Справа № 675/3053/18
Провадження № 1-в/675/10/2019
У Х В А Л А

"04" лютого 2019 р. м.Ізяслав
Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ізяслав в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_4 про вирішення питань, пов`язаних з виконанням вироку суду відповідно до ст.ст.537, 539 КПК України, -
в с т а н о в и в :
Засуджений ОСОБА_4 , який відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі в ДУ «Замкова виправна колонія (№58)», звернувся до суду із клопотанням, яким просить виключити із вироку апеляційного суду Чернігівської області від 02.04.2004 року кваліфікацію його дій за ст.69 КК України (в редакції 1960 року).
Клопотання мотивоване тим, що Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінально-процесуального кодексів України щодо гуманізації кримінальної відповідальності» від 15.04.2008 року №270-VI внесено зміни до ч.4 ст.28 КК України та визначено, що злочин визнається вчиненим злочинною організацією, якщо він скоєний стійким ієрархічним об`єднанням декількох осіб (п`ять і більше), члени якого або структурні частини якого за попередньою змовою зорганізувалися для спільної діяльності з метою безпосереднього вчинення тяжких або особливо тяжких злочинів учасниками цієї організації, або керівництва чи координації злочинної діяльності інших осіб, або забезпечення функціонування як самої злочинної організації, так і інших злочинних груп.
Таким чином, ОСОБА_4 вказує, що злочин, вчинений ним та кваліфікований судом за ст.69 КК України, вчинено групою у складі трьох осіб, а тому підлягає декриміналізації.
В судовому засіданні засуджений своє клопотання підтримав, просив його задовольнити. Вказав, що постановою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 28.10.2010 року ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ст.69 КК України (в редакції 1960 року), ОСОБА_7 не був засуджений за вчинення злочину, передбаченого вказаною нормою КК України, а тому на даний момент учасників банди є двоє, що на підставі ст.ст.5, 28, 74 КК України є підставою для звільнення його від кримінальної відповідальності, передбаченої ст.69 КК України (1960 року).
Захисник підтримав клопотання засудженого, посилаючись на ст.5, 28, 74 КК України, просив його задовольнити.
Прокурор вказала, що відсутні підстави для задоволення клопотання засудженого.
Представник колонії, повідомлений належним чином про дату, час, місце судового розгляду, в судове засідання не прибув, подав заяву про слухання справи за його відсутності.
Суд, вислухавши пояснення учасників провадження, дослідивши письмові докази, матеріали особової справи, приходить до наступних висновків.
Пунктом 13 частини 1 статті 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, зокрема має право вирішувати таке питання як звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 ст.74 Кримінального кодексу України.
Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.
Так, вироком апеляційного суду Чернігівської області від 02 квітня 2004 року ОСОБА_4 засуджений за п.п. «а», «е», «і» ст.93, ч.3 ст142, п.п. «ж», «з», «і» ст.93, ч.2 ст.17 ч.3 ст.140, ч.2 ст.142, ст.69, ч.3 ст.140, ч.2 ст.140, ч.3 ст.193 КК України (в редакції 1960 року), ч.3 ст.185, ч.4 ст.187, ч.1 ст.263, ч.2 ст.263, ч.3 ст.357, ч.2 ст.358, ст.70 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.
Ухвалою Верховного Суду України від 05 жовтня 2004 року вирок апеляційного суду Чернігівської області від 02 квітня 2004 року щодо ОСОБА_4 змінено та постановлено вважати його засудженим на підставі п.«а» ст.93, п.п.«ж», «з», «і» ст.93, ч.3 ст.142, ч.2 ст.142, ст.69, ч.3 ст.140, ч.2 ст.140, ч.2 ст.17, ч.3 ст.140, ч.3 ст.193 КК України (в редакції 1960 року), ч.3 ст.185, ч.4 ст.187, ч.1 ст.263, ч.2 ст.263, ч.3 ст.357, ч.2 ст.358 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна.
Також вказаним вироком апеляційного суду Чернігівської області від 02 квітня 2004 року (з урахуванням ухвали Верховного Суду України від 05.10.2004 року) визнано винними у вчиненні, крім інших, злочину, передбаченого ст.69 КК України (в редакції 1960 року), ОСОБА_8 , ОСОБА_6 . Цією ж ухвалою кримінальна справа щодо ОСОБА_7 по ст.69 КК України (1960 року) закрита на підставі ст.6 п.9 КПК України.
Відповідно до диспозиції ст.69 КК України (в редакції 1960 року) відповідальність за даною нормою закону наступала за організацію озброєної банди з метою нападу на підприємства, установи, організації чи на окремих осіб, а так само участь у такій банді або у вчинюваному нею нападі.
Організація озброєної банди за ст.69 КК України (в редакції 1960 року) є закінченим злочином з моменту її створення, незалежно від того, чи вчинили члени банди хоча б один напад.
