Рівненський апеляційний суд
__________________________________________________копія:_____
У Х В А Л А
Іменем України

01 листопада 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000961 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с.Іваничі, Рівненського р-ну, Рівненської обл., зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

За участі:
секретаря судових засідань - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

представника потерпілої-адвоката ОСОБА_9 ,

за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_4 та прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_10 (далі - прокурор), на вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 30 листопада 2017 року;

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_4 просить вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 30 листопада 2017 року відносно нього скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Прокурор в апеляційній скарзі просить вирок відносно ОСОБА_4 змінити та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 судовий збір на користь держави в загальному розмірі 1929 (одна тисяча дев`ятсот двадцять дев`ять) грн. 20 (двадцять) коп., а також на користь потерпілої ОСОБА_8 в загальному розмірі 551 (п`ятсот п`ятдесят одну) грн. 20 (двадцять) коп..

Згідно оскаржуваного вироку, ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначено покарання у виді арешту на строк 6 (шість) місяців. До набрання вироком законної сили, запобіжний захід ОСОБА_4 не обрано. Цивільний позов ОСОБА_8 про стягнення майнової та моральної шкоди задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_4 на її користь майнову шкоду, завдану злочином у розмірі 3724 (три тисячі сімсот двадцять чотири) грн. 58 (п`ятдесят вісім) коп. та моральну шкоду у розмірі 3000 (три тисячі) грн., а всього 6724 (шість тисяч сімсот двадцять чотири) грн. 58 (п`ятдесят вісім) коп.. Цивільний позов Рівненської міської ради про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину задоволено та стягнуто з ОСОБА_4 на користь Рівненської міської ради для зарахування на рахунок місцевого бюджету 2332 (дві тисячі триста тридцять дві) грн. 90 (дев`яносто) коп. витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_4 в основу доводів щодо скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції зазначає, що у ході судового розгляду кримінального провадження суд відхилив клопотання його захисника про долучення до матеріалів даного кримінального провадження документів, що характеризують потерпілу ОСОБА_8 як особу, яка схильна до провокації конфліктних ситуацій та наклепу, у зв`язку із чим допустив неповноту судового слідства без дослідження усіх матеріалів справи. Також додає, що судом були взяті до уваги лише докази, надані потерпілою стороною, а саме - її представником, та не були належним чином оцінені показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які стверджували, що на момент вчинення злочину він знаходився на роботі у с.Карпилівка, а тому, відповідно - не міг вчинити даний злочин. Крім того, вказує, що йому вже виповнилось 70 (сімдесят) років, він має на утриманні онкохвору дружину, а тому вирок вважає незаконним через недоведеність його вини у вчиненні злочину.

Прокурор уважає вирок незаконним у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в частині судового рішення, що стосується питання стягнення судового збору з обвинуваченого на користь держави та потерпілої у розмірі, пропорційному до задоволених позовів про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Додає, що у зв`язку із тим, що позовні вимоги потерпілої у даному кримінальному провадженні задоволені повністю, а кримінальний процесуальний закон не врегульовує питання щодо стягнення судового збору у ході розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні, то документально підтверджені витрати потерпілої на сплату судового збору підлягають стягненню на користь потерпілої з обвинуваченого ОСОБА_4 , що у свою чергу, судом першої інстанції вирішено не було у ході ухвалення оскаржуваного вироку.

У поданих запереченнях на апеляційні скарги обвинуваченого та прокурора, представник потерпілої адвокат ОСОБА_9 просить залишити апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 без задоволення та не заперечує щодо задоволення апеляційної скарги прокурора. В обгрунтування доводів заперечень вказує, що обвинувачення у вчиненні злочину в даному випадку, пред`явлене ОСОБА_4 , а не її довірительці ОСОБА_8 , а тому твердження скарги про долучення до матеріалів даного кримінального провадження матеріалів, що характеризують її довірительку з тієї чи іншої сторони за клопотанням обвинуваченого є безпідставне. Також вказує, що показання свідків, на які посилається обвинувачений, були повністю спростовані доказами, наявними у матеріалах кримінального провадження та необхідності у повторному дослідженні їх показань апеляційним судом, чи повторному допиті немає.

За вироком суду, 04 липня 2015 року приблизно о 20 год. 40 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи на земельній ділянці ОСОБА_8 , що знаходиться біля будинку АДРЕСА_2 , під час конфлікту, який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс не менше трьох ударів кулаками рук, ногами по тілу та обличчю ОСОБА_8 , чим спричинив їй тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта №1231 від 12 листопада 2015 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які повністю підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого та просили призначити новий розгляд у суді першої інстанції та, відповідно скасувати вирок, одночасно відмовивши у задоволенні апеляційної скарги прокурора, пояснення потерпілої ОСОБА_8 та її представника адвоката ОСОБА_9 , які просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_4 та задовольнити апеляційну скаргу прокурора, пояснення прокурора ОСОБА_6 , який повністю підтримав апеляційну скаргу прокурора, подану на вирок, та просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_4 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені учасниками судового провадження у поданих на вирок суду першої інстанції апеляційних скаргах, колегія суддів дійшла таких висновків.

