Справа № 576/1805/16-к
Провадження № 1-кп/576/154/18

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2018 року м. Глухів
Глухівський міськрайонний суд Сумської області у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участі:
секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Глухів обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001241 відносно ОСОБА_4 за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 15, частиною третьої статті 332 Кримінального кодексу України (далі КК України), -

ВСТАНОВИВ :
18 квітня 2018 року до Глухівського міськрайонного суду Сумської області з Апеляційного суду Сумської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 15 частини третьої статті 332 Кримінального кодексу України.
03 грудня 2018 року до суду надійшло клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_4 прокурору для усунення недоліків, оскільки він не відповідає вимогам статті 291 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України).
Прокурор вважав можливим призначити справу до судового розгляду, адже обвинувальний акт складено з дотриманням вимог КПК України, а клопотання захисника ОСОБА_5 - необгрунтованим.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання його захисника.
Вивчивши матеріали справи, заслухавши думку учасників провадження суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_6 за ознаками злочину, передбаченого частиною другою статті 15 частини третьої статті 332 КК України, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001241 від 26.11.2015, затверджено 26.02.2016 прокурором військової прокуратури Сумського гарнізону та направлено до Глухівського міськрайонного суду 29.02.2016, який ухвалою суду від 11.04.2016 було повернуто прокурору військової прокуратури Сумського гарнізону ОСОБА_7 .

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 15.06.2016 вказану ухвалу суду від 11.04.2016 було змінено в частині виключення підстави для повернення обвинувального акту недоліків реєстру матеріалів досудового розслідування та залишення в силі в частині повернення обвинувального акту у зв`язку із відсутністю даних про вручення обвинувального акту обвинуваченому ОСОБА_6

