Справа №295/3222/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(на підставі угоди)

19.12.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000013 від 10.03.2017 р. стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Черняхів Житомирської області, громадянина України, зареєстрованого АДРЕСА_1 , неодруженого, дітей на утриманні не має, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , раніше не судимого,

по обвинуваченню за ст. 407 ч. 4 КК України

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИВ:

В підготовчому судовому засіданні по розгляду обвинувального акту щодо ОСОБА_5 по обвинуваченню за ст. 407 ч. 4 КК України, учасниками провадження надана угода про визнання винуватості, укладена між прокурором та обвинуваченим від 19.12.2018 р..
Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин:
ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , в порушення ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без дозволу командування та поважних причин в умовах особливого періоду, 10.11.2016 року о 08 годині 00 хвилин самовільно залишив військову частину - польова пошта НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , обов`язки за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини органи державної влади або правоохоронні органи, в тому числі органи військового управління, про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від неї та його причини, не повідомляв та проводив час на власний розсуд до 07 березня 2017 року.

07 березня 2017 року солдат ОСОБА_5 самостійно повернувся до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 та приступив до виконання службових обов`язків.

Своїми умисними діями, які виразились у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) без поважних причин, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.

В наданій угоді обвинувачений визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних в обвинувальному акті обставин та за вказаною статтею Кримінального кодексу, окрім того було визначено та узгоджено вид та розмір покарання, яке визначалося у вигляді позбавлення волі з застосуванням вимог ст. 75, 76 КК України.

Судом з`ясовано у обвинуваченого чи цілком він розуміє своє право на судовий розгляд, його права; наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд вважає, що укладена угода відповідає вимогам кримінального процесуального закону, умови угоди не суперечать вимогам кодексу (зокрема в частині кваліфікації дій), умови відповідають інтересам суспільства; не порушують прав, свобод чи інтересів інших громадян або осіб; укладені обвинуваченим добровільно, а тому затверджує угоду про визнання винуватості.

Речові доказ, процесуальні витрати відсутні, запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст. 314, 394, 473, 474, 475, 374, КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості, укладену 19.12.2018 р. по кримінальному провадженню № 0000013 від 10.03.2017 р., по обвинуваченню ОСОБА_5 за ст. 407 ч. 4 КК України.

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ст. 407 ч. 4 КК України та призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, встановивши іспитовий строк - 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені обов`язки відповідно до ст. 76 КК України: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися на реєстрацію в уповноважений орган з питань пробації.

Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня проголошення до Житомирського апеляційного суду:

1) обвинуваченим, захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без їх згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

СУДДЯ: ОСОБА_1