Справа №583/400/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/62/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 583/400/18 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 квітня 2018 року, за яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , раніше судимий

визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.15 ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 просить скасувати вирок та направити матеріали кримінального провадження на новий розгляд в суд першої інстанції через відсутність підстав для ухвалення суворого вироку, оскільки не взяті до уваги встановлені під час судового розгляду обставини.

Вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26.04.2018 ОСОБА_9 визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.15 і ч.3 ст.185, ч.2 ст.185 і ч.3 ст.185 КК, та йому призначене покарання за ч.1 ст.15 і ч.3 ст.185 КК у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців; за ч.2 ст.185 КК у виді позбавлення волі на строк 2 роки; за ч.3 ст.185 КК у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ч.1 ст.70 КК визначено покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ч.5 ст.71 КК частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 01.09.2017 у виді одного року позбавлення волі та призначено до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Постановлено стягнути на користь держави 5863 грн. процесуальних витрат та на користь потерпілої ОСОБА_11 9797 грн. матеріальної шкоди та 4000 грн. моральної шкоди.

Відповідно до вироку суду, ОСОБА_9 31.12.2017 близько 02:30 год., діючи повторно, проникнув в будинок АДРЕСА_2 з метою викрадення майна, поклав до господарської сумки належні потерпілому ОСОБА_12 ноутбук та фотоапарат загальною вартістю 2050 грн., однак не зміг довести злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був виявлений працівниками охоронної фірми, які приїхали на виклик. 07.01.2018 близько 01:00 год., перебуваючи в будинку свого знайомого по АДРЕСА_3 , діючи повторно, таємно викрав належні ОСОБА_11 ювелірні вироби, бінокль та сумочку (в якій був гаманець з карткою «Приватбанк» та пін-кодом до неї) на загальну суму 7744 грн. В цей же день в період часу з 03:20 до 04:06 год. повторно таємно заволодів грошовими коштами в сумі 17600 грн. з викраденої банківської картки ОСОБА_11 , знявши їх з різних банкоматів в м. Охтирці. 01.03.2018 близько 22:00 год. ОСОБА_13 проник до підвалу АДРЕСА_4 , звідки повторно викрав належне потерпілій ОСОБА_14 майно вартістю 843 грн., близько 22:10 год. проник до підвалу № 74, звідки повторно викрав належне потерпілому ОСОБА_15 майно вартістю 861,05 грн.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи обвинуваченого ОСОБА_9 , який підтримав свою апеляційну скаргу, уточнив її в судовому засіданні та просив пом`якшити призначене йому покарання, доводи прокурора ОСОБА_8 про залишення вироку суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_13 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.15 і ч.3 ст.185, ч.2 ст.185 і ч.3 ст.185 КК, за обставин, викладених у вироку, відповідають матеріалам кримінального провадження, належним чином вмотивовані та ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах.

Фактичні обставини вчинення злочинів та правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст.15 і ч.3 ст.185, ч.2 ст.185 і ч.3 ст.185 КК у поданій апеляційній скарзі ОСОБА_13 не оспорює.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_13 про суворість призначеного йому покарання колегія суддів вважає необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають, оскільки у відповідності до вимог ст.ст.50 і 65 КК, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен враховувати як ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу винуватого, так і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, призначаючи покарання, суд першої інстанції врахував як ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_13 злочинів, які згідно ст.12 КК є злочином середньої тяжкості та тяжким злочином, так і обставини, які його (покарання) пом`якшують щире каяття, часткове відшкодування збитку, активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, які обтяжують покарання, судом першої інстанції не встановлено.

Також судом враховані дані про особу обвинуваченого, який неодноразово судимий за злочини проти власності, вчинив ряд корисливих злочинів під час іспитового строку, не має постійного місця роботи, формально характеризується позитивно та висновок органу пробації, відповідно до якого встановлено дуже високий ризик повторного вчинення злочину.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку про необхідність призначити останньому покарання в межах санкцій частин статті закону про кримінальну відповідальність.

У відповідності до ч.1 ст.65 КК України, суд призначає покарання не тільки в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, і, зважаючи на ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, але й відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

З огляду на ці положення кримінального закону при призначенні покарання суд має враховувати не тільки межі караності діяння, встановлені у відповідній санкції статті Особливої частини КК, а й норми Загальної частини цього Кодексу, в яких регламентуються цілі, система покарань, підстави, порядок та особливості застосування окремих його видів, а також регулюються питання, пов`язані з призначенням покарання, що можуть вплинути на вибір (обрання) судом певних його виду і розміру.

Таким чином, з огляду на вказані вище обставини та вимоги ст.65 КК, колегія суддів вважає, що при визначенні обвинуваченому виду і розміру покарання, передбачених у санкції ч.1 ст.15 ч.3 ст.185, ч.2 ст.185 і ч.3 ст.185 КК, суд першої інстанції дотримався загальних засад призначення кримінального покарання, зокрема принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, в повній мірі врахував положення ст.ст.65-69 КК, що знайшло своє відображення у вироку з наведенням відповідних мотивів.

Призначене ОСОБА_13 покарання відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, характеру й тяжкості вчинених ним діянь, даним про його особу, є справедливим за своїм видом і розміром, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів. При цьому, колегія суддів керується не лише національним законодавством щодо призначення кримінального покарання, а й враховує автономну концепцію поняття «покарання» в усталеній судовій практиці ЄСПЛ, яка передбачає, що «покарання переслідує подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів» (рішення у справі «Езех и Коннорс проти Сполученого Королівства»), хоча це не виключає, що покарання може бути спрямоване на досягнення кількох цілей, поряд з карою та запобіганням це може бути ще й відшкодування.

На підставі викладеного, судове рішення є законним, обґрунтованим та належним чином вмотивованим, внаслідок чого воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_13 без задоволення, оскільки під час апеляційного розгляду вона не знайшла свого підтвердження і суд першої інстанції визначив покарання виключно у межах закону України про кримінальну відповідальність.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 квітня 2018 року відносно ОСОБА_16 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,