УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2019 року
м. Київ
справа № 243/885/19

провадження № 51-442впс19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання захисників ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , прокурора Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України та подання Чернігівського апеляційного суду про направлення кримінального провадження № 0000237щодо ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 109, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 109, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 28, ст. 112, ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 258, ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів.
Суть питання:
У поданих клопотаннях, які надійшли до Верховного Суду в порядку ст. 34 КПК, захисники ОСОБА_14 та ОСОБА_11 просять направити вищезазначене кримінальне провадження з Чернігівського районного суду Чернігівської області до Шевченківського районного суду м. Києва, у межах територіальної юрисдикції якого Головним слідчим управлінням Служби безпеки України закінчено досудове розслідування, відповідно до ч. 1 ст. 32 КПК, на підставі неможливості встановити місця вчинення злочинів. Захисники звертають увагу на те, що після направлення 11 лютого 2019 року Касаційним кримінальним судом Верховного Суду кримінального провадження до Чернігівського районного суду Чернігівської області, 14 лютого 2019 року цим місцевим судом задоволено клопотання захисника ОСОБА_15 про відвід колегії суддів та в порядку ч. 3 ст. 34 КПК вирішено звернутися до Чернігівського апеляційного суду.
Крім зазначеного, захисник ОСОБА_11 як підставу для передачі кримінального провадження наводить неможливість утворення складу суду для судового розгляду в Чернігівському районному суді Чернігівської областіпісля задоволення відводів. Вважає, що передача вказаного провадження до судів Чернігівської області або обласного центру затягне процедуру та призведе до порушення розумних строків розгляду.
Захисник ОСОБА_7 у клопотанні з урахуванням доповнень вважає, що оскільки згідно з обвинувальним актом усі підготовчі дії до вчинення особливо тяжких злочинів здійснювались у Печерському районі м. Києва (пров. Музейний, 2-б), в якому також знаходяться об`єкти злочинних посягань будівлі урядового кварталу, то зазначене кримінальне провадження повинен розглядати Печерський районний суд м. Києва, а в разі неможливості будь-який інший районний суд м. Києва. Крім того, зазначає, що 19 свідків у кримінальному провадженні проживають на території Київської області, обвинувачені у м. Києві; у цьому ж місті проведено ряд процесуальних дій та експертиз із метою встановлення обставин кримінального провадження. На думку захисника, саме у Печерському районному суді м. Києва на цей час існують умови для розгляду зазначеного кримінального провадження з урахуванням вимог ст. 517 КПК. Також ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 15 лютого 2019 року в частині продовження обвинуваченим ОСОБА_12 та ОСОБА_13 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 15 квітня 2019 року, оскільки таке питання, на думку захисника, мав вирішувати лише місцевий суд під час розгляду кримінального провадження по суті.

Захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_15 також вважають, що розгляд вищезазначеного кримінального провадження має здійснювати Печерський районний суд м. Києва. На обґрунтування цього ОСОБА_8 зазначає, що найтяжчі з інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень (ст. 112, ч. 3 ст. 258 КК) припинені не шляхом затримання ОСОБА_12 на КПП «Майорське», як помилково вважає сторона обвинувачення, а затриманням ОСОБА_13 у Верховній Раді України 22 березня 2018 року, тобто саме на території Печерського району м. Києва. Вказує, що прокурор не обґрунтував необхідності направлення кримінального провадження до місцевого суду м. Чернігова, оскільки в цьому місті проживають лише 10 свідків, у Чернігівській області - 12 свідків, а отже, останні, як і решта свідків з інших областей, змушені будуть добиратися до суду в м. Чернігові, тоді як у м. Києві проживають 13 свідків, а транспортне сполучення обласних центрів з цим містом є найбільш зручним. Крім того, ОСОБА_8 звертає увагу на можливість виникнення перешкод для розгляду кримінального провадження судами Чернігівської області з дотриманням вимог ч. 2 ст. 31, ст. 517 КПК, у випадку заявлення сторонами відводів складу суду, перебування на лікарняному, закінчення строку повноважень судді тощо.
Захисник ОСОБА_15 , посилаючись на позицію Чернігівського апеляційного суду щодо неможливості розгляду вказаного провадження судами Чернігівської області та зникнення обставин, через наявність яких його розгляд слід було здійснювати з дотриманням режиму секретності, стверджує, що оперативний та ефективний розгляд кримінального провадження може бути забезпечено Печерським районним судом м. Києва.
Прокурор Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України

