Справа № 349/277/18
Провадження № 1-кс/349/167/19
У Х В А Л А
іменем України

12 березня 2019 року м. Рогатин

Слідчий суддя Рогатинського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3

захисник ОСОБА_4

підозрюваний ОСОБА_5

розглянув клопотання слідчого слідчого відділення Рогатинського відділення поліції Тисменицького відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Рогатинського відділу Тисменицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № №0000239, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 серпня 2017 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого ,

ВСТАНОВИВ:

12 березня 2019 року до суду надійшло клопотання слідчого, яке погоджено з прокурором про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , яке відповідає вимогам ст.ст. 183 -184 КПК України.

Прокурор просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою .

Під час розгляду вказаного клопотання захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 подав клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_5 із тримання під вартою, який обраний ухвалою слідчого судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 05 вересня 2018 року на домашній арешт.

Підозрюваний ОСОБА_5 клопотання захисника підтримав та заперечив щодо задоволення клопотання слідчого про застосування йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки відсутні будь-які ризики , які передбачені у ч.1 ст.177 КПК України та на які посилається сторона обвинувачення в своєму клопотанні. Вважає, що оголошення його у міжнародний розшук було безпідставним, підозру у вчиненні будь-якого злочину йому не вручали, в Чехії він перебуває легально, оскільки має там постійне місце проживання та праці.

Перевіривши надані матеріали клопотань сторони обвинувачення та сторони захисту, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження та, дослідивши докази за даними матеріалами, заслухавши думку прокурора, захисника, пояснення підозрюваного, слідчого, приходжу до висновку, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню, а клопотання захисника не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
Згідно ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснювати дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Частиною 1 ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання

ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Прокурор в суді довів, що існують обґрунтовані підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України. Зокрема, за матеріалами досудового розслідування встановлено, що 25 грудня 2016 року приблизно о 17 год. 00 хв. ОСОБА_5 разом із знайомими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 перебували на автостанції м. Рогатина, де розпивали алкогольні напої та очікували рейсового автобуса, яким ОСОБА_7 мав намір вирушити в с.Поляниця Яремчанської міської ради Івано-Франківської області. Приблизно о 18 год. 00 хв. ОСОБА_5 та ОСОБА_7 вирішили пройти в приміщення автостанції з метою дізнатися у диспетчера про найближчий рейс до ТК «Буковель». Наближаючись до каси №2, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 помітили ОСОБА_11 , жителя м. Рогатина, з яким особисто не були знайомі. Зупинившись біля нього, ОСОБА_7 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, нічого не пояснюючи, умисно відштовхнув його в сторону, зробивши йому зауваження, оскільки вважав, що він повинен був його пропустити до каси. Після того як ОСОБА_7 дізнався у касира потрібну йому інформацію конфлікт із ОСОБА_11 продовжився.
У ході словесної суперечки у ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , які усвідомлювали, що ОСОБА_11 намагався придбати квиток на автобус та у зв`язку із цим при ньому наявні грошові кошти, виник спільний умисел на відкрите незаконне заволодіння майном потерпілого. Реалізуючи свій злочинний задум, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, у нецензурній формі став вимагати у ОСОБА_11 негайно віддати йому наявні у нього грошові кошти. При цьому, поведінка ОСОБА_7 стала підставою для утвердження наміру ОСОБА_5 на спільне відкрите заволодіння чужим майном ОСОБА_11 .

В цей час у приміщення автостанції зайшов батько ОСОБА_11 - ОСОБА_13 . При цьому останній почув висловлені щодо його сина незаконні вимоги ОСОБА_7 про негайну видачу йому грошових коштів, що супроводжувались нецензурною лайкою, і, з метою припинення протиправних дії нападників, попрямував у напрямку сина, закликаючи останніх припинити їх протиправні дії.

В свою чергу ОСОБА_14 відмовився виконувати незаконні вимоги ОСОБА_7 . У зв`язку з цим ОСОБА_15 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою особистого збагачення, діючи із ОСОБА_7 з єдиним умислом на вчинення злочину несподівано для потерпілого та на очах батька останнього умисно наніс ОСОБА_16 один удар ногою в ділянку живота .

Відчувши у ділянці нанесеного удару сильний фізичний біль, ОСОБА_14 зігнувся, притримуючи при цьому рукою кишеню своєї куртки, в якій знаходилось його службове посвідчення курсанта Національної академії внутрішніх справ України в шкіряному чохлі, прикріплене на ланцюжку карабіном до петлі для ременя штанів у якому він також зберігав дві банківські картки «ПриватБанк» без коштів на рахунку і «Укрсиббанк» (недійсна), та грошові кошти в сумі 1000 гривень, які йому попередньо дав батько для особистих потреб, двома купюрами номіналом по 500 гривень кожна.

Помітивши, що ОСОБА_14 притримується за кишеню куртки, де можливо зберігає грошові кошти, ОСОБА_15 продовжуючи спільні злочинні дії, спрямовані на протиправне обернення чужого майна у свою користь, діючи умисно, раптово, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, відкрито для потерпілого, який переносив біль, та не слідкував за діями останнього, у присутності ОСОБА_7 , який своїми агресивними закликами сприяв протиправним діям ОСОБА_12 , а також ОСОБА_13 , як очевидця вчинення злочину, з корисливих мотивів, просунув руку в праву бокову кишеню куртки ОСОБА_11 , з якого витяг і тим самим незаконно заволодів шкіряним чохлом потерпілого вартістю 120 гривень із вмістом, а саме пластиковим службовим посвідченням, двома банківськими картками - «ПриватБанк» без коштів на рахунку і «Укрсиббанк» (недійсна), та грошовими коштами в сумі 1000 гривень.

З метою доведення свого спільного злочинного наміру до кінця, в присутності ОСОБА_7 , який усвідомлював протиправність вчиненого і бажав настання суспільно небезпечних наслідків, потерпілого ОСОБА_11 , який після удару не намагався чинити опір нападникам та батька потерпілого, який поспішав на допомогу, ОСОБА_15 , діючи з прямим умислом на відкрите заволодіння чужим майно, з метою особистого збагачення, умисно шарпнув службовим посвідченням за ланцюжок, унаслідок чого він обірвався і ОСОБА_7 разом із ОСОБА_17 заволоділи викраденим.

У цей момент, з метою припинення злочинних дій ОСОБА_7 і ОСОБА_12 та запобігання вчиненню злочину щодо сина, втрутився батько ОСОБА_11 , який маючи намір вберегти сина від побоїв, став між ним і нападниками.

Заволодівши незаконно майном ОСОБА_11 , однак не маючи реальної можливості ним розпорядитись, оскільки поява ОСОБА_13 не давала змоги ОСОБА_18 та ОСОБА_7 це зробити, з метою подолання можливого фізичного опору потерпілих, ОСОБА_15 умисно наніс один удар кулаком в область голови ОСОБА_13 , внаслідок якого останній впав на підлогу.

У ході вказаних подій, службове посвідчення, в якому були грошові кошти та які мали намір викрасти нападники, випало із руки ОСОБА_12 та відлетіло під одну із наявних у приміщенні лавок.

В цей же час, будучи очевидцем злочинних дій ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , спрямованих на відкрите заволодіння чужим майном, приєднався ОСОБА_8 , який усвідомлюючи, що потерпілі чинять активний фізичний опір нападникам та захищають своє здоров`я і власність, маючи на меті допомогти ОСОБА_7 та ОСОБА_18 завершити розбійний напад, умисно наніс ОСОБА_16 один удар кулаком руки в область обличчя та один удар ногою в область живота, чим спричинив фізичний біль.

Далі ОСОБА_8 , діючи як співвиконавець нападу, спільно з ОСОБА_17 , нанесли ОСОБА_13 , який перебував у лежачому положенні, приблизно 4-5 ударів руками та ногами по руках, якими останній прикривав життєво важливі органи, а також наносили удари ОСОБА_11 .

Унаслідок вчиненого розбійного нападу ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , потерпілому ОСОБА_11 було завдано фізичного болю та не заподіяно тілесних ушкоджень, а потерпілому ОСОБА_13 було заподіяно тілесне ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я, тобто насильства, небезпечного для здоров`я особи, яка зазнала нападу, та тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин з травматичним набряком та синцем потиличної ділянки зліва, забою м`яких тканин з травматичним набряком 5-го пальця лівої кисті, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Усього своїми спільними умисними діями ОСОБА_15 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заподіяли потерпілим майнову шкоду на загальну суму 1120 гривень.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Причетність ОСОБА_5 до злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, у вчиненні якого йому пред`явлено підозру, об`єктивно підтверджується копіями матеріалів кримінального провадження №0000239, а саме: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, копіями протоколів допиту потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_11 , висновком експерта, іншими зібраними у кримінальному провадженні доказами.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Із повідомлення від 13 жовтня 2017 року про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.2 ст.187 КК України вбачається, що вказану підозру було оголошено та вручено за участі понятих ОСОБА_19 , якає є бабусею підозрюваного.
З пояснень ОСОБА_19 від 11 березня 2019 року вбачається, що вона з онуком ОСОБА_5 не спілкується з 2016 року, однак дані пояснення спростовуються копією протоколу допиту свідка ОСОБА_20 , який вказав, що є сусідом ОСОБА_21 і йому відомо, що у середині березня 2018 року ОСОБА_22 забрала свою матір ОСОБА_21 на лікування до Чехії. Крім цього в судовому засіданні сам підозрюваний підтвердив перебуванні бабусі ОСОБА_23 , після одруження ОСОБА_19 в Чехії на лікування.
Постановою слідчого від 01 березня 2018 року підозрюваного ОСОБА_5

оголошено в розшук .

Згідно листа виконуючого обов`язки начальника сектору Укрбюро Інтерполу Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області від 08 серпня 2018 року ОСОБА_5 перебував у міжнародному розшуку.

05 вересня 2018 року ухвалою слідчого судді обрано ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

12 березня 2019 року о 05 год. 20 хв. ОСОБА_5 затриманий та доставлений до слідчого судді, що дає можливість розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі наведеного, слідчий суддя вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, як переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, інші ризики, які передбачені статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурором не надано достатніх даних, які свідчать про наявність таких ризиків, а саме те, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на членів сім`ї потерпілих, свідків, а також знищити, сховати або спотворити будь-які із речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
На даний час підстав для обрання щодо підозрюваного ОСОБА_5 інших більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя не вбачає, що не перешкоджає у подальшому прийняття такого рішення в порядку, передбаченому КПК України.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
На підставі наведеного, зважаючи на наявність обґрунтованої підозри, на тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, з метою запобігти переховуванню від органів досудового розслідування, недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цьому ризику, слідчий суддя прийшов до висновку про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 30 днів.

Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Виходячи зі змісту ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом і повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та не можу бути завідомо непомірним для нього.

Частиною 5 ст. 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається у межах, щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При визначенні підозрюваному розміру застави, слідчий суддя враховує обставини кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 , дані про його особу, який має постійне місце праці в Чеській республіці, наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, відшкодування матеріальних збитків потерпілим та відсутність у них претензій до підозрюваного, також практику Європейського суду з прав людини, в частині того, що застава повинна достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірною для нього, та прийшов до висновку щодо розміру застави в межах тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 57 630 гривень.
Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що клопотання слідчого необхідно задовольнити частково та застосувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 30 днів, з визначенням застави 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням на підозрюваного передбачених у ст. 194 КПК України додаткових обов`язків і саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження, а в задоволені клопотання захисника, відмовити.
Керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 194, 196 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого, яке погоджено прокурором про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, задовольнити частково.

В задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу ОСОБА_5 із тримання під вартою на домашній арешт, відмовити.

Застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 30 ( тридцять) днів, до 10 квітня 2019 року, включно. Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 здійснювати в Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)».
Визначити заставу у розмірі тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 57 630,00 гривень .
У разі внесення застави на ОСОБА_5 покласти такі обов`язки:

прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;
не відлучатись з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора чи суду;
повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання та/або роботи;
здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.
У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.
Строк дії ухвали - до 10 квітня 2019 року, включно.
Ухвала слідчого судді підлягає до негайного виконання після її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1