Гусятинський районний суд Тернопільської області
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 596/1932/18

Провадження № 1-в/596/113/2018

"19" листопада 2018 р.
Гусятинський районний суд Тернопільської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

представника установи виконання покарань ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Гусятин в режимі відеоконференцзвязку між Гусятинським районним судом Тернопільської області та Державною установою «Копичинська виправна колонія (№ 112) справу про умовно-дострокове звільнення за клопотанням засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , росіянина, громадянина України, освіта середня-технічна, не одруженого, до засудження не працюючого, раніше не судимого силу ст. 89 КК України.

Засудженого: 13.08.2012 року Київським районним судом м. Сімферополя АР Крим за ч.3 ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому майна.

Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 02.03.2016 року зараховано в строк відбування покарання за вироком Київського районного суду м. Сімферополя АР Крим від 13.08.2012 року, строк попереднього ув`язнення з 06.04.2012 року по 02.10.2012 року, у відповідності до ч.5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,-

В С Т А Н О В И В:
05.11.2018 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В судовому засіданні засуджений підтримав клопотання та пояснив, що він відбуває покарання з 2012 року. З середини 2013 року по даний час він працює на пилорамі, виготовляє меблі та іграшки. Заохочувався 2 чи 3 рази. Приймав участь у футболі. Вину у вчиненому визнає повністю. Просить умовно-дострокове звільнити його від відбування невідбутої частини покарання.

Представник установи ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого, оскільки ОСОБА_5 має не зняте та не погашене стягнення, характеризується негативно. Ставлення до праці задовільне.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні вважає, що засуджений ОСОБА_5 не довів свого виправлення, в задоволенні клопотання просить відмовити.

Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13.08.2012 року Київським районним судом м. Сімферополя АР Крим ОСОБА_5 засуджено за ч.3 ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому майна.

Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 02.03.2016 року зараховано в строк відбування покарання за вироком Київського районного суду м. Сімферополя АР Крим від 13.08.2012 року, строк попереднього ув`язнення з 06.04.2012 року по 02.10.2012 року, у відповідності до ч.5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні для військовслужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбуваня покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Частиною 3 статті 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Згідно з п.п. 2,17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 року умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Як вбачається з матеріалів особової справи засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі з 11.04.2012 року. Початок строку відбування покарання 06.04.2012 року, кінець строку відбування покарання 11.10.2019 року.

За статейними ознаками заохочувальній нормі закону щодо зміни умов тримання, у відповідності до ст.ст. 100, 101 КВК України, підлягав після фактичного відбуття 1/2 частини призначеного судом строку покарання 11.10.2015 року. Постійно-діючою комісією державної установи «Копичинська виправна колонія (№112)», не розглядався.

За статейними ознаками заохочувальній нормі закону щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно ст. 82 КК України, підлягав після фактичного відбуття 2/3 частини призначеного судом строку покарання - 08.02.2017 року. Постійно - діючою комісією державної установи «Копичинська виправна колонія (№112)» засудженому відмовлено в застосуванні даної заохочувальної норми, як такому, що не став на шлях виправлення (протокол № 3 від 10.02.2017 року).

За статейними ознаками заохочувальній нормі закону у вигляді умовно-дострокового звільнення від відбування покаранням, у відповідності до ст. 81 КК України, підлягав після фактичного відбуття 3/4 частини призначеного судом строку покарання - 11.10.2017 року. Постійно - діючою комісією державної установи «Копичинська виправна колонія (№112)» засудженому відмовлено в застосуванні заохочувальної норми, як такому, що не довів свого виправлення (протокол № 25 від 23.10.2017 року).

Міру призначеного судом строку покарання у державній установі «Копичинська виправна колонія (№112)» відбуває з 16.11.2012 року. На виробництві установи працевлаштований у пригаді пилорами. За час відбування покарання у державній установі «Копичинська виправна колонія (№112)» характеризується негативно, допустив 6 (шість) порушень встановленого порядку відбування покарання, за які притягувався до дисциплінарної відповідальності, 1 (одне) стягнення достроково не зняте та не погашене у встановленому законом порядку. Адміністрацією установи заохочувався 2 (два) рази. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Свідомо уникає виконання робіт із благоустрою установи або перекладає їх виконання на інших засуджених. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки та безпеки праці. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу на засуджених «Духовне відродження». Підтримує зв`язки з рідними шляхом листування, отримує від них посилки та передачі. За період відбування покарання вину в скоєному злочині визнав повністю. Позову на виконанні за виконавчими листами не має.

Засуджений ОСОБА_5 сумлінно ставиться до праці, що вбачається із матеріалів справи, довідки виданої підприємством державної установи «Копичинська виправна колонія (№112)».
Проте, крім чесного ставлення до праці однією з умов для застосування умовно-дострокового звільнення від відбуваня покарання до особи, повинна бути і сумлінна поведінка, якою засуджений доводить своє виправлення.

Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених. Висновок про виправлення засудженого має грунтуватись на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

За весь період відбування покарання з 16.11.2012 року засуджений ОСОБА_5 допустив 6 порушень встановленого порядку відбування покарання, за вчинення яких притягувався до дисциплінарної відповідальності, 1 (одне) стягнення достроково не зняте та не погашене у встановленому законом порядку.

В даному випадку, поведінка засудженого ОСОБА_5 не є такою, що може слугувати прикладом для інших засуджених та бути підставою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
З огляду на наведене, суд вважає, що засуджений не довів своє виправлення, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.81 КК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким, ст.ст. 537, 539, 376, 392 КПК України суд,-

У Х В А Л И В:
Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Гусятинський районний суд Тернопільської області протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим у той же строк, з моменту вручення копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 22 листопада 2018 року.

Суддя-підпис
З оригіналом вірно:
Суддя Гусятинського районного суду ОСОБА_1