Справа № 496/323/19
Провадження № 1-кп/496/183/19
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2019 року Біляївський районний суд Одеської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Поділля Веселинівського району Миколаївської області, українця, громадянина України, раніше не судимого, неодруженого, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , колишнього військовослужбовця військової?служби за контрактом - кулеметника 2 розвідувального відділення розвідувального взводу, військової частини НОМЕР_1 , старшого сержанта, за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до Указу виконувача обов`язків Президента України №303/2014 від 17.03.2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України від 17.03.2014 № 1126-VII, на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу. 09.02.2015 року ОСОБА_5 призваний для проходження військової служби за контрактом ІНФОРМАЦІЯ_2 . Того ж дня, між Міністерством оборони України, в особі командира військової частини НОМЕР_1 , з одного боку та громадянином ОСОБА_5 , з іншого боку, укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового (сержантського) складу. 09.02.2015 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 №31 ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу, поставлено на всі види забезпечення та призначеного на посаду кулеметника 2 розвідувального відділення розвідувального взводу вказаної військової частини. Відтак, з 09.02.2015 року, тобто з дня зарахування ОСОБА_5 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби. 31.10.2015 року згідно наказу командувача ІНФОРМАЦІЯ_3 старшого сержанта ОСОБА_5 переведено до військової частини НОМЕР_2 . 10.12.2015 року ОСОБА_5 наказом командира військової частини НОМЕР_1 №259 виключено зі списків особового складу, знято зі всіх видів забезпечення та направлено для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_3 , що дислокується за адресою АДРЕСА_3 . Відтак, 11.12.2015 року ОСОБА_5 повинен був прибути до розташування військової частини НОМЕР_2 , що дислокується за адресою АДРЕСА_3 та приступити до виконання обов`язків військової служби.

Таким чином, всупереч вищезазначених вимог закону ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді кулеметника 2 розвідувального відділення розвідувального взводу військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший сержант» діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, близько 8 год. 00 хв. 11.12.2015 року не з`явився вчасно на службу без поважних причин - до розташування військової частини НОМЕР_2 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_3 та ухилявся від військової служби, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби до 08 год. 00 хв. 13.01.2016 року. 13.01.2016 року самостійно прибув до військової частини НОМЕР_1 , повідомив про себе та вчинений злочин та приступив до виконання обов`язків військової служби.

Для подальшого проходження військової служби 21.04.2017 року наказом командира військової частини НОМЕР_4 №233 ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу, поставлено на всі види забезпечення та призначеного на посаду стрільця відділення охорони 4 взводу охорони роти охорони вказаної військової частин. 15.08.2017 року наказом командира військової частини НОМЕР_4 №180 ОСОБА_5 виключено зі списків особового складу, знято зі всіх видів забезпечення та направлено на облік до Веселинівського РВК Миколаївської області.

За скоєння вказаних дій обвинуваченим ОСОБА_5 передбачена кримінальна відповідальність за ч. 4 ст. 407 КК України нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

Між прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 23.01.2019 року була укладена угода про визнання винуватості, відповідно до якої обвинувачений визнав себе винним у скоєні вказаного кримінального правопорушення, сторони узгодили між собою міру покарання за вказане кримінальне правопорушення у виді штрафу в розмірі 300 (триста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 5100 (п`ять тисяч сто) гривень.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України та ст. 389-1 КК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Враховуючи те, що відповідно до положень ч. 4 ст. 12 КК України підозрюваним ОСОБА_5 вчинено тяжкий злочин, особу підозрюваного, який за місцем реєстрації характеризується виключно позитивно, приймав безпосередню участь у проведенні антитерористичної операції, раніше злочинів не скоював, а також наявність передбачених ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину: активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин згідно довідки №3637 Чорноморської центральної басейнової клінічної лікарні на водному транспорті від 12.01.2016 року, мати обвинуваченого, ОСОБА_7 , 1969 р.н. знаходилася на стаціонарному лікуванні в період з 02.11.2015 року по 12.01.2016 рік, а також відсутність передбачених ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання, сторони дійшли згоди щодо можливості із застосуванням ст. 69 КК України перейти до іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 407 КК України та із застосуванням ст. 53 КК України призначити ОСОБА_5 покарання у виді штрафу в розмірі 300 (триста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 5100 (п`ять тисяч сто) гривень.

У зв`язку із цим ОСОБА_5 , керуючись положеннями ст.26 КВК України, зобов`язується сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити суд та військову прокуратуру Одеського гарнізону шляхом надання документа підтверджуючого сплату штрафу.

Оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.

Керуючись ст. ст. 314, 368, 370, 371, 374, 468 - 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 23 січня 2019 року між прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді штрафу у розмірі 300 (триста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 5100 (п`ять тисяч сто) гривень.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення звернутися до Біляївського районного суду Одеської області з клопотанням про скасування вироку.

Суддя ОСОБА_1