Єдиний унікальний номер справи 185/3484/17
Провадження № 1-кп/185/60/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2018 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0003163 від 14 грудня 2016 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Богуслава Павлоградського району Дніпропетровської області, громадянина України, із середньо-технічною освітою, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого машиністом електровозу підземного ШУ «Героїв Космосу» шахта «Героїв Космоса», РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_8 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

15 листопада 2016 року приблизно о 23.00 годині ОСОБА_6 , знаходячись за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_3 , почув шум, який доносився з квартири АДРЕСА_4 , розташованої над його квартирою, де мешкає ОСОБА_3 разом з родиною і вирішив прийти до останніх з вимогою припинити шум.

ОСОБА_6 о 23 год. 02 хв., піднявся на п`ятий поверх, підійшов до вхідних дверей тамбуру та подзвонив до квартири АДРЕСА_4 , де мешкає ОСОБА_3 . На його дзвінок двері тамбуру відчинив ОСОБА_3 , якому ОСОБА_6 зробив зауваження та попросив не шуміти, на що ОСОБА_3 ніяк не відреагував та почав заходити до своєї до квартири. В цей час ОСОБА_6 , бажаючи довести розмову до кінця, правою рукою взяв за плече ОСОБА_3 , щоб зупинити останнього і в цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , розвернувся обличчям до ОСОБА_6 , і умисно наніс йому удар кулаком правої руки в область лівого ока після чого, ОСОБА_6 з метою самозахисту від протиправних дій ОСОБА_3 , дістав з правої кишені своєї куртки газовий балончик та розпилив його в напрямку ОСОБА_3 , який зайшов до своєї квартири та закрив за собою двері.

15 листопада 2016 року о 23.03 годині. ОСОБА_3 , знаходячись в приміщенні своєї квартири АДРЕСА_5 , маючи умисел на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень , вийшов зі своєї квартири та, підійшов до ОСОБА_6 , який стояв біля входу до тамбуру, діючи з умислом, направленим на умисне спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, усвідомлено, як при відсутності стану необхідної оборони, або її перевищення, так і поза станом раптово виниклого сильного душевного хвилювання, не маючи умислу на умисне вбивство останнього, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс удар кулаком правої руки в область правого ока ОСОБА_6 . Від нанесеного удару останній втратив рівновагу, став падати на спину назад і сів на підлогу . В цей час ОСОБА_3 , бажаючи довести свої злочинні умисні дії до кінця, підійшов до ОСОБА_6 , який сидів на підлозі, та стоячи над ним, умисно наніс два удари кулаком по голові останнього в область потилиці, чим умисно заподіяв останньому тілесні ушкодження.

Своїми злочинними умисними діями ОСОБА_3 заподіяв потерпілому ОСОБА_6 згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 147 від 04 вересня 2018 року тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми, забію головного мозку ІІ ступеня, субдуральної гематоми в області намету твердої мозкової оболонки, розташованої з правої скроневої ділянки до намету мозочка; численні переломи кісток лицьового черепу: пластин решітчастої кістки справа (без переходу на кістки основи черепа у передній черепно-мозковій ямці), задньо-латеральних стінок обох гайморових пазух, передньої стінки лівої гайморової пазухи, уламковий перелом кісток носу та носової ості лобної кістки; обмежений гемосинус, парабульбарна емфізема справа, параорбітальні гематоми з двох сторін, набряк м`яких тканин спинки носу, тім`яних ділянок. Сукупність тілесних ушкоджень в області голови та обличчя за своїм характером як такі, що не призвели до небезпечного для життя стану (у свідомості, відсутність дислокації мозку та порушення кісток та мозкового черепа) відносяться до середнього ступеню тяжкості по критерію тривалого розладу здоров`я понад 21 добу.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 1 ст. 122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Суд вважає, що його вина ОСОБА_3 була доведена в судовому засіданні показами потерпілого, свідків, письмовими доказами, наданими стороною обвинувачення.

