Дата документу 18.03.2019 Справа № 320/13/17-к
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 320/13/17-к Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/552/19 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9

розглянула 18 березня 2019 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 5 травня 2017 року відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополя Запорізької області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

Встановлені вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 5 травня 2017 року обставини:
30.08.2016 року, приблизно о 23 год., ОСОБА_7 , знаходячись перед воротами домоволодіння АДРЕСА_2 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно групою осіб, без попередньої змови з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, на ґрунті раптово виниклої внаслідок сварки особистої неприязні до потерпілого ОСОБА_11 , маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , удвох по черзі, діючи кожен самостійно, завдали велику кількість ударів руками і ногами по голові, тулубу і кінцівкам потерпілого, частина з яких не менше трьох, прийшлась в голову ОСОБА_11 , заподіявши тим самим йому тілесні ушкодження: синець правого плеча, садна обох ліктьових суглобів, що кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, а також внутрішньочерепна травма: крововилив під тверду мозкову оболонку зліва, обширний крововилив під м`які мозкові оболонки по всій поверхні лівої півкулі головного мозку, вогнища забиття речовини лівої тім`яної частки і лівої лобно-скроневої області, синці правого ока, правої вушної раковини і правої завушної області, крововиливи в м`які тканини обох очниць, правої завушної області голови, що кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя.
08.09.2016 року, о 00 год. 30 хв. у реанімаційному відділенні Комунальної установи Територіального медичного об`єднання Мелітопольської міської багатопрофільної лікарні інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги Мелітопольської міської ради Запорізької області, за адресою: м. Мелітополь, пр. Б.Хмельницького, 46 від внутрішньо черепної травми, що виразилася крововиливами під оболонки в тканину головного мозку і ускладнилася набряком, дислокацією головного мозку настала смерть потерпілого ОСОБА_11 . Тим самим, внаслідок вищевказаних самостійних злочинних дій ОСОБА_7 та особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, потерпілому ОСОБА_11 було умисно спричинено тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили смерть останнього.

Вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області
від 5 травня 2017 року:
ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121КК України, та йому призначено покарання з застосуванням ч.1 ст. 69 КК України, у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробувальним терміном 3 роки з покладенням обов`язків, передбачених ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 , не погоджується з оскаржуваним вироком в частині призначення покарання, просить вирок скасувати, ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.121 КК України у виді 7 років позбавлення волі.

В обґрунтування своїх вимог зазначає про незаконність вироку суду через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок його м`якості, а також неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Вважає, що встановлені обставини, які пом`якшують покарання та обтяжують його, у сукупності із поведінкою ОСОБА_7 стосовно не надання медичної допомоги потерпілому та не вжиття заходів щодо виклику швидкої, що призвело до різкого погіршенню стану потерпілого та його загибелі, не надають підстав для призначення мінімального покарання та вказують на неможливість застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України.

Крім того, вказує, що суд безпідставно застосував положення ст. 75 КК України, оскільки судом не оцінені в сукупності наведені вище обставини справи, тяжкість вчиненого злочину, його наслідки у вигляді загибелі людини, а також судом не зазначено, які саме обставини стали підставою для застосування відносно ОСОБА_7 положень ст.75 КК України.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу прокурора потерпіла ОСОБА_9 вказує про незгоду з її вимогами та доводами, вказавши про відсутність претензій до обвинуваченого, надання їй як матеріальної, так і іншої побутової допомоги з боку обвинуваченого, просить вирок суду першої інстанції залишити без змін.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу захисник, вказуючи про позитивні зміни у житті обвинуваченого, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора та вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор у судовому засіданні частково підтримав апеляційну скаргу щодо безпідставності призначення ОСОБА_7 покарання з застосуванням ст. 75 КК України.
Потерпіла висловила категоричне заперечення доводам та вимогам апеляції прокурора, зазначивши про повне відшкодування завданої шкоди, надання допомоги по теперішній час, вважає призначене покарання з застосуванням ст. 69 КК України та звільнення від його відбування з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України достатнім.
Захисник у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, пославшись на її безпідставність та вказавши про відбуття обвинуваченим вже 2 років іспитового строку, при цьому не порушуючи його відбування, просив відмовити в її задоволенні, а вирок суду залишити без змін.
Обвинувачений у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вказавши, що проживає з батьками пенсіонерами, які потребують його допомоги, дитина часто хворіє, дружина не працює, просив відмовити в її задоволенні, а вирок суду залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при ухвалені вироку.

