Провадження № 1-кс/520/7134/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2018 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання т.в.о. заступника начальника відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000435 від 03.10.2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції України в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000435 від 03 жовтня 2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час здійснення досудового розслідування у формі процесуального керівництва здійснюється військовою прокуратурою Одеського гарнізону Південного регіону України.

Згідно клопотання, у ході досудового слідства встановлено, що ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її на посаді помічника командира малого броньованого артилерійського катеру P177 «Кременчук» військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «головний старшина», діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, маючи намір на придбання для себе, без передбаченого законом дозволу, бойових припасів, знаходячись у невстановленому слідством місці та у невстановлений час, придбав, після чого продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на незаконне володіння бойовими припасами, незаконно переніс та 18.10.2018, близько 19.30 годин, збув за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу 30 - мм патрон з осколоково-фугасним запалювальним снарядом та 30 - мм постріл з осколкової гранатою ВОГ-17 громадянину ОСОБА_6 , за ціною 900 гривень.

Він же, повторно, діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, маючи намір на придбання для себе, без передбаченого законом дозволу, бойових припасів, знаходячись у невстановленому слідством місці та у невстановлений час, придбав, після чого продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на незаконне володіння бойовими припасами, незаконно переніс та 15.11.2018, близько 11:45 годин, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , збув шляхом продажу чотири 30 - мм патрона з осколоково-фугасним запалювальним снарядом громадянину ОСОБА_7 за ціною 2000 гривень.

Сторона обвинувачення звертається з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, обґрунтовуючи клопотання тим, що вилучені грошові кошти зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та відомості, які можуть бути використані в рамках даного кримінального провадження як доказ факту вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явилися, разом з тим прокурором було подано заяву, в якій він просив розгляд клопотання здійснювати за його відсутності.

Від ОСОБА_5 також надійшла заява, в якій він просив розгляд клопотання про арешт майна здійснювати за його відсутності.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, беручи до уваги положення ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В судовому засіданні встановлено, що вилучені грошові кошти могли бути отримані в результаті можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, що свідчить про те, що такі грошові кошти могли зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема, як доказ факту вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Таким чином, враховуючи наявність достатніх підстав вважати, що вилучені грошові кошти відповідають критеріям ч. 1 ст. 98 КК України, що свідчить про те, що останні можуть бути використані як докази в рамках даного кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, що з метою забезпечення збереження речових доказів існує необхідність в застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.
В свою чергу завданням застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження є запобігання можливого знищення, приховання та пошкодження тимчасово вилученого майна, в цілях подальшого забезпечення досягнення завдань кримінального провадження.
За таких обставин, враховуючи правову підставу для арешту майна, можливість використання як доказів вилучених грошових коштів в рамках кримінального провадження, беручи до уваги розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до переконання, що подане клопотання про арешт майна підлягає задоволенню, а вказаний захід забезпечення кримінального провадження є пропорційним тому ступеню обмеження права власності, якого особа зазначає в результаті його дії.

Таким чином, керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання т.в.о. заступника начальника відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000435 від 03.10.2018 року задовольнити.

Накласти арешт на грошові кошти, вилучені 15.11.2018 року у ході затримання ОСОБА_5 у сумі 2 тис. грн., купюрами номіналом по 500 грн. кожна, з наступними номерами: СД 4626597, ЛИ 4664894, ЗГ 6944540, УЗ4190402, які він отримав за продаж 30 - мм патрон з осколоково-фугасним запалювальним снарядом та 30 - мм постріл з осколкової гранатою ВОГ від ОСОБА_7 .

Виконання ухвали покласти на т.в.о. заступника начальника відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до апеляційного суду Одеської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1