у клопотанні стверджує, що оскільки згідно рішення Чернігівського апеляційного суду розглянути кримінальне провадження щодо ОСОБА_12 та ОСОБА_13 судами в межах територіальної юрисдикції вказаного апеляційного суду неможливо, то його слід направити до Харківського районного суду Харківської області, оскільки у Харківській області проживає 6 свідків у кримінальному провадженні; інші області, в яких проживають свідки (зокрема, й сусідня Донецька, де проживає 12 свідків), мають приблизно однакову віддаленість від Харківської області та найбільш зручне транспортне сполучення, що сприятиме прибуттю свідків до суду в м. Харкові, де розташовані основні вузлові станції області. Прокурор зазначає, що розгляд кримінального провадження у судах Донецької області може негативно вплинути на його оперативність через проведення Операції об`єднаних сил, при цьому найбільш наближеною до Донецької областю, яка не входить до територій, на яких проводиться Операція об`єднаних сил, є Харківська. Прокурор звертає увагу, що документ, який становить державну таємницю та має бути досліджений як доказ під час судового розгляду, на даний час розсекречений, у зв`язку з чим наразі немає потреби в дотриманні вимог ст. 517 КПК щодо забезпечення секретності під час розгляду кримінального провадження, що стало однією з підстав для направлення 11 лютого 2019 року вищезазначеного кримінального провадження Верховним Судом на розгляд до Чернігівського районного суду Чернігівської області.

Захисник ОСОБА_10 вважає, що направлення вищезазначеного кримінального провадження до Харківського районного суду Харківської області, на чому наполягає сторона обвинувачення, не забезпечить його оперативний та ефективний розгляд, оскільки вказаний місцевий суд розташований у с. Покотилівка Харківського району Харківської області, і прибуття туди буде незручним для учасників провадження через наявність додаткової пересадки в м. Харкові. Стверджує, що найбільш оптимальним для розгляду є Жовтневий районний суд м. Харкова, розташований неподалік залізничного вокзалу та слідчого ізолятора в м. Харкові, куди і просить направити вказане кримінальне провадження.
У поданні Чернігівського апеляційного суду зазначено, що з урахуванням позиції, викладеної в ухвалі Верховного Суду від 11 лютого 2019 року, розгляд зазначеного кримінального провадження місцевими судами в межах територіальної юрисдикції цього апеляційного суду неможливо забезпечити з огляду на неспроможність дотримання вимог ст. 517 КПК щодо забезпечення режиму секретності.
Встановлені обставини та мотиви Суду:
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників, які підтримали свої клопотання та заперечували проти задоволення клопотання прокурора, думку обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які підтримали клопотання захисників і вважали, що розгляд кримінального провадження має здійснювати Печерський районний суд м. Києва, думку прокурорів, які підтримали клопотання сторони обвинувачення, однак заперечували проти задоволення клопотань захисту, перевіривши наведені у клопотаннях та поданні доводи, дослідивши матеріали кримінального провадження № 0000237, колегія суддів дійшла наступних висновків.