Підстави для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції регламентовані ст. 409 КПК України, зокрема, такими є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
У відповідності до ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог Кримінального процесуального кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Підставою для застосування положень ст. 349 КПК України є наявність неоспорюваних жодним з учасників кримінального провадження обставин вчинення кримінального правопорушення та відсутність заперечень з їх боку щодо дослідження пов`язаних з ними доказів. При цьому, суд в обов`язковому порядку зобов`язаний допитати обвинуваченого та, задля вирішення питання про скорочений порядок розгляду провадження, пересвідчитися, що особа розуміє в чому обвинувачується, а його покази відповідають інкримінованому кримінальному правопорушенню.
З пояснень обвинуваченого у суді першої інстанції щодо фактичних обставин справи вбачається, що ОСОБА_7 хоча і вказав на визнання своєї провини у вчиненні інкримінованого йому злочину, але зазначив, що смерть ОСОБА_12 настала саме від дій ОСОБА_13 , оскільки останній бив його дуже сильно, в голову і руками, і взутими ногами.
Крім того, потерпіла ОСОБА_9 у суді першої інстанції щодо фактичних обставин провадження також вказала, що чоловік конфліктував із ОСОБА_14 , який в усьому і винен, він постійно з усіма дрався.
При апеляційному розгляді потерпіла також підтвердила власну позицію щодо фактичних обставин справи.
Проте суд першої інстанції, в порушення принципу законності, визначеного ст. 9 КПК України, не перейшов до дослідження доказів по справі з метою всебічного, повного і неупередженого з`ясування обставин кримінального провадження, та виявлення обставин, які не лише викривають обвинуваченого, а й виправдовують його.
Позиція обвинуваченого щодо формального визнання вини не надавала суду можливість перевірити розуміння ОСОБА_7 суті обвинувачення та не формальне, а фактичне визнання останнім провини, а отже і позбавляла місцевий суд застосування спрощеного порядку судового розгляду.
Розгляд кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, в даному випадку, позбавив обвинуваченого ОСОБА_7 реалізувати надані кримінальним процесуальним законом свої права.
Відповідно з вимогами ч.3 ст. 404 КПК України апеляційний суд, за даних обставин, позбавлений можливості дослідити докази в апеляційній інстанції, оскільки вони не були досліджені судом першої інстанції.
Враховуючи положення ч. 6 ст. 9 КПК України про порядок заповнення прогалин і врегулювання колізій у правовому регулюванні кримінально-процесуальних відносин шляхом застосування загальних засад кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку про необхідність застосування загальних засад кримінального провадження.
З метою додержання принципів, викладених у ст.ст. 20, 22 КПК України щодо забезпечення права обвинуваченого на захист, та змагальності сторін, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, під час якого суду необхідно вирішити поставленні перед ним питання з дотриманням норм кримінального процесуального законодавства.
Одночасно, колегія суддів звертає увагу на положення ст. 2 КПК України, згідно яких завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стосовно доводів апеляційної скарги про недотримання судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, судова колегія зважує на тому, що за наявності лише обставин, які існували на час ухвалення оскаржуваного вироку і за відсутності інших позитивних даних щодо особистості обвинуваченого та позитивних змін у його житті, застосування ст. 75 КК України є необґрунтованим.
Разом з тим, висновок суду щодо призначення ОСОБА_7 покарання нижче від нижчої межі, встановленої санкцією ч.2 ст. 121 КК України судова колегія знаходить обґрунтованим та належним чином вмотивованим.

Отже, під час нового розгляду провадження необхідно усунути встановлені порушення, проаналізувати обставини, які впливають на призначення покарання та, дотримуючись вимог кримінального процесуального закону прийняти законне, обґрунтоване та справедливе рішення з дотриманням положень ст.ст. 416, 439 КПК України.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 5 травня 2017 року, яким ОСОБА_7 визнано винним у обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України скасувати, призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4