Постанова

Іменем України

22 листопада 2018 року

м. Київ

Справа № 229/915/14-к
Провадження № 51-157км17

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря
судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на вирок Апеляційного суду Житомирської області від 16 листопада 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 10000125 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Житомира, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 19 червня 2017 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 2- 4 ст. 76 КК України .

Вирішено питання цивільних позовів та долю речових доказів.

16 листопада 2017 року Апеляційним судом Житомирської області вказаний вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 в частині призначеного йому покарання скасовано та ухвалено свій вирок, за яким ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України із застосуванням ст. 69 КК України призначено покарання у виді обмеження волі на строк 5 років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки.

Вирок в частині залишення цивільного позову потерпілої ОСОБА_7 без розгляду скасовано та призначено новий розгляд в порядку цивільного судочинства.
У решті вирок місцевого суду залишено без змін.

За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за вчинення злочину за таких обставин.
25 травня 2013 року близько 03:20 год. ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем «Ford Connect», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , по освітленій вуличним освітленням проїзній частині вул.. Київська в напрямку вул. Ватутіна в м. Житомирі, під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого поблизу будинку №2/98 по майдану Згоди в м. Житомирі, в порушення вимог п.2.36) Правил дорожнього руху України, будучи неуважним, не простежив за зміною дорожньої обстановки та в порушення вимог пунктів 12.3, 18.1 вказаних вище Правил при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшив швидкість керованого ним транспортного засобу, а при виникненні небезпеки для руху, у вигляді пішохода, якого він об`єктивно спроможний був виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, в результаті чого передньою правою частиною свого автомобіля здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , яка перетинала проїзну частину з права наліво в межах нерегульованого пішохідного переходу відносно напрямку руху автомобіля.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди було спричинено смерть пішоходу ОСОБА_8 .

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить вирок Апеляційного суду Житомирської області від 16 листопада 2017 року змінити, пом`якшити призначене покарання, застосувавши ст. 75 КК України. Стверджує про невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та даним про його особу. Долучає документи про наявність у нього певних захворювань та характеристику з місця відбування покарання, де він характеризується позитивно.

Потерпіла ОСОБА_9 у зверненні до суду касаційної інстанції заперечила проти звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання, наполягаючи, що виправлення засудженого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_5 вважав, що касаційна скарга засудженого є необґрунтованою та просив залишити її без задоволення.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, наведені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 433 КПК України касаційний суд перевіряє законність та обґрунтованість судових рішень у тій частині, в якій вони були оскаржені.

Правильність встановлення фактичних обставин справи, доведеність винуватості та юридична кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України і у касаційній скарзі не заперечуються та не є предметом перегляду суду касаційної інстанції.
Також у касаційній скарзі не вказано на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть скасування оскаржуваного захисником судового рішення.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_6 апеляційний суд встановив, що місцевий суд при визначенні виду та міри покарання правильно врахував дані про особу ОСОБА_6 , який раніше не судимий, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризувався позитивно, опікується батьками, дідусем та бабусею, частково відшкодував завдану шкоду, зобов`язувався відшкодувати шкоду в повному обсязі.

Одночасно апеляційний суд правильно вказав на те, що при застосуванні ст. 75 КК України місцевий суд не повною мірою врахував тяжкість вчиненого злочину, який хоча і вчинений з необережності, проте відноситься до категорії тяжких злочинів, настали непоправні наслідки у вигляді смерті людини, думку потерпілої, яка наполягала на призначенні покарання без звільнення від його відбування в умовах контролю за поведінкою ОСОБА_6 .

При цьому з оскаржуваного вироку вбачається, що апеляційний суд, застосовуючи ст. 69 КК України та призначаючи більш м`яке покарання, ніж передбачено санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, врахував тяжкість вчиненого ОСОБА_6 злочину, дані про його особу та ставлення до вчиненого, визнання вини, щире каяття та часткове відшкодування завданої шкоди.
Правильність застосування ст. 69 КК України не оспорюється.

У касаційній скарзі не наведено таких обставин та даних про особу ОСОБА_6 , які б не були враховані при призначенні йому покарання і свідчили про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, а тому колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для призначення покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України.

Призначене апеляційним судом ОСОБА_6 покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами, а доводи засудженого, викладені у касаційній скарзі, щодо невідповідності призначеного йому покарання тяжкості злочину та його особі внаслідок суворості є необґрунтованими.

Ті обставини, що ОСОБА_6 позитивно характеризується за місцем відбування покарання та має певні захворювання не є достатніми підставами для пом`якшення призначеного апеляційним судом покарання.
Крім того, при встановленні під час відбування ОСОБА_6 покарання погіршення стану його здоров`я з визнанням, що його хвороби є тяжкими і перешкоджають відбуванню покарання, не виключається можливість застосування щодо нього звільнення від відбування покарання в порядку ст. 537 КПК України.

З огляду на викладене, відсутні підстави для зміни вироку Апеляційного суду Житомирської області від 16 листопада 2017 року з мотивів невідповідності призначеного покарання тяжкості злочину та даним про особу засудженого внаслідок суворості, як про це стверджує засуджений ОСОБА_6 в касаційній скарзі.
Керуючись статтями 433, 436, 441, 442 КПК України, Суд

у х в а л и в:

Вирок Апеляційного суду Житомирської області від 16 листопада 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу останнього без задоволення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3