КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , та особи, яка перебуває під екстрадиційним арештом ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 10 січня 2019 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одруженого, маючого доньку 2016 р.н., не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який розшукується правоохоронними органами Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 208 КК Російської Федерації.

за участю:
прокурора ОСОБА_7
захисника ОСОБА_5
особи, яка перебуває під екстрадиційним арештом ОСОБА_6
перекладача ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання заступника прокурора міста Києва ОСОБА_9 та визнано наявність підстав для подальшого тримання громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою та продовжено застосування відносно нього екстрадиційного арешту до здійснення фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації, до 10 березня 2019 року включно, але не довше ніж на дванадцять місяців з моменту його затримання, тобто з 17 вересня 2018 року.

Згідно ухвали суду, слідчий суддя вбачає наявність підстав для задоволення клопотання прокурора та вважає, що застосування до громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може бути недостатнім для запобігання можливим спробам останнього переховуватися з метою уникнення передачі компетентним органам Російської Федерації (екстрадиції). При цьому, слідчий суддя врахував тяжкість покарання, що загрожує останньому в разі засудження за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 208 КК Російської Федерації, відомості про ухилення його від правосуддя у запитуючій стороні, а також його вік, міцність соціальних та сімейних зв`язків, у тому числі наявність у нього родини та утриманців.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді особа, яка перебуває під екстрадиційним арештом - ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, яка підлягає скасуванню на тій підставі, що вона винесена з порушенням діючого кримінального процесуального законодавства і Європейської конвенції прав людини і основоположних свобод.

Захисник ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , в поданій апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 10 січня 2019 року частково та ухвалити нову ухвалу, якою обрати громадянину Російської Федерації ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби з 22:00 години до 6:00 години, з носінням електронного засобу контролю.

Вважає, що висновок суду про те, що ОСОБА_6 ухилився від правосуддя в Російській Федерації за ст. 208 КК Російської Федерації є хибним, оскільки останній залишив територію Російської Федерації за рік до того, як було порушено проти нього кримінальну справу.

Зазначає, що в ухвалі не відображені характеризуючі ознаки особи ОСОБА_6 , його соціальні зв`язки на території України.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_6 характеризується позитивно, як відповідальний та працьовитий, має вищу освіту.

Посилається на практику Європейського суду з прав людини та вважає, що до ОСОБА_6 , з урахуванням даних про його особу, можливо застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та особи, яка перебуває під екстрадиційним арештом, які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити в повному обсязі, доводи прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційні скарги такими, що не підлягають задоволенню, перевіривши та обговоривши доводи апеляційних скарг, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, працівниками Державної прикордонної служби України 17.09.2018 о 13:05 годині, відповідно до ст. ст. 208, 582 КПК України, затримано громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 20.09.2018 до ОСОБА_6 застосований тимчасовий арешт строком на 40 діб до отримання запиту про його видачу.

Прокуратурою міста Києва 17.10.2018 з Генеральної прокуратури України отримано запит компетентних органів Російської Федерації про видачу громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дано доручення про проведення екстрадиційної перевірки, яка в даний час не закінчена.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 26.10.2018 до ОСОБА_6 застосований екстрадиційний арешт, який в подальшому був продовжений ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 13.11.2018 на термін до 11.01.2019.

ОСОБА_6 звернувся до УГМС України в Київській області із заявою про надання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, розгляд якої в даний час не закінчений.

В ході перевірки встановлено, що постановою старшого слідчого слідчого відділу управління ФСБ Росії по Республіці Татарстан від 11.10.2018 ОСОБА_6 залучено в якості обвинуваченого за ч. 2 ст. 208 КК Російської Федерації.

Постановою Набережночелнинського міського суду Республіки Татарстан від 26.05.2017 ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді взяття під варту строком на два місяці.

Інкримінований ОСОБА_6 злочин за законодавством України кваліфікуються за ч. 4 ст. 447 КК України, і є екстрадиційними, оскільки передбачає покарання на строк понад один рік позбавлення волі, при цьому строк давності притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 не закінчився.

04.01.2019 року заступник прокурора міста Києва ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про визнання наявності підстав для подальшого утримання під вартою громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та продовження застосування до нього екстрадиційного арешту на шістдесят днів до рішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу для притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 208 КК Російської Федерації і здійснення фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації.

