ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/8969/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/110/19 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - запобіжний захід
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2019 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

при секретарі ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тернопільського апеляційного суду в режимі відеоконференцзвязку матеріали за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 12 квітня 2019 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 12 квітня 2019 року задоволено клопотання ст. слідчого СВ ТВП ГУНП в Тернопільській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернополя, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 січня 2019 року за ч.2 ст.185 КК України на 1 рік обмеження волі та звільнений від відбування покарання з випробуванням терміном 1 рік,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України, та застосовано запобіжний захід - тримання під вартою із визначенням розміру застави в сумі 38 420 грн. із покладенням на нього відповідних обовязків у випадку її внесення.

Датою закінчення дії ухвали зазначено 00 год 00 хв. 08 червня 2019 р.

Не погодившись з рішенням суду, захисник підозрюваного ОСОБА_7 - ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до його підзахисного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із покладенням на нього відповідних обовязків.

Вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою та незаконною, оскільки суд не повній мірі дослідив усі обставини справи, у звязку з чим прийшов до помилкового рішення щодо обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Стверджує, що подане клопотання слідчого є необґрунтованим, а ризики, передбачені ст.177 КПК України, не підтверджені належними та достатніми доказами.

Зокрема зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги твердження сторони захисту про недопустимість такого доказу, як протокол огляду відеозапису та протокол добровільної видачі відео в підтвердження винуватості підозрюваного.

Вказує, що надані до суду матеріали справи не містять ухвалу слідчого судді про надання згоди на тимчасове вилучення речей та документів, які мають значення для даного кримінального провадження.

Крім того, зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що підозрюваний ОСОБА_9 має належний стан здоров`я, який дозволяє йому перебувати в закладах обмеження волі.

Також вказує, що позиція сторони обвинувачення, що підозрюваний ОСОБА_9 може укриватись від слідства та суду із посиланням на тяжкість інкримінованих злочинів не може бути взята до уваги, оскільки у рішенні ЄСПЛ від 01.06.2006 у справі «Мамедов проти Росії» визначено, що хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу подальшого позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тяжкість злочину.

Стверджує, що оскільки підозрюваний ОСОБА_9 має постійне місце проживання, тому може мати місце застосування до нього такого запобіжного заходу, як цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу захисника із наведених в ній мотивів, прокурора, який заперечував проти задоволення вказаної апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підозрюваного ОСОБА_7 ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні ст. слідчого СВ ТВП ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001133 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 11 квітня 2019 року близько 08:10 год. підозрюваний ОСОБА_7 , який раніше вчиняв корисливі умисні злочини, перебуваючи у аптеці "Подорожник", що знаходиться по вул. 15 Квітня, "2Б в м. Тернополі, діючи повторно, відкрито намагався викрасти з торгових стелажів зубну пасту марки "Пародонтакс" 75 мл. вартістю 42,79 грн., однак, виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, злочин не закінчив з причин, які не залежали від його волі, оскільки з викраденим майном був затриманий перехожими на вулиці.

11 квітня 2019 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України.

Того ж дня слідчий СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке слідчий суддя своєю ухвалою від 12 квітня 2019 року задовольнив.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду встановлено, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею належно дотримані.

Обираючи відносно підозрюваного запобіжний захід у виді взяття під варту, суд перевірив, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України. Вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення доведена прокурором та сумнівів не викликає.

Під час розгляду клопотання, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини, визначені п. п. 1-3, ч.1 ст.194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, достовірність підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам - є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи. Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя місцевого суду в сукупності із зазначеним врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , відомості про його особу, спосіб життя та соціальні звязки.

З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні.

При цьому, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого, врахувавши конкретні обставини кримінального провадження, також дійшов вірного висновку щодо можливості визначення підозрюваному ОСОБА_7 розміру застави в сумі 38 420 грн.

Колегія суддів вважає, що, враховуючи суспільну небезпеку вчиненого злочину, інші дані про його особу, які наведені у клопотанні слідчого та яким під час судового засідання слідчим суддею була надана вірна оцінка, на даному етапі розслідування лише такий запобіжний захід із встановленням розміру застави у вказаній сумі з покладенням на нього відповідних обовязків у разі внесення такої зможе дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором, що виключає собою можливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, слідчий суддя також правильно звернув увагу і на те, що ОСОБА_7 , будучи неодноразово судимим, під час відбування іспитового строку, встановленого вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 січня 2019 року, знову обґрунтовано підозрюється у вчиненні нового злочину проти власності, що, на думку колегії суддів, свідчить про його підвищену суспільну небезпеку як особи, яка, перебуваючи на волі, може продовжити вчиняти й інші кримінальні правопорушення, отже, вказує на наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Що стосується твердження захисту про недотримання судом вимог Європейського суду з прав людини, зокрема, висновків рішення ЄС Мамедова проти Росії, то у п.74 зазначеного рішення йдеться про подальше тримання під вартою, яке не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тяжкість злочину.

В даному ж випадку апеляційний суд переглядає ухвалу слідчого судді про обрання запобіжного заходу.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що згідно з цією ж усталеною практикою Європейського суду з прав людини суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Що стосується доводів сторони захисту щодо неналежності тих чи інших доказів, то на даному етапі слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього заходу забезпечення кримінального провадження, одним із яких є запобіжний захід, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Твердження апелянта про відсутність в матеріалах справи відомостей щодо стану здоровя підозрюваного, який би дозволяв йому знаходитись під вартою, на увагу не заслуговують, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які скарги чи клопотання сторони захисту з цього приводу, не поступало таких скарг чи клопотань і під час розгляду слідчим суддею клопотання слідчого про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

За таких обставин ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та обрання підозрюваному ОСОБА_7 більш мякого запобіжного заходу, про що йдеться в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду дійшла остаточного висновку про залишення апеляційної скарги захисника підозрюваного ОСОБА_7 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 184, 193, 194, 309, 407 ч. 3 п. 1, ч.1 418, 422 КПК України, колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 12 квітня 2019 року про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - без змін.

Ухвала Тернопільського апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи