Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 490/6874/16-к
Провадження № 1-кп/490/310/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2019 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Жидачів Львівської області, є українцем, громадянином України, здобув середню спеціальну освіту, є одруженим, неповнолітніх дітей не має, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не вчиняв злочинів та не судився,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 407 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

1. З 17 березня 2014 року на Україні триває особливий період.

З 09 грудня 2014 року ОСОБА_4 проходив військову службу за контрактом у військовому званні "солдат".

Наказом командира військової частини п/п НОМЕР_1 від 09 грудня 2014 року № 327 він був зарахований до списків особового складу цієї частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду стрільця-зенітника зенітного ракетного взводу 1 аеромобільного десантного батальйону вказаної військової частини.

Відповідно до наказу командира вказаної військової частини від 21 січня 2016 року № 20 йому була надана щорічна відпустка терміном на 15 діб з 23 січня 2016 року по 06 лютого 2016 року.

Проте, 07 лютого 2016 року з відпустки він не повернувся без поважних причин та був відсутній у військовій частині без поважних причин до 19 травня 2016 року.

Статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, винними у вчиненні яких визнаються обвинувачені

2. Дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за частиною 4 статті 407 Кримінального Кодексу України - як нез`явлення військовослужбовцем (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину за вказаних вище обставин підтверджується наступними зібраним під час судового розгляду та дослідженими у суді доказами.

3. З залученого до матеріалів кримінального провадження контракту про проходження громадянином України військової служби у Збройних Силах України від 09 грудня 2014 року вбачається, що 09 грудня 2014 року між ОСОБА_4 та міністерством оборони України в особі тво. командира ійськової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_6 був укладений контракт, відповідно до умов якого, зокрема:

-обвинувачений зобов`язався проходити військову службу у Збройних Силах України протягом трьох років відповідно до вимог, визначених законодавством, що регулює порядок проходження військової служби, сумлінно і чесно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів (начальників), сумлінно виконувати обов`язки за посадами. які займатиме, а також особливі обов`язки, визначені статутами Збройних Сил України;

-Міністерство оборони України зобов`язалось забезпечити належні умови для проходження ним служби

З залученого до матеріалів кримінального провадження витягу з наказу № 327 від 09 грудня 2014 року командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 вбачається, що з 09 грудня 2014 року ОСОБА_4 був зарахований до списків особового складу цієї частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду стрільця-зенітника зенітного ракетного взводу 1 аеромобільного десантного батальйону вказаної військової частини цієї військової частини.

4. З залученого до матеріалів кримінального провадження витягу з наказу № 20 від 21 січня 2016 року командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 вбачається, що 23 січня 2016 року ОСОБА_4 вибув у відпустку строком на 15 діб - з 23 січня 2016 року по 06 лютого 2016 року.

5. З матеріалів службових розслідувань, призначених наказами командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 436 від 01 березня 206 року та № 106 від 20 травня 2016 року вбачається, що 07 лютого 2016 року станом на 08-00 годину з відпустки обвинувачений не повернувся без поважних причин, про причини своєї неявки командування військової частини не повідомив, був відсутній на службі до 19 травня 2016 року.

6. Матеріали справи свідчать, що обвинувачений повернувся у розташування частини 19 травня 2016 року.

7. В обґрунтування своєї відсутності обвинувачений посилається про те, що 07 лютого 2016 року отримав забій правої кисті, через що проходив амбулаторне лікування за місцем перебування у відпустці.

Але ця обставина не може бути визначеною поважною та такою, що виправдовує його неповернення у розташування військової частини.

Так, по-перше, порядок дій військовослужбовця у разі неможливості повернення з відпустки через хворобу є чітко визначеним у пункті 191 Положення про проходження громадянами України військової служби, затвердження Указом Президента України № 1153/2008 від 11 грудня 2008 року /з послідуючими змінами/, відповідно до якого у такому разі військовослужбовець мав звернутись до начальника органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або військового комісару за місцем проведення відпустки, які за наявності до того підстав мали прийняти рішення про продовження відпустки. Але цей порядок обвинуваченим дотриманий не був, що унеможливлює визнання вказаних ним причин поважними та такими, що перешкоджали виконанню обов`язків за службою.
По-друге, вказані обвинуваченим обставини тривали лише протягом незначної частини періоду його самовільної відсутності на службі.
До того ж, сукупність тих обставин, що обвинувачений встановленим порядком не скористався, до того ж, був відсутнім на службі протягом періоду, що є більшим за необхідний для усунення вказаних ним перешкод доводе, що в дійсності він бажав тимчасово ухилитись від несення служби, формально пославшись на обставини, що в дійсності вплив на можливість виконання ним обов`язків по службі не мали.

8. До того ж, під час судового розгляду кримінального провадження 15 травня 2019 року обвинувачений ОСОБА_4 зрештою визнав, що був відсутній за місцем служби без поважних до того причин.

Аналізуючи наведені вище докази у їх сукупності, суд вважає вину обвинуваченого у вчиненні злочину за встановлених судом обставинами доведеною.

Мотиви призначення покарання.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно ОСОБА_4 , суд, керуючись приписами статті 65 Кримінального Кодексу України, виходе з санкції частини 4 статті 407 Кримінального Кодексу України, враховує ступень тяжкості вчиненого ним злочину, обставини, що пом`якшують його відповідальність, а також особу винного.

В зв`язку із цим суд враховує, зокрема, що він безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції (в Донецькій та Луганській областях), в зв`язку із чим має статус учасника бойових дій.

При цьому 06 вересня 2017 року набув чинності Закон України "Про амністію у 2016 році", відповідно до статті 2 якого обвинувачений, як особа, яка брала безпосередню участь в антитерористичній операції підлягає звільненню від відбування призначеного покарання.
При цьому обвинувачений просить суд про застосування відносно нього Закону України "Про амністію у 2016 році".
Відповідно до статті 10 Закону України "Про амністію у 2016 році" за такого обвинуваченого слід звільнити від відбування покарання, що призначається цим вироком

Судові витрати та речові докази у справі відсутні; цивільний позов в межах цього кримінального провадження не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374, 474 - 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 407 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 /три/ роки.
Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного цим вироком покарання на підставі статті 2 Закону України "Про амністію у 2016 році".

Вирок може бути оскарженим до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з моменту його проголошення.

СУДДЯ = ОСОБА_7 =

15.05.2019