Крім того пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 07.07.1995 року (яка була чинна до 23.12.2005 року) роз`яснювалось поняття банда, а саме: під бандою розумілася стійка організована й озброєна група з двох або більше осіб, яка попередньо об`єдналась для вчинення одного або кількох нападів на громадян чи підприємства, установи та організації, незалежно від форм власності.
З набранням чинності діючим КК України статтею 28 введено поняття вчинення злочину групою осіб, групою осіб за попередньою змовою, організованою групою, злочинною організацією.
07.05.2008 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінально-процесуального кодексів України щодо гуманізації кримінальної відповідальності» від 15.04.2008 року №270-VI, відповідно до якого, крім іншого, у частині четвертій статті 28 КК України слова «(три і більше)» замінено словами «(п`ять і більше)».
Таким чином частинами 3 та 4 статті 28 КК України, із врахуванням внесених вказаним Законом змін, передбачено, що злочин визнається вчиненим організованою групою, якщо в його готуванні або вчиненні брали участь декілька осіб (три і більше), які попередньо зорганізувалися у стійке об`єднання для вчинення цього та іншого (інших) злочинів, об`єднаних єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану, відомого всім учасникам групи.
Крім того, злочин визнається вчиненим злочинною організацією, якщо він скоєний стійким ієрархічним об`єднанням декількох осіб (п`ять і більше), члени якого або структурні частини якого за попередньою змовою зорганізувалися для спільної діяльності з метою безпосереднього вчинення тяжких або особливо тяжких злочинів учасниками цієї організації, або керівництва чи координації злочинної діяльності інших осіб, або забезпечення функціонування як самої злочинної організації, так і інших злочинних груп.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №13 «Про практику розгляду судами кримінальних справ про злочини, вчинені стійкими злочинними об`єднаннями» вказано, що бандою необхідно визнавати озброєну організовану групу або злочинну організацію, яка попередньо створена з метою вчинення кількох нападів на підприємства, установи, організації чи на окремих осіб або одного такого нападу, який потребує ретельної довготривалої підготовки (п.17).
Відповідно до мотивувальної частини вироку апеляційного суду Чернігівської області від 02.04.2004 року (аркуші вироку 16, 17, 70, 71) судом встановлено, що ОСОБА_4 виступав безпосереднім організатором злочинного угрупування. Членами банди були він, ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Злочини вказаною бандою вчинено в період з липня по листопад 1999 року.
За вказаним вироком суду вказана стійка організована група об`єдналася для здійснення нападів на окремих осіб з метою заволодіння майном громадян та вчинення інших корисливих злочинів. Вказаній злочинній групі притаманні були стійкість, організованість, її члени діяли між собою узгоджено, з чітким розподілом ролей.
Таким чином, виходячи із детального аналізу наведених судом ознак форми співучасті вказаних осіб, банда, членом якої був ОСОБА_4 , діяла у формі організованої групи, для організації та злочинної діяльності якої достатньо, відповідно до ч.3 ст.28 КК України, трьох і більше осіб.
Як зазначалось вище, ОСОБА_4 засуджений вироком апеляційного суду Чернігівської області від 02.04.2004 року за організацію банди. Крім того, ОСОБА_4 , а також ОСОБА_8 та ОСОБА_6 засуджені цим же вироком за участь у вказаній банді та у вчинюваних нею нападах.
Кримінальна справа щодо ОСОБА_7 закрита в зв`язку із засудженням його за тими ж епізодами вироком Ніжинського міського суду Чернігівської області. Так, відповідно до вироку вказаного суду від 05.03.2001 року, зміненого ухвалою судової колегії в кримінальних справах Чернігівського обласного суду від 19.04.2001 року, ОСОБА_7 засуджено за ст.ст.140 ч.2, 140 ч.3, 142 ч.3, 17 ч.2, 140 ч.3, 222 ч.1, 222 ч.3 КК України (1960 року) та за сукупністю злочинів призначене остаточне покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
Також постановою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 28.10.2010 року на підставі Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінально процесуального кодексів України щодо гуманізації кримінальної відповідальності» з вироку апеляційного суду Чернігівської області від 02.04.2004 року виключено кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ст.69 КК України (в редакції 1960 року).
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що банда, організована ОСОБА_4 та членом якої він був, діяла у формі організованої групи, для організації та діяльності якої, враховуючи приписи ч.3 ст.28 КК України, необхідно троє і більше осіб, що і встановлено вироком апеляційного суду Чернігівської області від 02.04.2004 року.
Тобто підстав для звільнення ОСОБА_4 від призначеного покарання за ст.69 КК України (в редакції 1960 року) немає. При цьому суд зауважує, що постанова Ізяславського районного суду Хмельницької області від 28.10.2010 року, якою виключено кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ст.69 КК України (в редакції 1960 року), немає преюдиційного значення при вирішенні даної справи, так як стосується безпосередньо ОСОБА_6 , а також не змінює висновків суду, викладених у вироку від 02.04.2004 року.
Керуючись ст.ст.372, 537, 539 КПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В :
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про вирішення питань, пов`язаних з виконанням вироку суду відповідно до ст.ст.537, 539 КПК України відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1