В И Р О К
іменем України

13 грудня 2018 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:
головуючого - ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

з боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Зміїв кримінальне провадження № 0000936 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Соколове, Зміївського району Харківської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, не одруженого, із середньою освітою, раніше судимого:

1) вироком Зміївського районного суду Харківської області від 06.02.2001 за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140, ст. 44, ст. 42 КК України (редакція 1960 року) до 2-х років позбавлення волі, звільненого 07.12.2002 року за відбуттям строку покарання;

2) вироком Зміївського районного суду Харківської області від 06.11.2003 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 3-х років позбавлення волі, звільненого умовно-достроково на невідбутий термін 10 місяців 15 днів 28.10.2005 року на підставі постанови Балаклійського районного суду Харківської області від 20.10.2005 року;

3) вироком Зміївського районного суду Харківської області від 03.06.2009 за ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 121, ст. 71 КК України до 7 років 1 місяця позбавлення волі, звільненого 13.06.2013 року за відбуттям терміну покарання;

4) вироком Зміївського районного суду Харківської області від 12.03.2014 за ч. 3 ст. 185 КК України до 3-х років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

5) вироком Зміївського районного суду Харківської області від 31.10.2014 за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3-х років 6 місяців позбавлення волі, звільненого умовно-достроково 13.07.2017 року на підставі постанови Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05.07.2017 року на невідбутий термін 3 місяці 30 днів на підставі ст. 81 КК України;

6)вироком Зміївського районного суду Харківської області від 02.03.2018 за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки,

у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

15.10.2018, в ранковий час, більш точного часу встановити не виявилося за можливе, у ОСОБА_4 , який за згодою ОСОБА_5 перебував у приміщенні домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

З метою реалізації свого умислу, ОСОБА_4 в той же день та час, знаходячись в приміщенні господарської будівлі вищевказаного домоволодіння, шляхом вільного доступу, протиправно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, з метою наживи, вчинив крадіжку килиму червоного кольору розміром 3х4, бувшого у використанні, вартістю, згідно висновку товарознавчої експертизи №3963 від 25.10.2018, 1175,00 грн., що належить потерпілій ОСОБА_5 .

Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на свій розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток на вищезазначену суму.

Сторони кримінального провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставинам справи, які ними не оспорюються. З урахуванням принципів диспозитивності та змагальності сторін кримінального провадження, з огляду на визнання обвинуваченим фактичних обставин, якими обгрунтовано обвинувачення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу.

Допитаний в судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_4 вину в інкримінованому йому злочині визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, пояснив, що кримінальне правопорушення вчинене ним за вищевикладених обставин.

Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні вище зазначеного кримінального правопорушення і його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, визнається щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, визнається рецидив злочинів.

Під час призначення покарання ОСОБА_4 , враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу винного, який неодноразово був судимий за умисні злочини, новий злочин вчинив в період непогашених судимостей за умисні, в тому числі, тяжкі злочини, що дає змогу суду констатувати про наявність такої обтяжуючої покарання обставини, як рецидив злочину.

Крім того, ОСОБА_4 під наглядом в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває, за місцем проживання скарг на нього немає, не одружений, не працює, тому, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі.

Новий злочин обвинувачений ОСОБА_4 вчинив в період іспитового строку, який йому було визначено вироком Зміївського районного суду Харківської області від 02.03.2018.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Оскільки злочин обвинуваченим вчинений під час іспитового строку, який призначений вироком Зміївського районного суду Харківської області від 02.03.2018 року, остаточне покарання ОСОБА_4 належить призначити за сукупністю вироків за правилами, передбаченими ст. 71 КК України.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 "Про практику призначеннями судами покарання" частиною 2 статті 75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Враховуючи наявність таких ризиків, як можливість вчинення обвинуваченим нового злочину, що підтверджується його попередньою поведінкою, де він в період іспитового строку, визначеного вироком Зміївського районного суду Харківської області від 02.03.2018 року, скоїв новий злочин, та виключення можливості ухилитись від відбування призначеного судом покарання, що передбачено ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне обрати стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Питання щодо речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Судові витрати стягнути з обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6 місяців.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців, призначеного за даним вироком, шляхом часткового складання, приєднати 2 (два) роки невідбутого покарання за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 02.03.2018 року за ч. 2 ст. 185 КК України, визначивши остаточне покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість)місяців.

Обрати запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили у виді тримання під вартою в Державній установі "Харківський слідчий ізолятор", взявши його під варту негайно в залі суду.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з дня фактичного затримання - 13.12.2018 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Державного бюджету України 170 (сто сымдесят) грн 00 к. на відшкодування процесуальних витрат на залучення експертів на проведення судово-товарознавчої експертизи №3963 від 25.10.2018.

Речові докази - килим червоного кольору розміром 3х4, який знаходиться на відповідальному зберіганні у потерпілої ОСОБА_5 , вважати їй повернутим.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: