Справа № 206/1851/19
Провадження № 1-кп/206/208/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" квітня 2019 р. Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря: ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000225 від 01.03.2019 року за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дніпропетровська, маючого середню-спеціальну освіту, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, немаючого на утриманні малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 186 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , 11.02.2019 приблизно о 22 годині 00 хвилин (більш точного часу у ході досудового розслідування не встановлено), проходячи біля зупинки громадського транспорту, розташованої за адресою: м. Дніпро, вул. Семафорна, 21 побачив раніше незнайомого йому ОСОБА_5 , який розмовляв по мобільному телефону «Huawei P Smart+ (Ine-LX1), утримуючи його біля правого вуха у правій руці. Після цього, у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, направлений на грабіж, тобто відкрите викрадення чужого майна, а саме вищевказаного мобільного телефону, який належить ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, знаходячись у той же день та час у зазначеному місці, ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливого мотиву, усвідомлюючи протиправний характер своїх злочинних дій, наблизився зі спини до ОСОБА_5 та шляхом ривку вихопив, відкрито викравши, з його правої руки мобільний телефон «Huawei P Smart+ (Ine-LX1) з серійним номером НОМЕР_1 , після чого, побіг по вул. Кондукторська у м. Дніпро у напрямку закладу дошкільної освіти №4, розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Семафорна, 24Б. В цей час, ОСОБА_5 , намагаючись присікти протиправні дії невідомого йому на той час ОСОБА_3 , побіг за ним по вулиці Семафорна у м. Дніпро, гучно окликнувши того, та намагаючись наздогнати з метою повернення свого мобільного телефону «Huawei P Smart+ (Ine-LX1). ОСОБА_3 , усвідомлюючи той факт, що викрадення ним мобільного телефона є очевидним для потерпілого, однак бажаючи довести свій злочинний умисел на відкрите заволодіння його майном до кінця, не реагуючи на оклики ОСОБА_5 , не зупинився та продовжив тікати від нього, утримуючи викрадений телефон в своїй правій руці.
Проте, ОСОБА_5 , пробігши за ОСОБА_3 деяку відстань, в районі будівлі «Нова пошта» по вул. Кондукторська, 2б, перечепився та впав, у зв`язку з чим не зміг наздогнати та затримати останнього.
ОСОБА_3 , користуючись такою ситуацією, з викраденим телефоном «Huawei P Smart + (Ine-LX1) з поля зору ОСОБА_5 зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_3 відкрито викрав належний ОСОБА_5 мобільний телефон «Huawei P Smart+ (Ine-LX1) з серійним номером НОМЕР_1 , спричинивши йому майнову шкоду, яка станом на 11.02.2019, відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 805/19 від 11.03.2019 становить 6167 гривень 70 копійок.
В судовому засідання обвинувачуваний ОСОБА_3 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та суду показав, що 11.02.2019 приблизно о 22 годині 00 хвилин проходячи біля зупинки громадського транспорту, розташованої за адресою: м. Дніпро, вул. Семафорна, 21 побачив раніше незнайомого йому потерпілого ОСОБА_5 , який розмовляв по мобільному телефону. Після чого, він наблизився зі спини до ОСОБА_5 та шляхом ривку вихопив, з правої руки останнього вказаний мобільний телефон та відразу побіг по вул. Кондукторська у м. Дніпро у напрямку закладу дошкільної освіти №4, розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Семафорна, 24Б. В цей час ОСОБА_5 , побіг за ним намагаючись наздогнати, однак йому вдалося втекти від потерпілого. В подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Окрім, того обвинувачений ОСОБА_3 , підтвердив, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті відповідають дійсним обставинам справи, у вчиненому щиро кається.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті та суду показав, що 11.02.2019 приблизно о 22 годині 00 хвилин знаходився на зупинці громадського транспорту, розташованої за адресою: м. Дніпро, вул. Семафорна, 21, де розмовляв по мобільному телефону «Huawei», утримуючи його в правій руці. В цей час, до нього зі спини підійшов раніше не знайомий йому ОСОБА_3 і шляхом ривку вихопив у нього мобільний телефон та відразу почав втікати по вул. Кондукторська у м. Дніпро у напрямку закладу дошкільної освіти №4, розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Семафорна, 24Б. Він побіг за ОСОБА_3 , намагаючись його наздогнати, також він неодноразово кричав ОСОБА_3 , щоб той зупинився, однак останній не реагував на оклики та не зупинявся. Обвинуваченого він не зміг наздогнати. Через деякий час мобільний телефон, який у нього викрав обвинувачений, він викупив в ломбарді. Завдана шкода обвинуваченим не відшкодована. Цивільний позов не заявляв.
Показання обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду в правильності і логічності його показань про обставини злочину, добровільності та істинності його позиції. В судовому засіданні на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за клопотанням обвинуваченого та за відсутності заперечень інших учасників процесу, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчиненого обвинуваченим злочину, які ніким не оспорювалися, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку. Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощенного і скороченого розгляду. Суд, вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 доведеною і кваліфікує його дії за ч. 1 ст.186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж)
Суд оцінивши показання обвинуваченого ОСОБА_3 та потерпілого ОСОБА_5 в сукупності з відомостями про предмет злочинів і про обстановку їх виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту яких він правильно розуміє, що згідно зі ст. 18 та ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття. При призначенні покарання обвинуваченому згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України є злочином середнього ступеню тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря - психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (т. 1 а.п. 63-64,68), за місцем мешкання характеризується посередньо (т. 1 а.п. 65), шкоду завдану кримінальним правопорушенням не відшкодовав, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Згідно ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , є його щире каяття.
Згідно ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 (із змінами) «Про практику застосування судами кримінального покарання», суди повинні призначати покарання менш суворе - особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, тощо.
Крім того, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Європейський суд) передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права. Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи». Враховуючи викладене, приймаючи наявність обставин, які пом`якшують покарання, враховуючи ставлення самого обвинуваченого до вчиненого злочину, суд приходить до висновку про те, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства з призначенням обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 186 КК України ще можливо без ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим, вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік із застосуванням вимог ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, та покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України. Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових злочинів. Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами. Цивільний позов не заявлено.
Крім того, згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого документально підтверджені витрати на залучення експерта. Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 50,65,66,67, 75, 76 КПК України, ст.ст. 100,124, 342-380 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у скоєні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 витрати на користь судового експерта ОСОБА_6 (свідоцтво № 1886 від 09.06.2017 року) за проведення судово-товарознавчої експертизи № 805/19 від 11.03.2019 року суму у розмірі 300 гривень 00 копійок (т.1 а.п.56).
Речові докази:
- мобільний телефон Huawei P Smart + (Ine-LX1) Dual Sim Black, який визнаний речовим доказом відповідно до постанови про визнання речових доказів від 01.03.2019 року (т. 1 а.п. 20), який переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 відповідно до зберігальної розписки від (т. 1а.п.21) повернути власнику за належністю ОСОБА_5 ;
- договір про надання фінансового кредиту під заставу № 4.29001/0 від 12.02.2019 року, виданий підозрюваним ОСОБА_3 , який визнано речовим доказом відповідно до постанови про визнання речових доказів від 29.03.2019 року (т. 1 а.п. 83) залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження № 0000225.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1