йСправа № 304/1509/18 Провадження № 1-кп/304/175/2018
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2018 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
їх захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження № 0000453 від 30 жовтня 2018 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сімер Перечинського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, пенсіонера, одруженого, українця, громадянина України, раніше не судимого

та

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Т.Ремета Перечинського району Закарпатської області, мешканки АДРЕСА_1 , з повною професійно-технічною освітою, пенсіонерки, одруженої, українки, громадянки України, раніше не судимої

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у тому, що діючи за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою, умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, погодилися на пропозицію такої особи щодо сприяння у незаконному переправленні через державний кордон України, а саме шляхом надання засобів до тимчасового переховування, забезпечення продуктами харчування, а також координацію дій для подальшого переправлення до Федеративної Республіки Німеччина нелегальних мігрантів громадян В`єтнаму: ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_13 ( ОСОБА_14 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_15 ( ОСОБА_16 ), ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_17 ( ОСОБА_18 ), ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ОСОБА_19 ( ОСОБА_20 ), ІНФОРМАЦІЯ_7 ; ОСОБА_21 ( ОСОБА_22 ), ІНФОРМАЦІЯ_8 ; ОСОБА_23 ( ОСОБА_24 ), ІНФОРМАЦІЯ_9 ; ОСОБА_25 ( ОСОБА_26 ), ІНФОРМАЦІЯ_10 ; ОСОБА_27 ( ОСОБА_28 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_29 ( ОСОБА_30 ), ІНФОРМАЦІЯ_11 ; ОСОБА_31 ( ОСОБА_32 ), ІНФОРМАЦІЯ_12 ; ОСОБА_33 ( ОСОБА_34 ), ІНФОРМАЦІЯ_6 ; а також ОСОБА_35 ( ОСОБА_36 ), ІНФОРМАЦІЯ_13 , та Ле Тронг Бао ( ОСОБА_37 ), ІНФОРМАЦІЯ_14 , які завідомо для ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували на території України без будь-яких документів, та яких вони розмістили у своєму домоволодінні АДРЕСА_1 і утримували у замкнутому гаражному приміщенні та кімнаті на другому поверсі житлового будинку близько двох місяців до моменту їх виявлення працівниками поліції 10 липня 2018 року. При цьому, 04 липня 2018 року ОСОБА_4 , з невстановленою досудовим розслідуванням особою, після втечі з гаражного приміщення вказаного домогосподарства трьох громадян В`єтнаму, усвідомлюючи можливість виявлення місцезнаходження інших нелегальних мігрантів, того ж дня ввечері на власному мікроавтобусі «Мерседес Бенц 315 D», р/н НОМЕР_1 , вивіз решту тринадцять громадян В`єтнаму у невстановлену лісову місцевість, де вони знаходилися під його та невстановленої досудовим розслідуванням особи наглядом три дні, з метою їх переховування та недопущення втечі, та яких 07 липня 2018 року привіз назад до свого будинку. Кримінальна відповідальність за вказане кримінальне правопорушення передбачена ч. 2 ст. 332 КК України.

16 листопада 2018 року в м. Перечин між прокурором Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 і обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за участю їх захисника адвоката ОСОБА_6 укладено угоди про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України, згідно якої обвинувачені визнають свою вину у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 332 КК України. Крім цього, сторони дійшли згоди щодо покарання, яке мають понести обвинувачені за ч. 2 ст. 332 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років зі звільненням їх на підставі ст. ст. 75, 76 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вони протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинять нового злочину та виконають покладені на них обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, а також визначили наслідки укладення, затвердження і невиконання зазначеної угоди.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повністю визнали свою вину у вчиненні інкримінованого їм злочину, щиро розкаялися. Також ствердили, що угоду вони укладали добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для них зрозумілі. Разом зі своїм захисником просили їх затвердити.

Прокурор також просив затвердити дані угоди та пояснив, що такі відповідають вимогам закону, вказані у них міри покарання визначені з урахуванням особи обвинувачених, відповідно до положень ч. 2 ст. 332 КК України.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 цього Кодексу, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Частина 5 вказаної статті передбачає, що укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 475 цього Кодексу.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , передбачене ч. 2 ст. 332 КК України, як сприяння у незаконному переправленні осіб через державний кордон України шляхом надання засобів, вчинене за попередньою змовою групою осіб щодо кількох осіб. Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.

При цьому судом встановлено, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 цілком розуміють права визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, яке буде до них застосовано.

Також встановлено, що прокурор усвідомлює наслідки затвердження угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України.

Крім цього, у судовому засіданні встановлено, що дані угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та відповідно можуть бути затверджені та на підставі цих угод може бути ухвалений вирок, оскільки їх умови узгоджуються з вимогами вказаного Закону, не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін чи інших осіб, їх укладення було добровільним, наявні фактичні підстави для визнання винуватості. Також судом береться до уваги те, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених.

Що ж стосується визначеної сторонами угод тривалості іспитового строку та обов`язків, що покладаються на обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , то такі судом не враховуються, виходячи з наступного.

Як роз`яснено у п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» від 11 грудня 2015 року тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, яку звільнено від відбування покарання з випробуванням, згідно з ч. 3 ст. 75 КК визначаються виключно судом. У зв`язку з цим визначені сторонами угоди тривалість іспитового строку та обов`язки, що покладаються на особу, яка звільняється від відбування покарання з випробуванням, не враховуються судом, про що зазначається в мотивувальній частині судового рішення та не є підставою для відмови у затвердженні угоди.

Отже, оскільки домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не виходять за межі загальних та спеціальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність, а сторони, відповідно до частин 2, 3 ст. 75 КК України, досягли домовленості щодо звільнення обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, а також враховуючи те, що суд зобов`язаний прийняти рішення про таке звільнення у випадку затвердження угоди про примирення або визнання винуватості за наявності сукупності таких умов: 1) сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років; 2) узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням; 3) угода відповідає чинному законодавству та підстави для відмови в її затверджені визначені КПК (пункти 1 - 6 ч. 7 ст. 474 КПК) відсутні, суд приходить до висновку, що угоди про визнання винуватості слід затвердити.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Запобіжні заходи, обрані відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у виді особистого зобов`язання, слід залишити до набрання вироком законної сили.

Питання процесуальних витрат вирішуватиметься у порядку ст. 124 КПК України.

Речових доказів у даному кримінальному провадженні немає.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

На підставі наведеного та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст. ст. 374, 474, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 16 листопада 2018 року між прокурором Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 16 листопада 2018 року між прокурором Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 і обвинуваченою ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Процесуальні витрати по справі за проведення судових дактилоскопічних експертиз №3/368 від 28 серпня 2018 року та № 3/369 від 30 серпня 2018 року у розмірі 3 718 (три тисячі сімсот вісімнадцять) грн. стягнути в рівних долях з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь держави, а саме по 1 859 (одній тисячі вісімсот п`ятдесят дев`ять) грн.

Запобіжні заходи відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили слід залишити попередні у виді особистого зобов`язання.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Копію вироку суду сторони кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. 6 ст. 376 КПК України.

Головуючий: ОСОБА_1