Кримінальним процесуальним законом, а саме ст.ст. 407, 408 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції вправі змінити вирок за наслідками розгляду апеляційної скарги на вирок суду першої інстанції у разі: 1) пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого; 2) зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення і застосування статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність про менш тяжке кримінальне правопорушення; 3) зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення; 4) в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_4 , висловлена в апеляційній скарзі, яку підтримала його захисник адвокат ОСОБА_7 , про скасування вироку та призначеного розгляду в суді першої інстанції, з підстав, наведених ОСОБА_4 в апеляційній скарзі, у даному випадку не відповідає встановленим судом першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та суперечить положенням кримінального процесуального закону.

Так, жодних, визначених ст.ст. 412, 415 КПК України підстав, за наявності яких, апеляційний суд вправі скасувати вирок та призначити новий розгляд у суді першої інстанції в апеляційній скарзі ОСОБА_4 не вказано.

Також в апеляційній скарзі обвинуваченого відсутні, навіть, посилання на зазначені норми КПК України, а захисник адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні таку вимогу свого підзахисного, хоча і підтримала, однак додатковими доказами чи наданням пояснень з даного приводу в судовому засіданні не обґрунтувала, а тому вимоги скарги ОСОБА_4 на вирок суду першої інстанції задоволенню не підлягають, оскільки вони не грунтуються на законі.

Що стосується апеляційних вимог скарги прокурора, то такі заслуговують на увагу та підлягають до задоволення у повному обсязі.

Прокурор, у даному випадку, правильно наголошує на тому, що суд першої інстанції зобов`язаний був, зокрема й у відповідності до вимог ст.374 КПК України, у ході засудження ОСОБА_4 , ухвалити рішення про відшкодування процесуальних витрат.

Із вироку суду вбачається, що у рамках кримінального провадження потерпілою ОСОБА_8 до ОСОБА_4 був пред`явлений цивільний позов, який був вирішений судом та задоволений частково, а тому, як вірно вказує прокурор у скарзі, на підставі ст.88 ЦПК України, він стягується з відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог з відповідача, у даному випадку, в дохід держави та на користь потерпілої ОСОБА_8 ..

Документи на підтвердження сплати судового збору цивільними позивачами наявні у матеріалах кримінального провадження, а тому такі процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 ..

У відповідності до роз`яснень абз.6 п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23 грудня 2005 року, рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд вправі ухвалити за наявності згоди такої особи на закриття справи з відповідної підстави.

Колегія суддів, на підставі вищевказаних норм КПК України та, у ході перевірки матеріалів кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , заслухавши пояснення, надані учасниками судового провадження, зокрема пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 про відмову від звільнення його судом від кримінальної відповідальності, уважає за необхідне постановити ухвалу про зміну, оскаржуваного обвинуваченим та прокурором вироку Рівненського районного суду Рівненської області від 30 листопада 2017 року з прийняттям рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного йому судом першої інстанції покарання з таких підстав.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст.125 КК України, тобто за нанесення 04 липня 2015 року потерпілій ОСОБА_8 легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Санкцією ч.2 ст.125 КК України передбачені покарання у виді: громадських робіт на строк від 150 (ста п`ятдесяти) до 240 (двохсот сорока) годин, виправних робіт на строк до 1 (одного) року, арешту на строк до 6 (шести) місяців або обмеження волі на строк до 2 (двох) років.

Злочин, передбачений ч.2 ст.125 КК України, за який засуджено ОСОБА_4 , у відповідності до ч.2 ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.

Як передбачено п.2 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минув трьохрічний строк, у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Частиною другою ст.532 КПК України закріплено, що у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Оскільки, на момент розгляду апеляційних скарг на вирок суду першої інстанції, який не набрав законної сили, тобто станом на 01 листопада 2018 року минув трирічний строк з дня вчинення ОСОБА_4 злочину, який він вчинив 04 липня 2015 року, то останній підлягає звільненню від відбування призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності, яке положенням ст.408 КПК України суперечити не буде.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_13 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити повністю.

Вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 30 листопада 2017 року відносно ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000961 відносно ОСОБА_4 за ч.2 ст.125 КК України змінити.

На підставі ст.ст.49, 80 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_8 судовий збір в сумі 551 (п`ятсот п`ятдесят одну) грн. 20 (двадцять) коп..

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в сумі 1929 (одна тисяча дев`ятсот двадцять дев`ять) грн. 20 (двадцять) коп..

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення цим судом та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя-доповідач - підпис ОСОБА_1

Судді: підписи ОСОБА_2

ОСОБА_3

Згідно з оригіналом: суддя-доповідач: ОСОБА_1