18.08.2016 новий обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 направлено до Глухівського міськрайсуду, яким (судом) 30.03.2017 постановлено вирок, який ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 30.03.2018 скасовано і призначено новий судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвалою суду від 20 квітня 2018 року у вказаному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання на 07 травня 2018 року, яке неодноразово відкладалось у зв`язку з неявкою обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора.
Ухвалою суду від 11.10.2018 оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_6 , зупинене судове провадження до його розшуку, виділено матеріали кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст. 15, ч. 3 ст. 332 КК України в окреме провадження та продовжено судове провадження стосовно іншого обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 3 ст. 332 КК України.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Частиною другою статті 291 КПК України визначено, що обвинувальний акт, окрім іншого, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими; правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; формулювання обвинувачення.
Як вбачається з положень вищевказаної статті, формулювання обвинувачення має міститись у обвинувальному акті після викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
При цьому, поняття «формулювання обвинувачення» неможливо ототожнювати з поняттям «фактичні обставини кримінального правопорушення». Формулювання обвинувачення, окрім вказівки на статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується підозрюваний, обов`язково має містити зазначення місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів, тобто обвинувачення слід формулювати так, щоб не було упущено жодну із вказаних істотних обставин вчинення злочину і водночас без зазначення фактів, які не мають правового значення у справі та є зайвими подробицями.
Відповідно до пункту 13 частини першої статті 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
У відповідності до положень пункту (а) частини третьої статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен, кого обвинувачено у вчиненні злочину, має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення проти нього.
З огляду на те, що кримінальним процесуальним законом встановлено вичерпний перелік документів, які надаються суду до початку судового розгляду кримінального провадження, і на підставі яких судом вирішуються питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду, наявність будь-яких недоліків або суперечностей є недопустимим.
Згідно з частиною першою статті 337 КПК України судовий розгляд справи проводиться в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.
Тобто, обвинувальний акт є тим підсумковим документом досудового розслідування, який не може містити в собі жодних внутрішніх суперечностей, а всі складові частини цього документу повинні бути узгоджені між собою; висунуте обвинувачення має бути конкретним, що є прямим обов`язком органу досудового розслідування та невід`ємною частиною права обвинуваченого на захист.
Всупереч вищезазначеного з наданого стороною обвинувачення обвинувального акту вбачається, що формулювання обвинувачення є неконкретним.
Зокрема правова кваліфікація дій особи повинна містити не тільки посилання на окрему статтю та її частину, а й точне формулювання, зокрема об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак.
Виходячи з викладених у обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення, прокурор вважає встановленим те, що ОСОБА_4 є організатором злочину, проте в порушення пункту 5 частини другої статті 291 КПК України при зазначенні прокурором правової кваліфікації кримінального правопорушення відсутнє посилання на положення частини третьої статті 27 КК України де визначено організатор злочину.
Крім того, оскільки обвинувальний акт був повернений прокурору для вручення його іншому обвинуваченому ОСОБА_6 , всупереч цьому прокурор, не маючи на то повноважень, без вказівок суду першої та апеляційної інстанції щодо проведення відповідної процесуальної дії, за відсутності встановлених судом недоліків безпосередньо самого обвинувального акта від 26 лютого 2016 року, які необхідно було виправити, незаконно склав новий обвинувальний акт, за яким повторно висунув обвинувачення ОСОБА_4 , а відтак даний акт не відповідає вимогам КПК України.
Проведення будь-яких слідчих або інших процесуальних дій, окрім тих, що зазначені в ухвалі про повернення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, в кримінальному провадженні не допускається. Вказана позиція викладена в листі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №223-1430/0/4-12 від 03.10.2012 року «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України».
Водночас, положеннями статті 291 КПК України законодавець встановив процесуальний порядок складання обвинувального акту у кримінальному провадженні, ряд відомостей, які він має містити, а також чітко визначив ті процесуальні документи, що в обов`язковому порядку додаються органом досудового розслідування до обвинувального акту, в тому числі реєстр матеріалів досудового розслідування. Також передбачено, що обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, відомості про дату та місце його складення та затвердження; обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно; до обвинувального акта додається реєстр матеріалів досудового розслідування.
Так, з реєстру матеріалів досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001241 від 26.11.2015, вбачається, що у розділі ІІ під №31 графа „складання та затвердження обвинувального акту датована 26.02.2016 (т.6, а.с.11), після чого в даній графі без номеру датована 18.02.2016 (т.6, а.с.12), що позбавляє можливості визначити справжню дату складання та затвердження обвинувального акту. В той же час, відомості про складання та затвердження обвинувального акту від 18.08.2016 у реєстрі матеріалів досудового розслідування взагалі відсутні. В матеріалах кримінального провадження наявні декілька обвинувальних актів, у тому числі і такі, що не містять дату їх складання та затвердження (т.3, а.с.251-255). В той час, як обвинувальний акт від 18.08.2016 містить дві дати його складання 26 лютого 2016 року та 18 серпня 2016 року, що не дозволяє суду визначити, який же обвинувальний акт підлягає розгляду.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що статтею 314 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, який може прийняти суд, що не підлягає розширеному тлумаченню, суд приходить до висновку про неможливість призначення обвинувального акту та додатків до нього у цьому кримінальному провадженні до судового розгляду, у зв`язку із їх невідповідністю вимогам Кримінального процесуального кодексу України.
Що стосується решти підстав для повернення обвинувального акта, на які вказує захисник, а саме на певні порушення, які на думку захисника були допущені органом досудового розслідування при розслідуванні кримінального провадження, то суд вважає їх безпідставними, так як захисник фактично вдається до оцінки доказів на предмет їх належності, допустимості та достатності щодо недоведеності вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, що не є підставою для повернення обвинувального акта. Дані питання вирішуються судом при ухваленні вироку.
Керуючись ст.ст. 291, 314, 369-372 суд,

П О С Т А Н О В И В:
Обвинувальний акт разом з іншими матеріалами кримінального провадження №0001241 від 18 серпня 2016 року відносно ОСОБА_4 за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 15, частиною третьої статті 332 КК України - повернути військовій прокуратурі Сумського гарнізону Центрального регіону України для виконання вимог, зазначених в мотивувальній частині ухвали.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Сумської області через Глухівський міськрайонний суд Сумської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали суду складено та оголошено о 09 год. 45 хв. 12 грудня 2018 року.

Суддя ОСОБА_1