233 № 233/6332/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2018 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілого ОСОБА_4 ,захисника ОСОБА_5 , законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001178 від 21 жовтня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 304, ч.2 ст.185 КК України, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України ,-

В С Т А Н О В И В:

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001178 від 21 жовтня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 304, ч.2 ст.185 КК України, неповнолітнього ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України

В підготовчому судовому засіданні прокурор зазначила, що обвинувальний акт відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та просила призначити кримінальне провадження до судового розгляду, з думкою якої погодилися представник потерпілого, захисник, законний представник і обвинувачені.

Незважаючи думку всіх учасників судового провадження щодо можливості призначення кримінального провадження до судового розгляду, дослідивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Обвинувальний акт встановлює початок і основу судового розгляду, пред`являє обвинуваченому дані, якими обґрунтовано обвинувачення, що надає останньому можливість підготуватись до захисту. Він також вказує суду межі, в яких повинний відбуватись розгляд, та межі відповідальності обвинуваченого.

Положеннями статті 291 КПК України визначений вичерпний перелік вимог до змісту та форми обвинувального акту у кримінальному провадженні, недотримання яких згідно п. 3ч.3 ст. 314 КПК України є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.
Так, згідно з п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити відомості про виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статі) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, включає в себе конкретний виклад всіх елементів складу певного кримінального правопорушення, передбаченого особливою частиною Кримінального кодексу України, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта і суб`єктивної сторони.
Суд вважає, що у даному випадку обвинувачення викладене в обвинувальному акті є суперечливим за своїм змістом. Так, виходячи із опису в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення, зокрема, його об`єктивної сторони, вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 277 КК України, а саме «пошкодження шляхів сполучення і транспортних засобів», при цьому прокурор кваліфікує дії обвинувачених за ч.2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Згідно обвинувального акту « ОСОБА_7 , неповнолітній ОСОБА_8 і ОСОБА_9 21 жовтня 2018 року, приблизно о 16 годині 30 хвилин, за попередньою змовою між собою, з корисливих мотивів, діючи умисно, таємно руками демонтували та викрали вісім підкладок Д-65 з під`їзної колії № 1 ст. Скловітка, яка знаходиться на балансі Костянтинівської філії ПрАТ « Київ-Дніпровське МППЗТ». Тобто, виходячи зі змісту обвинувального акту, обвинувачені фактично здійснили пошкодження шляхів сполучення з корисливих мотивів, шляхом демонтування підкладок Д-65 з під`їзної колії № 1 ст. Скловітка.

Звісно, на стадії підготовчого провадження суд не має права надавати оцінку висунутому обвинуваченню та юридичній кваліфікації дій винних осіб, проте суд повинен забезпечити дотримання права обвинувачених на справедливий судовий розгляд кримінального провадження в світлі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожний обвинувачений має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення…

Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правова кваліфікація та формулювання обвинувачення не є відокремленими поняттями. Хоча кожна відомість (поняття) має своє термінологічне значення та відповідає кожне своєму призначенню, загальною рисою їх є відповідність суті обвинувачення. Вказані обставини повинні відповідати не тільки формі, але й змісту. Окрім того, вони повинні бути викладені юридично стисло та мотивовано і саме головне доступно для будь-якої особи, незалежно від освіти, роду занять, або мовних ознак.

В рішенні у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року Європейський суд з прав людини зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

У рішенні від 25.07.2000 року, ухваленому Європейським судом з прав людини у справі «Матточча проти Італії», детально прописано: «Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення, а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого про нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту».

Окремо слід зауважити, що законодавець, надаючи повноваження прокурору, визначені ст.338 КПК України, щодо можливості зміни обвинувачення в суді, мав на меті не можливість прокурора виправити недоліки, допущені під час досудового розслідування, а привести обвинувачення у відповідність з новими фактичними обставинами, встановленими під час судового розгляду. В такому випадку, суд, надаючи можливість стороні обвинувачення виправити свої помилки, створює найбільш сприятливі умови одній із сторін, порушуючи при цьому принцип змагальності сторін і рівності перед законом і судом.

Крім того, незважаючи на те, що порушення права на захист обвинувачених не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору, суд не може не звернути увагу прокурора на те, що відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 16 квітня 2004 року « Про практику застосування судами України законодавства у справах неповнолітніх»: «Здійснення захисту неповнолітнього і дорослого співучасників злочину одним і тим самим захисником не допускається». Проте, відповідно до обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування захист дорослих обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , а також неповнолітнього ОСОБА_8 здійснює один захисник - адвокат ОСОБА_5 .

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, керуючись принципом законності, закріпленим у ст. 9 КПК України та дотримуючись вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд вважає, що прокурор при складані обвинувального акту допустив такі грубі порушення Закону, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

У зв`язку з чим, суд вважає за необхідне повернути обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування прокурору для усунення виявлених недоліків.

Запобіжний захід відносно обвинувачених не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 9, 314 -316, 376 КПК України, суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001178 від 21 жовтня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 304, ч.2 ст.185 КК України, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України повернути прокурору як такий, що не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України. Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1