Справа №463/1171/19
Провадження №1-кс/463/636/19
У Х В А Л А

25 лютого 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: слідчого судді - ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

скаржника ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Львові ОСОБА_4 від 07 лютого 2019 року про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілого, -

в с т а н о в и в :

скаржник звернувся зі скаргою до слідчого судді на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Львові ОСОБА_4 від 07 лютого 2019 року про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим. Просить вказану постанову скасувати.

Скаргу мотивує тим, що звернувся до органу досудового розслідування з клопотанням від 04 лютого 2019 про залучення його потерпілим у кримінальному провадженні №0000266. Слідчим у задоволенні вказаного клопотання відмовлено, про що прийнято постанову, яка, на думку заявника, є незаконною, невмотивованою та необґрунтованою. Стверджує, що вказана постанова ґрунтується на неправильному трактуванні змісту норм закону, не містить оцінки всіх обставин, викладених заявником у клопотанні. Зазначає, що отримав статус потерпілого з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки цим правопорушенням йому завдано шкоду в особливо великих розмірах. Прийняття оскаржуваної постанови призводить до позбавлення його прав учасника кримінального провадження.

В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав з викладених в ній мотивів, додатково пояснив, що злочином за яким розпочато кримінальне провадження №0000266 за ст.. 375 КК України, йому завдано моральну шкоду, що полягала у необхідності оскаржувати в апеляційному порядку рішення суду.

Слідчий в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечив і вважає, що жодних підстав для скасування постанови немає, оскільки ні в заяві про скоєння злочину ні в клопотанні ОСОБА_3 про визнання його потерпілим не наведено жодних даних, які б свідчили про завдання йому матеріальної чи моральної шкоди злочином за яким розпочато кримінальне провадження № 0000266.

Заслухавши пояснення особи, яка подала скаргу, слідчого, дослідивши матеріали скарги вважаю, що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Львові, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000266 від 22 грудня 2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України про постановлення завідомо неправосудного рішення суддею Тернопільського окружного адміністративного суду Тернопільської області. Вказане підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань (а.с.7).

04 лютого 2019 року ОСОБА_3 звернувся до органу досудового розслідування з клопотанням про визнання його потерпілим у зазначеному кримінальному провадженні (а.с. 8).

Відповідно до ч.1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Частина 5 ст. 55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

За результатами розгляду клопотання ОСОБА_3 , слідчим Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань у

м. Львові ОСОБА_4 07 лютого 2019 року винесено постанову про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим (а.с. 11).

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_3 у заяві про визнання потерпілим не навів обставин, які свідчать про заподіяння йому моральної чи матеріальної шкоди кримінальним правопорушенням, розслідування якого здійснюється у кримінальному провадженні № 0000266.

Дослідивши зміст клопотання ОСОБА_3 від 04 лютого 2019 року про визнання його потерпілим у вказаному кримінальному провадженні, приходжу до переконання про обґрунтованість і підставність прийнятого слідчим рішення про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим. Оскільки дійсно жодних фактів, доводів чи обставин, які б свідчили про спричинення заявнику шкоди вказаним кримінальним правопорушенням в клопотанні не наведено.

В ході досудового слідства, а також під час судового розгляду не здобуто жодного підтвердження про те, що вказаним вище кримінальним правопорушенням, передбаченим

ч. 1 ст. 375 КК України, ОСОБА_3 завдана моральна, фізична або майнова шкода. Жодної інформації про завдану шкоду не містить також і подана до суду скарга.

Саме тільки твердження заявника про заподіяння шкоди кримінальним правопорушенням без його обґрунтування не є підставою для прийняття рішення про визнання особи потерпілою у кримінальному провадженні.

Реалізація скаржником права на оскарження рішення суду в апеляційному порядку не свідчить про завдання йому моральної шкоди.

З огляду на наведене, приходжу до переконання, що підстав для прийняття рішення про скасування постанови слідчого про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим не встановлено.

Керуючись вимогами статей 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Львові ОСОБА_4 від 07 лютого 2019 року про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілого.
Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1