Обвинувачений ОСОБА_3 вину в судовому засіданні після зміни обвинувачення за ст.121 ч.1 КК України визнав повністю, цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди визнав частково в частині відшкодування матеріальної шкоди, та пояснив, що 15 листопада 2016 року приблизно о 23 годині вони з дружиною знаходилися на кухні своєї квартири. Їх маленька донечка пересувалася в ходунках по кухні. Приблизно о 23.00 годині подзвонили у двері, він відкрив двері в тамбур , а дитина побігла за ним із кухні. На порозі він побачив у тамбурі сусіда ОСОБА_6 , з яким були неприязливі відносини. Останній з нецензурною лайкою штовхнув його лівою рукою в область грудей, після чого він зробив півкроку назад та щоб відштовхнути від себе потерпілого, штовхнув його правою рукою в область грудей. Після цього потерпілий витягнув газовий балончик з кишені куртки та бризнув йому у очі. Позаду нього стояла дитина. Він ухилився вліво, схопив потерпілого за ліве плече за куртку та виштовхнув із тамбуру. Він став кашляти, сльозилися очі, дитина кричала. Він виштовхнув потерпілого і той упав зі сходів. Матеріальну шкоду він згодний сплатити , моральну шкоду визнає частково в розмірі 5000 грн..

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що обвинувачений його сусід, з яким він часто конфліктує. 15 листопада 2016 року о 21.00 годині він ліг спати , але йому заважав шум згори. Він постукав по батареї, а у відповідь почув нецензурну лайку. Тоді він одягнув куртку, взяв ліхтарик та пішов до обвинуваченого. В куртці у нього лежав перцевий балончик, яким він не користувався. Він подзвонив у двері, обвинувачений відкрив двері та вийшов у тамбур, двері у квартиру були закриті. Він зробив обвинуваченому зауваження з приводу галасу,після чого , обвинувачений наніс йому удар кулаком в ліве око і у відповідь на неправомірні дії ОСОБА_9 , він бризнув перцовим балончиком, обвинувачений закрив обличчя спортивною курткою та зачинив двері. Потім обвинувачений через 5-7 сек. знову відкрив двері та наніс йому удар у праве око, від чого він впав. . Коли він впав, то обвинувачений наносив йому удари у ніс та основу черепу. Це було на сходовому майданчику. Правою рукою обвинувачений наніс йому удар в праве око, після чого він впав на лівий бік. Він 14 днів пролежав у лікарні. У нього були тілесні ушкодження у вигляді перелому носових стінок, гематоми мозку з правої сторони, перелому основи черепу, втрати слуху на 57 % на обидва вуха. Просить стягнути з обвинуваченого на його користь матеріальну шкоду в сумі 11 343, 64 грн. та моральну шкоду в сумі 250 000 грн.

Як пояснила суду свідок ОСОБА_10 , обвинувачений та потерпілий її сусіди. З обвинуваченим їх квартирі розташовані у спільному тамбурі 15 листопада 2016 року приблизно о 23.00 годині вони збирались з чоловіком лягати спати, чекали доньку. Вони почули, що хтось прийшов до ОСОБА_9 в тамбур. Потім був глухий стук. Приблизно через 1 хв. вони з чоловіком відкрили двері та побачили потерпілого. У тамбурі був нестерпний запах. У потерпілого ОСОБА_6 на обличчі був справа слід від удару. Бійки, криків не було, була потасовка, ніби когось штовхнули.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснила, що обвинувачений її чоловік. 15 листопада 2016 року, приблизно о 23.00 годині, вона з чоловіком та дев`ятимісячною дитиною знаходились на кухні за місцем проживання по АДРЕСА_2 . Приблизно о 23.00 годині вони почули наполегливий дзвінок у квартиру. Чоловік пішов відкривати двері, а дитина побігла у ходунках за ним. Вона пішла слідом за дитиною. Коли вона підійшла до дверей до чоловіка, то побачила в тамбурі ОСОБА_6 . Потерпілий став виражатися нецензурною лайкою на їх адресу. Вона стояла позаду чоловіка, перед нею була дитина. ОСОБА_6 штовхнув чоловіка, після чого чоловік відштовхнув останнього від себе. Тоді ОСОБА_6 достав балончик, який тримав у руці, та став розпилювати перед очима чоловіка. Стало важко дихати, дитина кашляла та плакала, вона також стала задихатися, з`явилась сльозотеча. Вона взяла дитину на руки та сказала чоловіку, щоб той швидко закривав двері. Чоловік відштовхнув ОСОБА_6 , після чого ОСОБА_6 перечепився через поріг, втратив рівновагу, зробив декілька кроків на полу зігнутих ногах назад та впав обличчям на сходи. Чоловік закрив двері, після чого вони побігли умиватися та викликали поліцію. Наступного дня після інциденту вона зверталася з дитиною до педіатра, так як дитина сильно кашляла, вночі не спала. Педіатр сказала, що у дитини червоне горло та подразнена слизова, призначила ліки.

