Справа № 333/7139/18
Провадження № 1-кп/333/273/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 березня 2019 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, який має середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

29.11.2018 року приблизно о 20 годині 00 хвилин ОСОБА_4 знаходився біля зупинки громадського транспорту «Висотна», розташованій по вул. Чумаченка, у м. Запоріжжя, де на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин з ОСОБА_6 , у нього виник прямий умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень останній. З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з мотивів наявних неприязних відносин до потерпілої, кулаком правої руки наніс один удар в область носу та нижньої губи, а також один удар в область лобу, спричинивши при цьому потерпілій ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді синця в область носа, внутрішнього кута правого ока, крововилив на слизовій оболонці нижньої губи зліва, які згідно висновку експерта № 1448 від 05.12.2018 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.
Суд вважає вказане обвинувачення доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_4 як скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.
Під час судового розгляду ОСОБА_4 визнав себе винним у повному обсязі у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та пояснив, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується із обставинами, зазначеними в обвинувальному акті, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними, належними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбаченими КК України за вказаний злочин і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок.
Дійсно, 29.11.2018 року приблизно о 20 годині 00 хвилин він знаходився біля зупинки громадського транспорту «Висотна», розташованій по вул. Чумаченка, у м. Запоріжжя, де на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин з ОСОБА_6 , кулаком правої руки наніс один удар в область носу та нижньої губи, а також один удар в область лобу, спричинивши при цьому потерпілій ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді синця в область носа, внутрішнього кута правого ока, крововилив на слизовій оболонці нижньої губи зліва. У скоєному щиро розкаюється та просить вибачення у потерпілої.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, відсутній цивільний позов потерпілої, приймаючи до уваги, що прокурор, потерпіла та обвинувачений не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд учасникам кримінального провадження роз`яснив положення ч.3 ст.349 КПК України.
Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.
Показання обвинуваченого ОСОБА_4 у судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин скоєного злочину, добровільності та істинності його позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ у справі «Яременко проти України».
Враховуючи викладене, суд, допитав у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілу ОСОБА_6 , дослідив матеріали висновку судово-медичного експерта №1448 від 05.12.2018 року, а також матеріали, які характеризують особу обвинуваченого.
Потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що 29.11.2018 року дійсно обвинувачений наніс їй два удари в обличчя, обвинуваченого вибачила, просила суворо не карати.
Відповідно до висновку судово-медичного експерта №1448 від 05.12.2018 року синці в області спинки носа у внутрішнього кута правого ока, крововилив на слизовій оболонці нижньої губи зліва кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що утворилися від дії тупих предметів. Давність утворення ушкоджень не суперечить терміну, вказаному освідуваною.
Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що підтверджується його поведінкою під час досудового розслідування та судового розгляду. Обставини, обтяжуючі покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, відсутні.
Частина 2 статті 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації. При цьому, суд враховує ступінь тяжкості скоєного ОСОБА_4 кримінального правопорушення, який відповідно до вимог ст.12 КК України є невеликої тяжкості, його суспільну небезпечність, вік та здоров`я обвинуваченого (не перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатра), характеризуючі особистість обвинуваченого обставини раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрацію.
Враховуючи особистість обвинуваченого, конкретні обставини кримінального провадження, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин, відсутність у обвинуваченого судимості, щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та призначити покарання у виді штрафу.
На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений, процесуальні витрати та речові докази відсутні. Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.
Керуючись ст. ст. 349 ч.3, 366-368, 370-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 850 гривень 00 копійок.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1