У Х В А Л А
Іменем України

02.04.2019 року м.Мостиська

єдиний унікальний номер 448/1559/18
провадження №1-кп/448/49/19
Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Мостиська матеріали кримінального провадження №0000537 від 08.09.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, пенсіонера,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.3 ст.357 КК України,

учасники справи:
прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

та потерпіла ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

До суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 , внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000537 від 08.09.2018 року за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,3 ст.357 КК України.

З вищевказаного обвинувального акту слідує, що 07.09.2018 року, близько 18:00 год., в с.Зав`язанці Мостиського району Львівської області ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на викрадення документів, з особистих інтересів, проник до житлового будинку своєї дружини ОСОБА_5 , з якою перебував у неприязних відносинах, на той час, скориставшись її тимчасовою відсутністю, таємно викрав: сертифікат на право приватної власності на землю серії ЛВ№12829 від 26.12.1997р; довіреність від 16.12.2016р., від імені ОСОБА_5 ; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №76812090, а також витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-016, котрі належать ОСОБА_5 , та є офіційними документами.

Окрім того, 07.09.2018р., в с. Зав`язанці Мостиського району Львівської області, ОСОБА_3 , знаходячись у будинку своєї дружини ОСОБА_5 , яка була тимчасово відсутня, за місцем проживання, незаконно заволодів: паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 01.11.2016р., на ім`я ОСОБА_5 ; РНОКПП ОСОБА_5 ; трудовою книжкою серії НОМЕР_2 та свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 .

З огляду на викладене ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.3 ст.357 КК України, - викрадення офіційних документів та незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом або іншим важливим особистим документом.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 , підтримала, подану нею через канцелярію суду 21.12.2018 року заяву. Згідно вказаної заяви від 21.12.2018 року потерпіла ОСОБА_5 відмовилась від обвинувачення відносно свого чоловіка ОСОБА_3 за ч.ч. 1, 3 ст.357 КК України, просить закрити кримінальне провадження відносно останнього, оскільки такий викрадене повернув (документи), і вона не має до такого жодних претензій ні морального, ні матеріального характеру.
Обвинувачений ОСОБА_3 , в судовому засіданні вину у скоєному визнав повністю. Щиро розкаявся у вчиненому. Не заперечив проти задоволення поданої потерпілою ОСОБА_5 , 21.12.2018 року заявою на адресу судді ОСОБА_6 про закриття даного кримінального провадження відносно нього.
Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.
У відповідності до ч.1 ст.5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальні рішення приймаються згідно з положенням цього Кодексу, чинним на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.
Частиною 4 статті 26 КПК України передбачено, що кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.
Згідно п.2 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4 - 8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.
Як відомо із змісту п.7 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством.
Згідно абзацу другого ч.7 ст.284 КПК України, якщо обставини, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, 9, 9-1 частини першої цієї статті, виявляються під час судового провадження, а також у випадку, передбаченому пунктами 2, 3 частини другої цієї статті, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.477 КПК України, в редакції чинній на час вчинення кримінальних правопорушень, кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення є провадженням щодо кримінального правопорушення, передбаченого ст.357 КК України (викрадення, привласнення, вимагання документів, штампів, печаток, заволодіння ними шляхом шахрайства чи зловживання службовим становищем або їх пошкодження) - якщо вони вчинені чоловіком (дружиною) потерпілого.
Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
У п.113 рішення ЄСПЛ в справі «Коваль проти України» від 19.10.2006 року, суд наголосив, що "основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рамках кримінального провадження - забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість "будь - якого кримінального обвинувачення".
Стаття 6 Конвенції гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (див. рішення від 16 лютого 2000 року у справі «Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства"). А також у рішеннях в справах "Леонід Лазаренко проти України" від 28.10.2010 року та "Боротюк проти України" від 16.12.2010 року, у пунктах 52 та 80 яких, відповідно, зазначено, що " ані буква, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися - у відкритий чи мовчазний спосіб - від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови (див. рішення у справі "Сейдович проти Італії")".
Частиною першою статті 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно Рішення Конституційного Суду України №1-рп/99 від 09 лютого 1999 року (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) положення частини першої статті 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи).

Беручи те, що потерпіла ОСОБА_5 , являється дружиною обвинуваченого ОСОБА_3 , 21.12.2018 року звернулась із заявою про відмову від обвинувачення щодо такого, з 11.01.2019 року внесені зміни до ст.477 КПК в частині виключення підстав закриття провадження за ст.357 КК України, що порушує права обвинуваченого, суд, керуючись ст.58 Конституції України, вважає необхідним застосувати положення ч.1 п.3 ст.477 КПК України чинної на момент подачі заяви потерпілої, тобто станом на 21.12.2018 року, що в свою чергу пом`якшує відповідальність обвинуваченого ОСОБА_3 ..

Враховуючи імперативний характер ст.26 КПК України, а також беручи до уваги встановлені в судовому засіданні обставини, а саме: кримінальне провадження за ст.357 КК України було віднесено до форми приватного обвинувачення, на момент скоєння, в якому право підтримувати обвинувачення належало потерпілому; потерпіла ОСОБА_5 , відмовилася від обвинувачення, наслідки відмови від підтримання обвинувачення такій зрозумілі, і жодних претензій до свого чоловіка, який є обвинуваченим вона не має; той факт, що дане кримінальне провадження здійснювалось у формі приватного обвинувачення і обвинувачений ОСОБА_3 , не заперечує проти закриття провадження у зв`язку з відмовою потерпілої від підтримання обвинувачення, та приймаючи до уваги диспозицію статті 4 та 5 КК України, суд вважає, що кримінальне провадження слід закрити.
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 , не обирався.
Керуючись ст.ст. 5, 284, 314, 372, 395, 477 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання потерпілої ОСОБА_5 задовольнити.

Кримінальне провадження за №0000537 від 08 вересня 2018 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.3 ст.357 КК України, - закрити у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Речові докази: паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 01.11.2016р. на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; трудову книжку серії НОМЕР_2 , видану на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 ; сертифікат на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №12829; довіреність від 16.12.2016р., від імені ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №76812090; витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-016, повернути законному володільцю, тобто ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканці с.Зав`язанці Мостиського району Львівської області.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд Львівської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1

Ухвала набрала законної сили «___» ______________ 20 __ р.

Суддя ОСОБА_1