Як зазначила свідок ОСОБА_12 , обвинувачений її сусід, відносини неприязні. Ковальови живуть у квартирі над ними, та часто вночі шумно себе поводять. 15 листопада 2016 року вона прокинулась від того, що було дуже гучно. Чоловік стояв та стукав по батареї. Чоловік одягнув куртку та пішов до ОСОБА_9 , щоб поговорити. Коли повернувся, тримався за обличчя. Чоловік був весь у крові, обличчя було набрякле. Чоловік сказав їй викликати поліцію. Чоловік був сильно побитий, очей взагалі не було видно, сказав, що його побив ОСОБА_3 . Чоловік розповідав, що коли обвинувачений вдарив його, то у відповідь він розпилив газовий балончик.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні пояснив, що 15 листопада 2016 року він виїжджав на виклик з приводу сварки між сусідами. Потерпілий, вказав на сусіда зверху, пояснив, що між ними відбувся конфлікт з приводу того, що останні гучно ведуть себе. Вони заходили у квартиру до ОСОБА_3 , у квартирі були сильні сліди сльозогінного газу. Вікна та балкон були відкриті.

Судово-медичний експерт ОСОБА_14 пояснив суду, що він проводив судово-медичні експертизи тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . Він підтверджує свої висновки. Під час експертизи він звертав увагу на записи із амбулаторної карти та історії хвороби потерпілого. І визначив, що ушкодження на голові відносяться до тяжких тілесних ушкоджень .

Вина ОСОБА_3 підтверджується письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 14 грудня 2016 року, ОСОБА_6 заявив про спричинення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_3 15 листопада 2016 року о 23.00 годині біля квартири АДРЕСА_5 .

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 09 лютого 2018 року за участю потерпілого ОСОБА_6 , останній розповів і відтворив обставини події, що мали місце 15 листопада 2016 року по АДРЕСА_6 . Зокрема, вказав як він стояв відносно ОСОБА_3 ; як ОСОБА_3 почав розвертатися від нього після зробленого йому ним зауваження; як він поклав свою праву руку на ліве плече ОСОБА_3 , коли той почав розвертатися до своєї квартири; як ОСОБА_3 наніс йому удар кулаком правої руки в область лівого ока; як ОСОБА_3 наніс йому удар кулаком правої руки в область лівого ока; вказав , як по відношенню до ОСОБА_3 , він розпилив газовий балончик з метою самозахисту; як ОСОБА_3 закривався курткою від розпиленого ним газового балончику; як ОСОБА_3 наніс йому удар кулаком правої руки в область правого ока, коли він вибіг з квартири; вказав за допомогою статиста, як він впав після нанесеного йому удару ОСОБА_3 ; як ОСОБА_3 стоячи над ним, наніс йому удар по голові; як ОСОБА_3 стоячи над ним, наносив йому удари по потилиці.

Як зазначено у висновку комісійної судово-медичної експертизи № 147 від 04 вересня 2018 року, локалізація, кількість та механізм виникнення тілесних ушкоджень , встановлених у ОСОБА_6 , відповідає механізму виникнення тілесних ушкоджень, на який вказано у протоколі слідчого експерименту від 09 лютого 2017 року за участю ОСОБА_6 . Таким чином, суд бере до уваги вказаний доказ і вважіє його належним і допустимим, а свідчення обвинуваченого та свідка ОСОБА_15 , які пояснювали про інші обставини спричинення тілесних ушкоджень, до уваги судом не бьеруться.

Згідно протоколу огляду місця події від 14 лютого 2017 року, проведений огляд місця вчинення злочину - 5-го поверху 1 під`їзду будинку АДРЕСА_6 , зафіксована обстановка на сходинковому майданчику,, вхід до тамбуру кв. АДРЕСА_4 та АДРЕСА_7 , обстановка всередині тамбуру.

Згідно протоколу огляду від 13 квітня 2017 року, проведений огляд золотого ланцюжка та газового балончика «PFEFFER». На момент огляду застібка ланцюжка має пошкодження у вигляді перелому кріплення.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 20 квітня 2017 року за участю ОСОБА_3 , останній розповів та відтворив обставини події, що мали місце 15 листопада 2016 року по вул. Харківській, 106 в м. Павлограді. Зокрема, вказав, як потерпілий ОСОБА_6 стояв в тамбурі по відношенню до нього, та де знаходився він; як він відштовхнув потерпілого, який йшов у його напрямку; як потерпілий бризнув газовий балончик йому у обличчя; як він штовхнув потерпілого у груди; як він почав нахилятися після розпиленого газового балончика; як він розвернув та виштовхнув потерпілого до виходу з тамбуру; як потерпілий перечепився через поріг та падав на сходи; показав місце, де впав ОСОБА_6 15 листопада 2016 року по АДРЕСА_6 . Зокрема, вказала, де стояв ОСОБА_6 та обвинувачений у тамбурі; як потерпілий штовхав чоловіка; як ОСОБА_3 зупинив ОСОБА_6 , який йшов у його напрямку; як ОСОБА_6 бризнув газовим балончиком в обличчя обвинуваченого; як ОСОБА_16 нахилився після того, як йому в обличчя бризнули газовим балончиком; як чоловік виштовхував ОСОБА_6 з тамбуру; як ОСОБА_6 перечепився через поріг; як ОСОБА_6 робив шаги, коли перечепився через поріг; як перечепився через поріг;я к саме впав ОСОБА_6 .

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 10 квітня 2017 року за участю свідка ОСОБА_11 , остання розповіла та відтворила обставини події, що мали місце 15 листопада 2016 року по вул. Харківській, 106 в м. Павлограді. Зокрема, вказала, як стояв ОСОБА_6 в тамбурі, та де знаходився її чоловік; як ОСОБА_6 штовхнув її чоловіка; як чоловік зупинив ОСОБА_6 , коли той йшов в його напрямку; як ОСОБА_6 бризнув газовим балончиком в обличчя чоловіку; як чоловік нахилився після того, як йому в обличчя бризкнули газовим балончиком; як чоловік виштовхнув ОСОБА_6 з тамбуру; як ОСОБА_6 перечепився через поріг; як ОСОБА_6 робив кроки, коли перечепився через поріг; як ОСОБА_6 падав перечепившись через поріг; розмістила манекен на першій сходинці та вказала на місце та як саме впав ОСОБА_6 .

Як зазначено у висновку комісійної судово-медичної експертизи № 147 від 04 вересня 2018 року, локалізація, кількість та механізм виникнення тілесних ушкоджень , встановлених у ОСОБА_6 , не відповідає механізму їх виникнення, на який вказано в протоколі слідчого експерименту за участю ОСОБА_16 . Комісія звернула увагу на невідповідність вказаного у протоколі слідчого експерименту представленого механізму падіння ОСОБА_6 .. Тому суд не приймає за доказ зазначений протокол проведення слідчого експерименту від 20 квітня 2017 року за участю ОСОБА_3 ..

У зв`язку з викладеним, покази обвинуваченого, надані в судовому засіданні щодо обставин кримінального провадження, - суд розцінює як спосіб захисту обвинуваченого від пред`явленого обвинувачення та можливість ухилення від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, тому ці покази та ствердження суд не приймає за увагу при постановлені вироку.

Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 147 від 04 вересня 2018 року, згідно аналізу наданої медичної та судово-медичної документації комісією експертів встановлені тілесні ушкодження: черепно-мозкова травма, забій головного мозку ІІ ступеня, субдуральна гематома в області намету твердої мозкової оболонки, розташована з правої скроневої ділянки до намету мозочка; численні переломи кісток лицьового черепу: пластин решітчастої кістки справа (без переходу на кістки основи черепа у передній черепно-мозковій ямці), задньо-латеральних стінок обох гайморових пазух, передньої стінки лівої гайморової пазухи, уламковий перелом кісток носу та носової ості лобної кістки; обмежений гемосинус, парабульбарна емфізема справа, параорбітальні гематоми з двох сторін, набряк м`яких тканин спинки носу, тім`яних ділянок. Враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень, а саме багатоуламковий перелом кісток носу, що розпочинається з носової ості лобної кістки та переходить на кістки носу, перелом передньої та задньо-бокової стінок лівої гайморової пазухи, задньо-бокової стінки гайморової пазухи справа з парабульбарною емфіземою справа, параорбітальні гематоми з обох сторін, набряк м`яких тканин спинки носу та тім`яних ділянок, комісія експертів приходить до висновку, що встановлені тілесні ушкодження спричинені від менш двох-трьох травматичних ударних дій тупих твердих жорсткої конструкції предметів (предмету), що не мають шорстку ударну поверхню, в область обличчя зліва, справа, посередині (в область носа). По встановленим тілесним ушкодженням, які не відображають характерологічних властивостей травмуючи предметів як зовнішніх, так і внутрішніх конкретизувати травмуючи предмети не можливо, що однак не виключає їх спричинення при ударах руками. Враховуючи термін надання первинної медичної допомоги, характер та властивості встановлених в медичній документації тілесних ушкоджень, можливо вказати, що тілесні ушкодження виникли незадовго до надходження у лікувальний заклад, тобто 15.11.20126 року. Сукупність тілесних ушкоджень в області голови та обличчя за своїм характером як такі, що не призвели до небезпечного для життя стану (у свідомості, відсутність дислокації мозку та порушення кісток та мозкового черепа), відносяться до середнього ступеню тяжкості по критерію тривалого розладу здоров`я понад 21 добу, що відповідає п. 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6.

