Справа № 480/1880/18
Провадження № 1-кп-480/148/19
Вирок
Іменем України
18 березня 2019 року Миколаївський районний суд Миколаївській області
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві справу за обвинуваченням: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Суха Балка Веселинівського району Миколаївської області , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, ніде не зареєстрованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 27 листопада 2018 року за ч.1,2 ст.185, ст.70 КК україни до 2 років позбавлення волі. На підставі 75 КК України ОСОБА_4 звільнений від призначеного покарання, з іспитовим строком - 1 рік.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.
Встановив:

Суд визнав доведеним, що 17.09.2018 року, о 13 год.00хв., ОСОБА_4 навмисно з метою таємного викрадення чужого майна підійшов до металевого паркану домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_5 , де демонтував та викрав дві металеві секції паркану, загальною вагою 40 кг., вартістю 6 грн. 02 коп., за 1 кг.,( згідно висновку експерта №262 від 27.09.2018 року)
Після чого з викраденим майном з місця злочину зник та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 240 грн. 80 коп.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, підтвердивши обставини викладені у обвинувальному акті, щиро розкаявся, що виразилось у критичному відношенні до своєї протиправної поведінки, визнанні винуватості та готовності нести передбачену законом кримінальну відповідальність.
З урахуванням того, що проти не заперечували учасники судового провадження, керуючись вимогами ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасники судового провадження, яким було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає.
За таких умов, докази на підтвердження вини обвинуваченого, за погодженням з учасниками провадження, не досліджувались, за виключенням документів, які стосуються особи обвинуваченого, характеризуючих даних на нього.
За таких обставин суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 доведеною, а його дії правильною кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Відповідно до п.1, 2, 3, 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання підсудному, який визнається винним у вчиненні злочину, необхідно дотримуватися вимог ст.65 КК України, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При призначенні покарання у кожному конкретному випадку необхідно дотримуватися вимог кримінального закону, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, яке виразилось у критичному відношенні до своєї протиправної поведінки, визнанні винуватості та готовності нести передбачену законом кримінальну відповідальність, сприянні органу розслідування та суду в установленні дійсних обставин вчиненого ним злочину.
Обставин, що обтяжує покарання згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Обираючи міру покарання ОСОБА_4 суд враховує тяжкість скоєного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше судимий, не працює, за місцем проживання характеризуються задовільно.
Призначаючи покарання, суд виходить з вимог ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а так само попередження вчинення нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи викладене, суд вважає, що у відношенні ОСОБА_4 можливо та доцільно призначити покарання із застосуванням ст. 75 КК України та встановленням обмежень, передбачених ст.76 КК України.
Крім того, згідно ч.4 ст.70 КК України, ОСОБА_4 слід приєднати невідбуте покарання за вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 27 листопада 2018 року.
Питання речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Цивільний позов потерпілою не заявлено.
Також з ОСОБА_4 належить стягнути витрати за проведення товарознавчої експертизи в сумі 1144 грн на користь держави.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-

присудив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання два роки позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України, приєднати ОСОБА_4 частково невідбуту частину покарання за вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 27 листопада 2018 року та призначити йому остаточне покарання три роки позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку - два роки шість місяців, не вчинить нового кримінального правопорушення. У відповідності до ст.76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_4 витрати за проведення товарознавчої експертизи в сумі 1144 грн на користь держави.
Речові докази по даному кримінальному провадженню: дві секції металевого паркану залишити за належністю потерпілій ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до судової палати у кримінальних справах Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1

18.03.2019