За загальним правилом, передбаченим ч. 1 ст. 32 КПК, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
З обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000237 вбачається, що ОСОБА_12 та ОСОБА_13 обвинувачуються у вчиненні трьох тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 109, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 109, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК, та трьох особливо тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 28, ст. 112, ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 258, ч. 1 ст. 258-3 КК.
Реалізація об`єктивної сторони складу злочинів, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 28, ст. 112,ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 258 КК, за версією органу досудового розслідування, здійснювалася обвинуваченими у співучасті на території різних районів та населених пунктів Донецької, Хмельницької областей та м. Києва в листопаді грудні 2017 року та у березні 2018 року, і виразилась вона у вчиненні дій, що полягали в підшукуванні у листопаді 2017 року на території Донецької області (м. Бахмут) співучасників злочинів, у придбанні ними в період із 20 листопада 2017 року по 23 листопада 2017 року на тимчасово окупованій території Донецької області (м. Донецьк, більш точного місця не встановлено) необхідних знарядь для вчинення злочинів (вогнепальної зброї), розробці 23 листопада 2017 року у квартирі АДРЕСА_1 , 01 грудня 2017 року у службовому кабінеті військової частини НОМЕР_1 на АДРЕСА_2 і в апартаментах тимчасового проживання на АДРЕСА_3 у тому ж місті, а також 13 грудня 2017 року в офісному приміщенні будинку АДРЕСА_4 злочинного плану, етапів та сценаріїв злочинних дій співучасників, розподілі ролей, у підшуканні та придбанні в період з 6 березня 2018 року по 8 березня 2018 року на тимчасово окупованій території Донецької області (м. Донецьк за адресами: вул. Економічна, 4 та АДРЕСА_5 , а також у м. Горлівка Донецької області за адресою: АДРЕСА_6 ) необхідних знарядь для вчинення злочинів (вогнепальної зброї).
Виходячи зі змісту обвинувального акта, місце вчинення злочину в розумінні ст. 32 КПК в даному випадку визначити неможливо, оскільки діяння, які охоплюються об`єктивною стороною інкримінованих особливо тяжких злочинів, вчинялися відповідними особами у співучасті в межах територіальної юрисдикції різних судів.
За таких обставин, відповідно до вимог ч. 1 ст. 32 КПК кримінальне провадження щодо ОСОБА_12 та ОСОБА_13 повинно бути направлено до суду, в межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні закінчено Головним слідчим Управлінням Служби безпеки України, що розташоване на вул. Володимирській, 33, тобто в межах територіальної юрисдикції Шевченківського районного суду м. Києва.
Отже, відповідні доводи у клопотаннях захисників ОСОБА_14 та ОСОБА_11 про направлення кримінального провадження до суду, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування, слід визнати прийнятними. А доводи у клопотаннях захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_15 про необхідність направлення кримінального провадження до місцевого суду в Печерському районі м. Києва, є необґрунтованими.
Разом із тим, згідно з інформацією, наданою Шевченківським районним судом м. Києва, лише двоє суддів цього суду, які на даний час здійснюють судочинство і мають спеціалізацію з розгляду кримінальних справ та стаж на посаді судді не менше п`яти років, не брали участі на стадії досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000237 та кримінальному провадженні, з якого воно було виділено - № 0000245, а отже, його розгляд указаним місцевим судом із дотриманням вимог частин 2, 3, 12 ст. 31 КПК забезпечити неможливо.

Відповідно до ч. 13 ст. 31 КПК, у разі якщо в суді першої або апеляційної інстанції, який згідно з правилами підсудності має здійснювати кримінальне провадження, неможливо утворити склад суду, передбачений цією статтею, кримінальне провадження здійснює найбільш територіально наближений суд, в якому можливо утворити такий склад суду.

Найбільш територіально наближеним до Шевченківського районного суду м. Києва судом, у якому наявні умови для розгляду кримінального провадження № 0000237, є Солом`янський районний суд м. Києва.

При цьому Верховний Суд відхиляє доводи, наведені в клопотаннях прокурора та захисника ОСОБА_10 щодо необхідності направлення кримінального провадження до місцевих судів Харківської області, оскільки ними не доведено, що це сприятиме оперативності та ефективності судового розгляду вказаного провадження.

Доводи клопотання захисника ОСОБА_7 щодо незаконності ухвали Чернігівського апеляційного суду від 15 лютого 2019 року в частині продовження обвинуваченим ОСОБА_12 та ОСОБА_13 строку дії запобіжного заходу Верховний Суд не розглядає, оскільки вирішення питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку ст. 34 КПК не включає перегляд у касаційному порядку будь-яких судових рішень, адже це інша правова процедура, врегульована іншими нормами КПК.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити подання апеляційного суду, клопотання захисників ОСОБА_14 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 задовольнити частково,у задоволенні клопотань прокурора, захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_10 відмовити, а кримінальне провадження № 0000237 щодо ОСОБА_12 та ОСОБА_13 направити з Чернігівського районного суду Чернігівської області на розгляд до Солом`янського районного суду м. Києва.
Керуючись ст. 34 КПК, Верховний Суд
постановив:
Подання Чернігівського апеляційного суду задовольнити, клопотання захисників ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 задовольнити частково, у задоволенні клопотань прокурора та захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_10 відмовити.
Кримінальне провадження № 0000237 щодо ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ,обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 109, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 109, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 28, ст. 112, ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 258, ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК, направити з Чернігівського районного суду Чернігівської області до Солом`янського районного суду м. Києва.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3