Зазначені докази винуватості ОСОБА_3 , сумнівів у достовірності не викликають, викривають обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину. Ці докази суд визнає допустимими і належними, достовірними і достатніми, оскільки у відповідності до ст.ст.84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України.

Сукупність доказів, що узгоджуються між собою дають суду підстави вважати вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення доведеною.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та обставину, особу обвинуваченого: раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, за місцем роботи характеризується позитивно, має неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинив, відповідно до ст. 12 КК України, злочин середньої тяжкості.

Обставиною, що пом`якшує покарання згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання згідно ст.67 КК України не встановлено.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинений злочин, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових злочинів

Суд вважає, що покарання обвинуваченому необхідно призначити в межах санкцій вказаної статті у вигляді обмеження волі, та з метою недопущення вчинення ним у майбутньому подібних правопорушень.

За правилами ст. 65 КК України суд призначає покарання за вчинений злочин відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Вимоги цієї норми є імперативними, тобто обов`язковими до застосування судом. Наведені у ній положення зобов`язують суд при призначенні покарання враховувати не лише ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини, що обтяжують покарання, а й особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення, не зменшують його суспільну небезпеку до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України призначення більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для попередження вчинення нових злочинів та досягнення самої мети покарання, згідно ст. 50 КК України.

Під час судового засідання ОСОБА_3 просив застосувати до нього амністію.

Як встановлено на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст. 86 КК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.

07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року №1810-VII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує, в тому числі, за ініціативою обвинуваченого.

Відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких з зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: підлягають особи, які на момент вчинення злочину не позбавлені батьківських прав, та на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

Згідно зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області від 04 лютого 2016 року, вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 на момент вчинення злочину мав і має на утриманні доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто до дня набрання чинності (07 вересня 2017 року) Закону України «Про амністію у 2016 році».

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 амністії, передбачених ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_3 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

Цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 матеріальної шкоди у розмірі 11 343, 64 грн., який підтверджується лікарськими документами та аптечними чеками, заявлений потерпілим ОСОБА_6 підлягає повному задоволенню на підставі ст.ст. 1166, 23, 1167 ЦК України, ст. 79 ЦПК України, оскільки судом встановлена винність обвинуваченого у вчиненні злочину та причинний зв`язок між учиненим обвинуваченим злочином та наслідком його злочинних дій.

При цьому, розв`язуючи цивільний позов потерпілої сторони у частині відшкодування моральних збитків суд враховує принципи розумності, справедливості, майнового стану обвинуваченого, реальності виконання судового рішення, та разом з тим, ступеню тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого, настанням небажаних для потерпілого наслідків, у вигляді порушення життєвого укладу, оскільки перебуваючи на лікуванні потерпілий не може вести повноцінний образ життя, відчуває фізичні страждання, фізичний біль, будучі літньою людиною, важко переносить психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, поганому сні, потерпілий продовжує лікування, не отримує відшкодування збитків від обвинуваченого і вважає, що в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню .

Питання про речові докази вирішуються на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним за ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у вигляді двох років обмеження волі.

На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання у вигляді двох років обмеження волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної чинності не обирати.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_3 матеріальної шкоди у розмірі 11 343 грн. 64 коп. та моральної шкоди у розмірі 250 000 грн. задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти в розмірі 11 343 (одинадцять тисяч триста сорок три) грн. 64 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн. В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Речові докази: золотий ланцюжок та газовий балончик, передані на зберігання ОСОБА_6 залишити останньому за належністю.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а за відсутності апеляційної скарги вирок набуває законної сили.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1