Справа № 304/553/15-к
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и
19.11.2018 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в складі суддів:
ОСОБА_1 (головуючої),
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні судове провадження № 11 кп/4806/66/18 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Перечинського районного суду Закарпатської області від 15.11.2017, якою скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено для відбування покарання, призначеного вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 10.03.2016 року засуджену ОСОБА_7 .
Цією ухвалою суду задоволено подання старшого інспектора Перечинського РВ з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено для відбування покарання, призначеного вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 10.03.2016 року засуджену:
ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Порошково, Перечинського району Закарпатської області, мешканку АДРЕСА_1 , українку, громадянку України, з середньою освітою, одружену, яка має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, тимчасово непрацюючу, раніше не судиму.
Ухвала суду мотивована тим, що ОСОБА_7 за вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 10.03.2016 засуджена за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком в 01(один) рік, з покладенням обов`язку періодично з`являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції, однак не виконувала покладені на неї судом обов`язки та фактично не бажає стати на шлях виправлення, оскільки 14.02.2017 року не з`явилась без поважних причин для реєстрації в Перечинський РВ з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції та була притягнена до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді попередження.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Перечинського районного суду Закарпатської області від 15.11.2017 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання про скасування іспитового строку та направлення засудженої ОСОБА_7 для відбування призначеного покарання. Ухвалу суду вважає незаконною, необґрунтованою у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вказує на те, що застосування ч. 2 ст. 78 КК України можливе лише у разі невиконання засудженою особою, покладених на неї обов`язків та систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення та свідчать про небажання особи стати на шлях виправлення. Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_7 не могла виконувати покладений на неї обов`язок звертатись до кримінально-виконавчої інспекції, оскільки такого органу на даний час не існує, а замість - утворено орган пробації, про який у вироку не йде мови. Крім того, зазначає, що відносно засудженої ОСОБА_7 не було застосовано жодної апробаційної програми відповідно до Закону України «Про пробацію». Звертає увагу суду на відсутність в матеріалах справи письмових попереджень, які застосовувались до ОСОБА_7 . Вказує також на відсутність в діях ОСОБА_7 систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, так як систематичним вважається вчинення особою трьох і більше таких правопорушень.

В запереченні на апеляційну скаргу прокурор Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури вказує на безпідставність поданої апеляційної скарги захисника, оскільки матеріали справи містять письмові попередження, які застосовувались щодо ОСОБА_7 кожного разу після встановлення фактів порушення обов`язків, встановлених КВК України, а також покладених на неї вироком Перечинського районного суду від 10.03.2016. Зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 166 КВК України письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені. Зазначає, що відповідно до п. 3 Постанови КМУ № 348 від 18.05.2016 року «Про ліквідацію територіальних органів управління Державної пенітенціарної служби та утворення територіальних органів Міністерства юстиції» міжрегіональні управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, що утворюються є правонаступниками територіальних органів управління Державної пенітенціарної служби, які ліквідуються, а тому в даному випадку є правонаступництво і обов`язки ОСОБА_7 відносно КВІ продовжили існувати після реорганізації в органу пробації. Крім того, вказує на те, що положення щодо пробаційних програм набирають чинності згідно Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» з 01.01.2018 року. Зазначає, що систематичність вчинення правопорушень органом пробації та прокурором в суді першої інстанції не наводилась, а є лише обставиною, що характеризує поведінку особи під час іспитового строку.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи захисника ОСОБА_6 на підтримання поданої апеляційної скарги, промову прокурора, який вказав на її безпідставність, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи сторін, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною 2 статті 75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Застосування до засудженого звільнення від відбування покарання з випробуванням Кримінальний кодекс пов`язує із здійсненням контролю за поведінкою такого засудженого з метою встановлення факту його виправлення. Зміст контролю полягає у встановленні того, чи належно засуджений виконує покладені на нього обов`язки.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 за вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 10 березня 2016 року засуджена за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком в один рік з покладенням обов`язку - періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 166 Кримінально-виконавчого кодексу України у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.

