року близько 22 год. 00 хв. в м. Ладижин Вінницької області, він, керуючи технічно справним транспортним засобом - автомобілем марки «Део» моделі «Ланос» державний номер НОМЕР_1 , рухаючись по проїжджій частині вул. Будівельників у напрямку руху перехресть вулиць П.Кравчика-Будівельників, по лівій смузі руху, в районі магазину «Українські ковбаси» по вул. Будівельників №17-А, порушив вимоги п.18.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від. 10.10.2001, не зупинився перед пішохідним переходом, на якому були пішоходи та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , яка переходила проїжджу частину дороги по нерегульованому пішохідному переходу.
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритих перемолів головки правої малоберцевої кістки, правої плечової кістки тіла, десятого хребця, синців нижньої частини грудей та живота, які згідно висновку експерта №213 від 04.10.2016 року в сукупності відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень по критерію тривалого розладу здоров`я більш як 21 день.
Згідно висновку експерта № 491а від 14.07.2017 року в ситуації, яка склалась, водій автомобіля марки «Део» моделі «Ланос» державний номер НОМЕР_1 , мав технічну можливість попередити дану дорожньо-транспортну пригоду шляхом зупинки транспортного засобу до смуги руху пішохода. В діях водія автомобіля «Део» моделі «Ланос» ОСОБА_9 вбачається невідповідність вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, згідно якого водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби - зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події дорожньо-транспортної пригоди.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 , не оспорюючи свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, вважає вирок незаконним у зв`язку з неповнотою судового розгляду кримінального провадження та просить його скасувати в частині часткового задоволення цивільного позову потерпілої ОСОБА_10 та ухвалити новий вирок про відмову в задоволенні цивільного позову. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що потерпілою не доведено факт здійснення операції у квітні 2017 року внаслідок отримання тілесних ушкоджень, спричинених ДТП у вересні 2016 р., викликає сумнів проведення обстеження та лікування потерпілої, так як воно не стосується витрат, пов`язаних з лікуванням наслідків ДТП, діагноз потерпілої, визначений внаслідок медичного обстеження, свідчить про наявність хронічних хвороб у потерпілої та не співпадає з діагнозом, який було встановлено потерпілій внаслідок вчинення ДТП у вересні 2016 року.

Також, вважає, що потерпіла не довела факт завдання їй моральної шкоди у розмірі 35000 грн, задоволена судом першої інстанції сума моральної шкоди в розмірі 30000 грн є значно завищеною та не вмотивованою.

Заслухавши доповідь судді, захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу, представника потерпілої ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_8 , який заперечив проти її задоволення, прокурора ОСОБА_6 , який покладався на розсуд суду, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, обґрунтований, базується на сукупності досліджених у судовому засіданні доказів та учасниками судового розгляду не оспорюється.

Кваліфікація дій обвинуваченого за ч.1 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, є вірною.

Стосовно покарання, то воно призначене обвинуваченому, на переконання колегії суддів, у відповідності з вимогами ст. 65 КК України.

Так, призначаючи ОСОБА_9 покарання, суд вірно врахував тяжкість вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, вперше притягується до кримінальної відповідальності, частково відшкодував заподіяну потерпілій шкоду, за місцем проживання компроментуючих матеріалів щодо нього немає, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, відсутність обставин, які його обтяжують.

Оскільки на ОСОБА_9 поширюється Закону України «Про амністію у 2016 році», суд вірно застосував до нього акт амністії та звільнив від відбування призначеного покарання.

Щодо цивільного позову потерпілої ОСОБА_10 в частині стягнення на її користь з обвинуваченого 24583, 25 грн. матеріальної та 100000 грн моральної шкоди судом задоволений у відповідності з вимогами ст.ст. 128, 129, 368 КПК України, ст.ст. 1167, 1177 ЦК України.

Так, суд дійшов висновку про часткове задоволення цивільного позову потерпілої на суму 21755, 48 грн, яка підтверджена доданими до позову чеками та накладними.

Цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди суд задовольнив частково на суму 35 000 грн, виходячи з того, що потерпіла внаслідок протиправних дій отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості по критерію тривалого розладу здоров`я більш як 21 день, зваживши на характер та обсяг заподіяних їй фізичного болю та душевних страждань і переживань, вимушених змін у її житті, пов`язаних із тривалим лікуванням, під час якого вона приймала ліки, перенесла операцію, тривалість часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану здоров`я.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що потерпілою не доведено факту здійснення їй хірургічної операції в квітні 2017 року внаслідок отримання нею тілесних ушкоджень під час ДТП та вона придбала ліки, вживання яких не відноситься до лікування отриманих травм, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки проведена операція поперекового відділу хребта є наслідком перелому 10 хребця внаслідок вчиненого ОСОБА_9 кримінального правопорушення, а деякі медичні препарати, хоча не відносяться до препаратів, призначених для безпосереднього лікування тілесних ушкоджень, проте, вони знеболюючої, профілактичної дії та є додатковим джерелом вітамінів для ефективного лікування та відновлення здоров`я.

У зв`язку з тим, що обвинуваченим сплачено потерпілій 10000 грн, з яких 5000 грн у відшкодування матеріальної та 5000 грн у відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції зменшив суму задоволеного цивільного позову ОСОБА_10 , стягнувши з ОСОБА_9 на її користь 16755, 48 грн. матеріальної шкоди та 30000 грн матеріальної шкоди.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 408 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Ладижинського міського суду Вінницької області від 23 червня 2018 року щодо нього без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: (підписи)

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .
Згідно з оригіналом: