Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження №1-кс/641/3838/2018 Справа №641/4817/18
УХВАЛА
У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав в повному обсязі. Вказав, що з метою встановлення причетності вказаних вилучених речей до кримінального правопорушення, орагну досудового розслідування необхідно провести експертизу.
ОСОБА_8 зазначила, що є приватним підприємцем, нею було куплено Iphone 6 з сим-карткою з номером НОМЕР_2 , ІМЕІ НОМЕР_3 , ноутбук ТМ «Lenovo» G 585, ноутбук ТМ «Lenovo» Z 546. Вказала, що до кримінального правопорушення вказані речі відношення не мають.
Представник власника майна ОСОБА_8 ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення клопотання, при цьому зазначила, що слідчим не доведено наявності підстав вважати, що вилучені речі причетні до вчиненого злочину. Крім того, вказала, що вилучені речі належать ОСОБА_8 , об`єм майна не співрозмірний з санкцією інкримінованої статті. Також зазначила, що сама ОСОБА_8 не є ані підозрюваною, ані свідком в даному злочині, в даному кримінальному провадженні фігурує ОСОБА_9 , яка є матір`ю чоловіка, вона проживає за адресою, за якою проводився обшук.
Слідчий суддя, розглянувши клопотання, заслухавши пояснення слідчого, дослідивши додані до клопотання документи, дійшов наступного.
Як вбачається зі змісту ч. 2 ст. 167 КПК України, то Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
У відповідності до положень ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 КПК); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення.
Враховуючи, що слідчим доведено, що вилучені в ході обшуку речі є предметами та засобами вчинення злочину, оскільки містять сліди злочину, слідчий суддя дійшов висновку про те, що клопотання підлягає задоволенню.
Керуючись ст.376 КПК України, слідчий суддя, -
Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме:
- мобільний телефон Iphone 6 з сим-карткою з номером НОМЕР_2 , ІМЕІ НОМЕР_3 з прив`язкою до Instagram аккуанту (Juliana.vestido);
-ноутбук ТМ «Lenovo» G 585 в корпусі чорного кольору з зарядним пристроєм;
-ноутбук ТМ «Lenovo» Z 546 в корпусі сірого кольору з зарядним пристроєм.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали покладається на слідчого СВ Слобідського ВП ГУ НП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_2 та прокурора Слобідського відділу Харківської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_5 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя- ОСОБА_1