Справа № 159/6381/18
Провадження № 1-кс/159/1904/18
УХВАЛА
про відмову в арешті майна

12 грудня 2018 року м. Ковель

Слідчий суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

власника майна ОСОБА_5 ,

представника

власника майна ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання слідчого Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0002564 від 07 грудня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, про арешт майна, -

в с т а н о в и в :

Вказане клопотання надійшло до суду 07 грудня 2018 року.
Клопотання обґрунтовано тим, що в провадженні слідчого відділення Ковельського ВП ГУНП у Волинській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до ЄРДР за № 0002564 від 07.12.2018 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, про те, що 06 грудня 2018 року близько 12 год. 00 хв. працівниками СРПП № 3 Ковельського ВП ГУНП у Волинській області по вулиці Брестській в м. Ковель було зупинено автомобіль марки «Volkswagen LT 46», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в середині багажного відділення якого було виявлено лісоматеріал породи «граб».

Під час проведення огляду місця події 06.12.2018 року було вилучено та поміщено на майданчик зберігання транспортних засобів Ковельського ВП ГУНП у Волинській області зазначений автомобіль, в середині багажного відділення якого було виявлено лісоматеріал породи «граб» загальною кількістю близько 2,5 кубометрів.

В органу досудового розслідування є обґрунтована підозра, що вилученийавтомобіль та лісоматеріал є речовими доказами по кримінальному провадженню та знаряддям вчинення кримінального правопорушення. Окрім цього, вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 1 ст. 98, п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, і з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження автомобіля та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, на них слід накласти арешт.

В своєму клопотанні слідчий вказує, щоз метою позбавлення права на пошкодження, псування, знищення зазначених речей, що мають значення речових доказів у даному кримінальному провадженні та відповідають критеріям, зазначеним у ч. 1 ст. 98, п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, на них слід накласти арешт та зберігати зазначені речі до прийняття кінцевого процесуального рішення по даному кримінальному провадженню на території майданчику зберігання транспортних засобів Ковельського ВП ГУНП у Волинській області, що розташований за адресою: вул. Незалежності 119-А в м. Ковелі Волинська область.

Слідчий суддя, перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з ЄРДР щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та, дослідивши докази по вказаних матеріалах, заслухавши слідчого, який підтримав клопотання, власника майна та його представника, які заперечували проти задоволення даного клопотання, дійшов таких висновків.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні органу досудового розслідування знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 07.12.2018 року за №0002564 по факту «перевезення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в середині багажного відділення автомобіля марки «Volkswagen LT 46», реєстраційний номер НОМЕР_1 , лісоматеріалу породи «Граб»». Правова кваліфікація правопорушення ч. 1 ст. 246 КК України.

Відповідно до положень ст. 131 КПК України, з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема, арешт майна.

Згідно вимог ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів та в такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього кодексу, у якій наведено визначення речових доказів.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Перевіряючи обґрунтованість даного клопотання, як того вимагають положення ч. 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Підставою накладення арешту на тимчасово вилучене майно у клопотанні слідчого зазначено те, що є достатні підстави вважати, що автомобіль може бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час розгляду кримінального провадження, а лісоматеріал породи «граб», який знаходились в ньому є предметом злочинної діяльності.

Дослідивши вказані обставини та документи, що їх підтверджують в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов висновку, що органами досудового розслідування не наведено як в клопотанні так і при його розгляді підстав для арешту зазначеного майна, а також не доведено ризиків, передбачених абзацом другим частини першої ст. 170 КПК України.

Станом на день розгляду клопотання, підозра будь-яким особам, в тому числі ОСОБА_5 не оголошувалась.

Крім цього, в судовому засіданні встановлено, що будь-які повідомлення про незаконну порубку дерев породи «граб» до Ковельського ВП не надходили, відповідні відомості до ЄРДР не вносились.

Таким чином, на даний час відсутня обґрунтована підозра у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

В клопотанні слідчого, в порушення вимог п. 2 ч. 2 ст. 171 КПК України, не зазначено точну кількість (масу, об`єм) лісоматеріалу породи «граб», на яку слід накласти арешт, що в свою чергу унеможливлює ідентифікацію цього майна в майбутньому. Як вказував слідчий в судовому засіданні детальний огляд цих речей з участю відповідних спеціалістів на даний час не проводився, точний об`єм не відомий.

Слідчим також не доведено те, що вилучений лісоматеріал породи «граб» є незаконно придбаний чи вирубаний у лісах, захисних та інших лісових насадженнях.

При цьому, в судовому засіданні встановлено, що вилучений лісоматеріал є застарілими дровами, а не свіжозрубаними.

Крім цього, в судовому засіданні представником власника майна надано товаро-транспортну накладну про відпуск дров паливних в кількості 4 м.куб. Ковельським СЛАТ "Тур" ОСОБА_7 .

Частина 1 ст. 246 КК України передбачає відповідальність за незаконну порубку дерев і чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, що заподіяло істотну шкоду, а також вчинення таких дій у заповідниках або на територіях та об`єктах природно-заповідного фонду, або в інших особливо охоронюваних лісах.

Слідчим не доведено, що вилучений лісоматеріал породи «граб» було вирубано у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, та заподіяло істотну шкоду, оскільки його вартість не встановлена, а також вчинення таких дій у заповідниках або на територіях та об`єктах природно-заповідного фонду, або в інших особливо охоронюваних лісах, тобто чи вбачається в даному випадку склад злочину за ч. 1 ст. 246 КК України.

Так само слідчий не довів наявності вагомих ризиків приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження зазначеного майна.

Аналізуючи зазначене вище в сукупності, слідчий суддя прийшов до переконливого висновку про необґрунтованість даного клопотання, а відтак про наявність підстав для відмови у його задоволенні.

В силу вимог ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова в задоволенні даного клопотання тягне за собою негайне повернення тимчасово вилученого майна його власнику.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

В задоволенні клопотання слідчого Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області ОСОБА_4 про арешт майна, - відмовити.

Тимчасово вилучене майно: автомобіль марки «Volkswagen LT 46», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а також лісоматеріал породи «граб» загальною кількістю близько 2,5 кубометрів, який знаходиться всередині багажного відділення вказаного вище транспортного засобу, - негайно повернути власнику - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1