Житомирський апеляційний суд
Справа №295/5485/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст. 122 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 07.06.2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця м. Житомира, українеця, громадянина України, з неповною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , останнє місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 раніше судимого:

- 08.12.2001 року Богунським районним судом м. Житомира за ч.3 ст.81, ст.17, ч.2 ст.140, ч.1 ст.145, ст.17, 81, ч.3 ст.42, ст.44 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки;

- 15.01.2002 року Богунським районним судом м. Житомира за ч.3 ст.185, ст.ст.42, 43 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 9 місяців;

- 30.06.2005 року Богунським районним судом м. Житомира за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців; 08.02.2009 року Богунським районним судом м. Житомира за ч.1 ст.187 КК України до позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією майна;

- 10.02.2010 року Богунським районним судом м. Житомира за ч.2 ст.187 КК України до позбавлення волі строком на 8 років; - 16.07.2014 року Машівським районним судом Полтавської області звільнений умовно-достроково строком 2 роки 6 місяців 22 дня, -
визнано винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначено покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

Початок строку покарання вирішено рахувати з моменту затримання.

Обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до набрання вироком зконної сили вирішено залишити без змін.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь Департаменту бюджету та фінансів Житомирської міської ради 3135 грн. 30 коп.

Речові докази: металевий предмет ззовні схожий на коцюбу, який зберігається в камері схову Житомирського ВП ГУНП вирішено знищити.

Згідно вироку суду, 22 березня 2018 року близько 20 год. 00хв. ОСОБА_7 перебував за місцем проживання за адресою АДРЕСА_3 , де в нього виник словесний конфлікт з ОСОБА_8 .

В цей час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході словесного конфлікту виник злочинний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, в цей час, місці та за вказаних обставин, ОСОБА_7 схопив металевий предмет, схожий на кочергу, яким наніс декілька ударів в голову ОСОБА_8 . В подальшому, ОСОБА_8 відійшов від ОСОБА_7 та прикрив голову своїми обома руками, проте останній підійшов до потерпілого та продовжив наносити йому тілесні ушкодження металевим предметом в область голови та обличчя. Внаслідок завданих ударів, ОСОБА_8 не втримався на ногах та впав на підлогу, продовжуючи прикривати голову та обличчя обома руками. В цей час, як ОСОБА_8 лежав на підлозі, ОСОБА_7 наніс йому ще декілька ударів обома ногами по тулубу.

Таким чином, ОСОБА_7 спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді одного синця на лівому передпліччі, двох синців на тулубі, одного синця на лівому плечі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень; закриту черепно-мозкову травму у вигляді трьох забійних ран в ділянці голови, струсу головного мозку, які відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я; закриту тупу травму грудної клітки у вигляді підшкірної емфіземи грудної клітки та перелому 8,9,10 ребер зліва, які відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить пом`якшити йому покарання. Зазначає, що судом не взято до уваги всі обставини справи та призначено надмірно тяжке покарання.

В поданих запереченнях прокурор Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_9 просить у задоволенні даної апеляційної скарги відмовити, а вирок Богунського районного суду м. Житомира від 07.06.2018 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін. Посилається на те, що судом м. Житомиру при винесенні вироку надано оцінку усім обставинам кримінального провадження, зокрема що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, характеризується негативно, критично ставиться до вчиненого. А також, визнано пом`якшуючою обставиною визнання вини та щире каяття. В той же час, судом визнано обтяжуючою обставиною рецидив злочинів. Крім того, обвинуваченим ОСОБА_7 в апеляційній скарзі не наведено жодних обґрунтованих підстав для скасування або зміни судового рішення, які зазначені у ст. 409 КПК України.

В судове засідання апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 не з`явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду його апеляційної с скарги. Прокурор просив залишити апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення як необґрунтовану, а вирок суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги обвинуваченого, врахувавши заяву потерпілого про розгляд апеляційної скарги за його відсутності, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України сторонами кримінального провадження не оскаржується.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого та його особі через його суворість, то вони свого підтвердження в ході апеляційного перегляду вироку не знайшли, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд, призначаючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Крім того, згідно ст.ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених; особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Колегія суддів звертає увагу, що аналогічні положення передбачені абз.2 п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 N 7, зокрема: призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди

мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані

враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу

винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке

покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення

засудженого та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції вказаних вимог Закону дотримався.

Так, при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , встановлено, що обвинувачений свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, що є обставиною, яка пом`якшуює його покарання.

Згідно з результатами досудової доповіді Житомирського міського відділу з питань пробації, з якої вбачається, що орган пробації прийшов до висновку, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, але в установі вважають про можливе виправлення та досягнення обвинуваченим право слухняної поведінки без застосування покарань, пов`язаних з ізоляцією від суспільства, з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

При цьому обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є рецидив злочину. Крім того слід зазначити, що обвинувачений характеризується негативно, критично ставиться до вчиненного, раніше неодноразово судимий, в тому числі і за злочини із застосуванням насильства, при цьому даний насильницький злочин за ч.1 ст. 122 КК із спричиненням ударів потерпілому як металевим прутом так і ногами на протязі досить тривалого часу, не зупиняючись на прохання потерпілого України ним вчинено через незначний час після закінчення строку умовно-дострокового звільнення від відбуття частини невідбутого покарання, призначеного попереднім вироком .

Крім того потерпілий ОСОБА_8 в ході розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції зазначав, що обвинувачений, спричинивши йому тілесні ушкодження, ніякої допомоги не надав, швидку не викликав, під час лікування не навідував та ніякої матерілальної шкоди не відшкодовував, у зв`язку з чим вибачення від нього він не приймає.

Підсумовуючи викладене слід зазначити, що всі об`єктивні дані, які впливають на вид та розмір призначеного покарання були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання, тому підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 з мотивів, зазначених в його апеляційній скарзі, немає, враховуючи при цьому його схильність до вчинення злочинів та стійку асоціальну поведінку та не дивлячись на результати досудової доповіді.

Враховуючи наведені обставини, суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства, і вважати призначене судом першої інстанції покарання явно несправедливим, та таким, що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, що б могло у відповідності до положень ст. 407, 414 КПК України підставою для зміни вироку суду, на думку колегії суддів, не можна.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Богунського районного суду м. Житомира від 07.06.2018 року за ч.1 ст.122 КК України щодо нього без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді: