Провадження №11-кп/801/283/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 січня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
судді-доповідача: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002208 від 03.06.2018року, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_7 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 15.11.2018 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , студента 2 курсу денної форми навчання Донецького національного університету ім. Василя Стуса, неодруженого, громадянина України, раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання за у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом 1 року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирішено питання з процесуальними витратами, накладеним арештом та речовими доказами.
За участю прокурора ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:
Згідно вироку суду, ОСОБА_6 03.06.2018 року близько 20 год. 40 хв., керуючи технічно-справним автомобілем марки "Volkswagen Passat" реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині проспекту Юності в м. Вінниці в напрямку вулиці Пирогова, в районі електроопори №97, не вжив своєчасних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу в момент об`єктивної появи в полі зору пішохода ОСОБА_7 , який перетинав проїздну частину зліва-направо по напрямку руху автомобіля, внаслідок чого допустив наїзд на ОСОБА_7 .
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи №885 від 09.08.2018 року отримав тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла: закрита черепно-мозкова травма - забій головного мозку із формуванням вогнища геморагічного просякнення в лівій скроневій долі головного мозку, перелом кісток склепіння черепа (тім`яної та луски скроневої кісток справа, з ушкодженням зовнішньої та внутрішньої кісткових пластин), садна голови; ротаційний підвивих 1-го шийного хребця; закриті переломи кісток тазу: уламковий перелом правої лобкової кістки зі зміщенням, перелом правої сідничної кістки без зміщення, перелом бокової маси крижової кістки справа; садна в ділянці попереку і колінних суглобів. Дані травми відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, оскільки являлись небезпечними для життя в момент заподіяння.
Водій автомобіля ОСОБА_6 порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, в яких зазначено: "12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.".
Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 489а від 24.07.2018 року, в ситуації, яка склалася, водій ОСОБА_6 мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода шляхом термінового гальмування з зупинкою автомобіля "Volkswagen Passat", реєстраційний номер НОМЕР_1 , до смуги руху пішохода, при цьому, в діях водія ОСОБА_6 вбачається невідповідність вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору, знаходилися в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.
Прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати вирок, в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, а також неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, та постановити новий вирок, яким засудити ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного судом основного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку терміном 3 роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. В решті вирок залишити без змін.
Свої вимоги прокурор мотивує тим, що судом не в достатній мірі враховано ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_6 просить змінити вирок в частині призначення покарання через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, виключивши призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, в іншій частині вирок залишити без змін, оскільки суд не врахував, що даний злочин відноситься до необережних злочинів, що ОСОБА_6 раніше за порушення правил дорожнього руху не притягувався, а також сімейні обставини, так як його батько хворий і потрібно постійно відвозити його до лікарні.

Потерпілий ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі просить змінити вирок щодо ОСОБА_6 в частині призначення додаткового покарання через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, виключивши призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, в іншій частині вирок залишити без змін.

Свої вимоги потерпілий ОСОБА_7 мотивує тим, що злочин відноситься до категорії необережних злочинів, вчинений без умислу і ОСОБА_6 не бажав настання таких наслідків, а також ОСОБА_6 відшкодував йому шкоду, а тому претензій до нього немає.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу з мотивів, зазначених в ній та просить змінити вирок, виключивши призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на 1 рік та пояснив, що у батька поганий зір через хворобу, що підтверджується документально, а тому він надає йому допомогу у керуванні, що позбавить його це робити в майбутньому, потерпілий ОСОБА_7 також підтримав апеляційну скаргу та просить не позбавляти обвинуваченого права керування транспортними засобами, оскільки він немає претензій до обвинуваченого, сім`я обвинуваченого надає йому посильну допомогу і на даний час, прокурор, відмовившись від підтримання апеляційної скарги, заперечив проти задоволення апеляційних скарг та вважає вирок суду в частині призначення додаткового покарання належно вмотивованим, нових обставин, які би давали підстави для звільнення від додаткового покарання не наведено, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого і потерпілого, а також за апеляційною скаргою прокурора слід закрити провадження.
Висновок суду першої інстанції щодо наявності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення ч. 2 ст. 286 КК України є обґрунтованим і законним та в апеляційних скаргах не оспорюється.
Судовий розгляд даного провадження був проведений із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому апеляційний розгляд стосується лише призначеного покарання.
Істотних порушень вимог КПК, які були би підставою для скасування судового рішення у провадженні не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом першої інстанції взято до уваги тяжкість скоєного злочину, середній ризик вчинення ОСОБА_6 повторного кримінального правопорушення та ряд пом`якшуючих обставин, що дали підстави для застосування ст. 75 КК України до основного покарання та мінімального додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Наведені в апеляційних скаргах обставини не дають підстав для скасування додаткового покарання.
Обвинувачений ОСОБА_6 повідомив, що його батько працює також водієм, не надав доказів, що через хворобу не може керувати автомобілем, а лише згідно довідки хворіє.
За таких обставин вирок в частині призначення покарання судом є законним та належного вмотивований, а тому підстав для його зміни немає.
Керуючись ст. 403, 404, 405, 407, 419 КПК України

П О С Т А Н О В И В:
Прийняти відмову прокурора від апеляційної скарги.

Провадження за апеляційною скаргою прокурора закрити, у зв`язку з відмовою.

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 15.11.2018 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду на протязі 3 місяців.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Згідно з оригіналом:
Суддя: