Справа № 191/3483/18
Провадження № 1-кс/191/62/19
У Х В А Л А
іменем України

22 січня 2019 року м. Синельникове

Слідчий суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м.Синельникове Дніпропетровської області клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в смт.Роздори Синельниківського району Дніпропетровської області, громадянину України, освіта середня технічна, не одруженому, не працюючому, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому,

підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Захисником заявлене клопотання про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 з тримання під вартою на особисте зобов`язання, обґрунтовуючи клопотання тим, що В провадженні СВ Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження № 0001484, відомості про які знесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 вересня 2018 року, відносно ОСОБА_6 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України. 10 вересня 2018 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України. 11 вересня 2018 року ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.05 листопада 2018 року ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 04 грудня 2018 року. В подальшому ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до п`яти місяців, тобто до 07 лютого 2019 року.
Слідчим суддею було задоволено клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 у зв`язку з необхідністю проведення молекулярно-генетичної експертизи. На даний час слідчий отримав висновки молекулярно-генетичних з-спертизи, згідно яких спрямовані на дослідження сліди не належать ОСОБА_6 .
В ході досудового слідства до ОСОБА_6 застосовувалося фізичне насильство зі сторони працівників поліції, які змусили його обмовити себе і дати свідчення у юєнні даного кримінального правопорушення. В ході слідчого експерименту ОСОБА_7 був змушений показати механізм заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 , однак згідно судово-медичної експертизи зазначений спосіб нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, вказаний ОСОБА_6 , не відповідає виявленим у потерпілого тілесних ушкоджень. Отже, в ході досудового розслідування кримінального провадження не встановлено причетність ОСОБА_6 до скоєного кримінального правопорушення.
Що стосується наявності ризиків негативного впливу на свідків зі сторони ОСОБА_6 , то свідків, які б вказували на вчинення кримінального правопорушення саме ОСОБА_6 не встановлено. Можливості іншим чином перешкоджати розслідуванню кримінального провадження ОСОБА_6 не має можливості, оскільки всі матеріали кримінального провадження разом з речовими доказами знаходяться у слідчого. Також на даний час підозрюваний ОСОБА_6 має тісні соціальні зв`язки, постійне місце проживання і місце роботи, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання. Просить суд клопотання задовольнити.
Під час судового засідання захисник клопотання підтримала і просила його задовольнити.
Слідчий проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на те, що підозрюваний ОСОБА_6 , залишаючись на волі, може впливати на свідків. Також підтвердив, що висновки отриманої молекулярно-генетичної експертизи дійсно не доводять винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення. На даний час підозра ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення базується лише на показаннях свідків, які в той же час прямими очевидцями злочину не були.
Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання захисника заперечував.
Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали в межах вирішення заявленого клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

У ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.1 ст.201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
Згідно ч.4 ст.201 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний розглянути клопотання підозрюваного, обвинуваченого протягом трьох днів з дня його одержання згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Отже, при розгляді клопотання про зміну запобіжного заходу суд також повинен враховувати вимоги ч.1 ст.194 КПК України, зокрема щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення підозрюваним.

Як зазначено у рішенні Європейського Суду з прав людини від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин.

Також слідчий суддя зазначає, що згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як встановлено в судовому засіданні, обґрунтована підозра у вчиненні кримінального правопорушення за п.1 ч.1115 КК України саме ОСОБА_6 базується лише на показаннях свідків, які не були очевидцями кримінального правопорушення і конкретно не вказують ким саме зазначене кримінальне правопорушення вчинене, в той час, як підозрюваний ОСОБА_6 знаходиться під вартою вже більше чотирьох місяців.

Крім того, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мамедова проти Росії» від 01 червня 2006 року хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Жодних доказів ухилення підозрюваного від явки до органів досудового розслідування не надано, підозрюваний має сім`ю, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, тривалий час перебуває під вартою.

За таких обставин суд вважає, що на даний час ризики, які були враховані під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час зменшилися, у зв`язку з чим вважає за необхідне змінити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Також суд вважає за необхідне під час дії даного запобіжного заходу покласти на обвинуваченого виконання ним наступного обов`язку: прибувати до слідчого за кожним викликом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-179, 184, 193, 194, 196 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу задовольнити частково.

Змінити підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт на строк до 17 (сімнадцять) днів, тобто до 07 лютого 2019 року, з метою забезпечення виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_6 цілодобово протягом зазначеного строку залишати житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 під час дії зазначеного запобіжного заходу обов`язок своєчасно прибувати до слідчого СВ Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області і прокурора Синельниківської місцевої прокуратури Дніпропетровської області за кожним викликом.

Вручити копію ухвали підозрюваному негайно після її оголошення.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_6 з-під варти негайно в залі суду.

Вручити копію ухвали підозрюваному негайно після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1