Справа № 492/531/19
Провадження 1-кп/492/85/19
ВИРОК
Іменем України

14 травня 2019 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
законного представника обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
представника служби у справах дітей ОСОБА_8 ,
старшого інспектора ЮП СП Арцизького ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000088 від 02.03.2019 року відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Павлівка Арцизького району Одеської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

02.03.2019 року приблизно о 10 годині, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, неповнолітній ОСОБА_4 , з корисливих мотивів, керуючись раптово виниклим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, знаходячись у фойє Будинку культури села Павлівка, розташованого за адресою: с. Павлівка Арцизького району Одеської області, провулок Театральний, буд. 2, підійшов до підсобного приміщення, яке знаходилося у фойє на першому поверсі двоповерхового Будинку культури та доступ до якого мали службові особи зазначеного Будинку культури, після чого ОСОБА_4 відкрив незачинені на запірний пристрій двері до підсобного приміщення та незаконно проник у середину.
Далі, перебуваючи у вказаному приміщені, продовжуючи свій злочинний намір, з метою особистого збагачення ОСОБА_4 підійшов до стільця на якому знаходилася сумочка ОСОБА_5 , після чого із зазначеної сумочки витягнув гаманець в якому остання зберігала грошові кошти загальною сумою 280 гривень, звідки умисно, таємно викрав одну грошову купюру номіналом 200 гривень серії УЛ 1383515, 2014 року виготовлення, яка належить ОСОБА_5 та повернувши гаманець у сумочку намагався покинути місця вчиненого злочин, однак свій намір не зміг довести до кінця з причин, які не залежали від його волі, так як був зупинений директором Будинку культури с. Павлівка Арцизького району ОСОБА_10 , який зажадав від ОСОБА_4 пояснень щодо його перебування у вказаному приміщенні, після чого останній зізнався та повернув викрадені грошові кошти, а саме одну купюру номіналом 200 гривень, які належать ОСОБА_5 .
Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, тобто закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення. В ході судового розгляду він детально розповів про обставини злочину та щиро розкаявся в його вчиненні, не піддавши сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті.
Потерпіла претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не заявляла та просила призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.
Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого, у суду також не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження. У зв`язку з цим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого, а також дослідженням доказів, що стосуються особи обвинувачуваного. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.
Таким чином, допитавши обвинуваченого, потерпілу, дослідивши письмові докази, суд вважає, що зібрані докази є належними, допустимими та достовірними, і є достатніми для постановлення обвинувального вироку.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст. 103, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також умови життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку.
Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.
ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення будучи неповнолітнім, має належні умови для проживання та виховання, навчаючись в школі часто порушує дисципліну, не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога, щиро розкаявся, після вчинення кримінального правопорушення нарікань на його поведінку не було, зі слів законного представника став на шлях виправлення, а також досудову доповідь представника Арцизького районного сектору філії ДУ «Центр пробації».
Досудовим розслідуванням та під час судового розгляду не встановлено, що неповнолітній обвинувачений був втягнутий у злочинну діяльність дорослими підбурювачами.
Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєних злочинів: у відповідності до ст. 12 КК України ч. 3 ст. 185 КК України відноситься до тяжких злочинів.
До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття, вчинення злочину неповнолітнім.
Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Також судом враховуються дані досудової доповіді, наданої органом пробації, відповідно до яких виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.
Вимогами ч. 2 ст. 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи обставини справи і дані, що характеризують особу неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , думку потерпілої, яка неповнолітнього обвинуваченого пробачає та просить суд його суворо не карати, не позбавляти волі, будь-яких претензій до останнього не має, суд дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення можливе без відбування покарання, та вважає за доцільне призначити неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст. ст. 75, 104 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні відсутні.
Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу суд не вбачає.
Судом вирішується питання про речові докази у справі в силу ч. 9 ст. 100 КПК України, яка відповідно передбачає, що питання про долю речових доказів і документів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження в тому випадку, якщо такі речові докази або документи були надані суду.
Керуючись ст. ст. 105 КК України, 369 371, 373 375 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнити неповнолітнього ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення (злочину) та виконає покладені на нього обов`язки.
У відповідності з п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати неповнолітнього ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід щодо неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
Іспитовий строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку - з 14 травня 2019 року.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Арцизького районного суду Одеської області від 06.03.2019 року на грошову купюру номіналом 200 гривень, серія УЛ 1383515, 2014 року виготовлення, яку упаковано до полімерного пакету із пояснювальною биркою, що була визнана речовим доказом.
Речовий доказ: грошову купюру номіналом 200 гривень, серія УЛ 1383515, 2014 року виготовлення, яка знаходиться в матеріалах кримінального провадження - повернути законному власнику ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду області через Арцизький районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надсилати його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

СУДДЯ
Арцизького районного суду ОСОБА_1
Одеської області