10.01.2019 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва клопотання прокурора було задоволено та визнано наявність підстав для подальшого утримання громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою, продовжено застосування відносно нього екстрадиційного арешту до здійснення фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації, до 10 березня 2019 року включно, але не довше ніж на дванадцять місяців з моменту його затримання, тобто з 17 вересня 2018 року.

Правовідносини між Україною та Російською Федерацією щодо екстрадиції (видачі) осіб регулюються Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року та Конвенцією про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним і кримінальним справам 1993 року, які є чинними для обох держав.

Згідно ч. 1 ст. 584 КПК України після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою. Відповідно до п. 10 даної статті екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.

Крім того, відповідно до ст. 25 Європейської конвенції про видачу правопорушників від 13 грудня 1957 року (ратифікована Україною 29 травня 1997 року) "постанова про утримання під вартою" означає будь-яке розпорядження, яке передбачає позбавлення волі і яке було проголошене кримінальним судом на додаток до вироку про ув`язнення або замість нього.

Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

З ухвали суду першої інстанції, а також журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні прокурора підстави для продовження щодо ОСОБА_6 екстрадиційного арешту перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний ОСОБА_6 , вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані обставини справи, на підставі яких було прийнято рішення про визнання наявності підстав для продовження щодо ОСОБА_6 екстрадиційного арешту, до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про видачу та фактичну передачу (екстрадицію) компетентним органам Російської Федерації, на строк не більше дванадцяти місяців.

При постановленні ухвали слідчим суддею дотримані вимоги норм КПК України, Конвенції про правову допомогу та правові відносини в цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року.

Постановляючи ухвалу, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора про продовження застосування до громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу та фактичну передачу до Російської Федерації виходячи з тих обставин, що двомісячний строк тримання ОСОБА_6 під вартою закінчується та прокурором наведено у відповідності до ст. 584 КПК України підстави для подальшого утримання ОСОБА_6 під вартою. При цьому встановлено, що продовження застосування до нього екстрадиційного арешту до його видачі для притягнення до кримінальної відповідальності і здійснення фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації є єдиним достатнім запобіжним заходом для запобігання можливим спробам останнього переховуватись, з метою уникнення передачі його компетентним органам Російської Федерації.

Крім того, колегія суддів, погоджується з висновками, які викладені в ухвалі слідчого судді, згідно яких слідчий суддя, під час розгляду вказаного клопотання, не досліджує питання про винуватість особи і не перевіряє законність рішень прийнятих компетентними органами інших іноземних держав, а лише перевіряє наявність підстав, достатніх для застосування чи продовження щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив компетентний орган держави відносно ОСОБА_6 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Приймаючи рішення про продовження щодо ОСОБА_6 саме такого запобіжного заходу слідчим суддею, враховано наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема щодо можливості останньої ухилятися як від компетентних органів України, так і від компетентних органів іноземної держави, та обґрунтовано прийнято рішення про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризику, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України та для забезпечення виконання затриманим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Окрім цього, слідчим суддею враховано тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 в разі засудження за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 208 КК Російської Федерації, відомості про ухилення його від правосуддя у запитуючій стороні, а також відомості про його особу, в їх сукупності.

Зазначені в апеляційних скаргах доводи та підстави, з яких апелянти просять скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення та спростовуються викладеним.

Істотних порушень норм КПК України при розгляді клопотання прокурора, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді у справі не вбачається.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до остаточного висновку про те, що в клопотанні та доданих до нього матеріалах відсутні обставини та законні підстави, при наявності яких щодо ОСОБА_6 неможливе продовження екстрадиційного арешту, а тому апеляційні скарги з викладеними у них доводами задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 309, 376, 404, 405, 407, 422, 584 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 10 січня 2019 року, якою задоволено клопотання заступника прокурора міста Києва ОСОБА_9 , та визнано наявність підстав для подальшого утримання громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою та продовжено застосування відносно нього екстрадиційного арешту до здійснення фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації, до 10 березня 2019 року включно, але не довше ніж на дванадцять місяців з моменту його затримання, тобто з 17 вересня 2018 року, залишити без змін, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , та особи, яка перебуває під екстрадиційним арештом ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/1013/2019
Категорія: ст. 584 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_10
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1