Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/1171/18
Провадження № 1-кп/280/268/18
У Х В А Л А
Іменем України
06 грудня 2018 року м.Коростишів
Коростишівський районний суд Житомирської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судових засідань ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.190 КК України ,-
ВСТАНОВИВ:

У провадженні Коростишівського районного суду перебуває дане кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 , ч.1 ст.190 КК України.
Ухвалою суду від 18.10.2018 обвинуваченому ОСОБА_4 змінено запобіжний захід з домашнього арешту на тримання під вартою включно до 16.12.2018.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, зазначивши при цьому, що запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому обирався за ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 18.10.2018, проте, ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися, продовжують існувати і на даний час. Так, у Коростишівському районному суді перебуває на розгляді ще два обвинувальні акти щодо ОСОБА_4 , об`єднані в одне провадження з даним кримінальним провадженням ухвалою суду від 09.11.2018. Зазначене, на думку прокурора, свідчить про схильність обвинуваченого до вчинення кримінальних правопорушень. Крім того, обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення, які відносяться до категорії тяжких злочинів, за найтяжче з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, ухилявся від виконання покладених на нього ухвалою слідчого судді про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту обов`язків, а тому є всі підстави вважати, що він може будь-яким способом незаконно вплинути на свідків, потерпілих, змусивши останніх змінити показання в частині непричетності його до інкримінованих кримінальних правопорушень, зміни фактичних обставин події, в цілому обвинувачений на шлях виправлення не став, має схильність до вчинення кримінальних правопорушень.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечив проти продовження строку тримання під вартою, просив обрати йому більш м`який запобіжний захід.

Захисник ОСОБА_5 заперечив проти продовження строку тримання під вартою, зазначив, що ризики, про які вказує прокурор, надумані, звертає увагу суду на те, що обинувачений хворий на активну форму туберкульозу, а тому утримання його в умовах СІЗО небезпечне для його здоров`я та життя. Просить змінити запобіжний захід на більш м`який або змінити умови раніше обраного запобіжного заходу, зокрема поміщення обвинуваченого до спеціального приміщення стаціонару для хворих на активний туберкульоз слідчо-заарештованих Житомирського обласного протитуберкульозного диспансеру для ізоляції та лікування. На підтвердження зазначеного захисником долучено до матеріалів клопотання відповідні медичні документи, що свідчать про хворобу обвинуваченого на активну форму туберкульозу.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого, вивчивши обвинувальні акти, клопотання прокурора, суд дійшов наступного висновку.

У відповідності до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу, згідно ч.2 ст.331 КПК України, відбувається у порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.
У відповідності до положень ст.29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Так, обвинувачений обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.3 ст.185 КК України. Міра запобіжного заходу ОСОБА_4 у виді тримання під вартою обиралась згідно ухвали Коростишівського районного суду Житомирської області від 18.10.2018. На думку суду будь-яких даних щодо зменшення чи відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для можливості застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не встановлено. Судове слідство розпочато, допитані обвинувачений та потерпілий ОСОБА_6 , характеризуючи дані щодо обвинуваченого не досліджені, думка потерпілого ОСОБА_6 , який наполягає на суворому покаранні, пов`язаному з позбавленням волі, судом такожоцінюється суспільна небезпечність кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому, та міра покарання, що може бути застосована до останнього у разі визнання його винним, зокрема, позбавлення волі на строк від трьох до шести років за найтяжчий із вчинених кримінальних правопорушень, та імовірну можливість продовження останнім протиправної поведінки у подальшому. Судом також враховуються конкретні обставини кримінального провадження та особа обвинуваченого, зокрема, те, що однією з підстав зміни йому запобіжного заходу було не виконання процесуальних обов`язків, покладених на нього ухвалою слідчого судді від 29.08.2018 про обрання йому запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, що дало підстави обґрунтовано вважати, що обвинувачений може незаконно вплинути на потерпілого, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи ухилитись від суду. Крім того судом враховується клопотання потерпілого ОСОБА_6 , що надійшло через канцелярію суду, про те, що з боку обвинуваченого щодо нього застосовуються погрози, чиниться тиск.
Згідно положень ст.4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у ЗСУ. Згідно ст.21 вказаного Закону адміністрація місць попереднього ув`язнення зобов`язана створити особам, взятим під варту, необхідні житлово-побутові умови відповідно до встановлених норм, забезпечити їх харчуванням та медичним обслуговуванням.
У відповідності із ст.18 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» порядок надання медичної допомоги хворим на туберкульоз особам, взятим під варту, чи які тримаються в установах виконання покарань, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно п.5 Порядку надання медичної допомоги хворим на туберкульоз особам, взятим під варту, чи які тримаються в установах виконання покарань хворі на заразні форми туберкульозу особи, взяті під варту, отримують медичну допомогу в стаціонарних умовах в дільницях слідчих ізоляторів туберкульозних лікарень Державної кримінально-виконавчої служби (далі - відомчі туберкульозні лікарні).
Отже, забезпечення обвинуваченому ОСОБА_4 належних умов утримання під вартою, з врахуванням його стану здоров`я та наявних хвороб, покладається на адміністрацію установи де він утримується : Державна установа Житомирська установа виконання покарань (№8) , а тому клопотання захисника не підлягає задоволенню.
Вимогами ст.197 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про триманння під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Таким чином, виходячи з положень ст.29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 183, 194, КПК України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід продовжити строк тримання під вартою.

На підставі викладеного, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 03 лютого 2019 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1