Згідно ч. 1 ст. 166 КВК України якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України "Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Для настання вказаних наслідків засуджений має порушити саме обов`язки, покладені на нього вироком суду або вчинити систематичні три чи більше адміністративних правопорушень. Згідно ч.4 ст.166 КВК України, систематичним вчиненням правопорушень вважається вчинення засудженим трьох і більше правопорушень, за які його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Таким чином, суддя зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки, у чому полягали правопорушення, чи відбувалися вони систематично, які стягнення були накладені на засудженого, чи можна розглядати викладені в поданні факти як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Однак, суд першої інстанції вказаних вимог законодавства не дотримався, встановивши, що засуджена ОСОБА_7 одного разу 14.02.2017 не з`явилась для реєстрації до Перечинського РВ з питань пробації та вчинила адміністративне правопорушення, за яке накладено адміністративне стягнення у виді попередження, прийшов до передчасного висновку про небажання ОСОБА_7 стати на шлях виправлення та дійшов необгрунтованого висновку про невиконання обов`язків, покладених вироком Перечинського районного суду від 10.03.2016 без поважних причин, оскільки зазначені обставини не перевірив належним чином.

Між тим, з матеріалів судового провадження убачається, що ухвалою Перечинського районного суду від 26.12.2016 у задоволенні подання органу пробації про скасування випробувального строку ОСОБА_7 було відмовлено ( а.с. 57-59).

Тривалість випробувального строку згідно вироку встановлена строком в один рік, тобто з 10 березня 2016 року по 10 березня 2017 року.

Орган пробації повторно звернувся до суду з поданням про скасування випробування засудженій ОСОБА_7 14 березня 2017 року, тобто поза межами дії випробувального строку( а.с. 77 ). У поданні навів ті ж обставини, що і у попередньому, за наслідками якого суд відмовив у скасуванні випробування, водночас вказав, що 14.02.2017 вона не з`явилась для реєстрації без поважних причин, про що їй винесено застереження у виді письмового попередження та що, органом поліції 11.10.2016 її притягнуто до адміністратинвої відповідальності за ст. 178 КУпАП та накладено адміністративне стягнення - попередження.

На виконання вироку в частині покладення обов`язку періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу, орган КВІ, а в подальшому - орган пробації, визначив ОСОБА_7 з`являтись для реєстрації у 2-й вівторок кожного місяця ( а.с. 17), проте конкретних дат, на які припадав 2-й вівторок кожного місяця, не було зазначено.

З урахуванням того, що під час випробувального строку ОСОБА_7 доглядала за новонародженою дитиною, сином ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та мала на утриманні ще троє неповнолітніх дітей, а конкретне число місяця явки на реєстрацію не було вказано, вважати, що вона без поважних причин не з`явлалась на реєстрацію, підстав немає.

Застереження у виді письмового попередження ОСОБА_7 , на яке зіслався орган пробації та суд, було оголошено у день закінчення випробувального строку : 10.03.2017 ( а.с.75).

Даючи оцінку перевіреним доказам, апеляційний суд не приходить до переконання про обгрунтованість висновків суду першої інстанції. Таких порушень засудженою ОСОБА_7 під час випробувального строку, які б вказували на її небажання стати на шлях виправлення, умисне, безпідставне невиконання покладеного на неї обов`язку періодичної реєстрації в органу пробації, чи вчинення засудженою під час випробувального строку іншого кримінального правопорушення, або систематичного вчинення адміністративних правопорушень, які за своїм характером свідчили б про небажання стати на шлях виправлення, апеляційним судом не встановлено. А отже підстав для скасування випробування, більш того, строк якого закінчився на момент звернення органу пробації з поданням до суду, апеляційний суд не вбачає.

З наведених підстав ухвала суду підлягає скасуванню як необгрунтована на підставі п.2. ч.1 ст. 409 КПК України, висновки якої не грунтуються на фактичних обставинах справи, а у задоволенні подання про скасування випробувального строку засудженій ОСОБА_7 слід відмовити, у зв`язку з його безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 задовольнити .

Ухвалу Перечинського районного суду Закарпатської області від 15.11.2017, якою задоволено подання старшого інспектора Перечинського РВ з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено для відбування покарання ОСОБА_7 скасувати.

У задоволенні подання старшого інспектора Перечинського РВ з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиці про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням згідно вироку Перечинського районного суду Закарпатської області від 10.03.2016 щодо засудженої ОСОБА_7 - відмовити.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарження не підлягає.

Судді: