08.11.2018 Справа № 490/9394/18
н/п 1-в/490/267/2018
Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
У Х В А Л А
08 листопада 2018 року м. Миколаїв

Суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , вивчивши матеріали клопотання засудженого ОСОБА_2 про розгляд питання щодо винесення виправдувального вироку по справі №2-49 від 04 вересня 1995 року,

В С Т А Н О В И В :
01 листопада 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням про розгляд питання щодо винесення виправдувального вироку по справі №2-49від 04 вересня 1995 року. 08 листопада 2018 року зазначені матеріали були передані до розгляду судді ОСОБА_1 .
В своєму клопотанні заявник вказує, що в порядку вимог ст.537-539 КПК України, просить винести виправдувальний вирок у справі №2-49 від 04.09.1995 року по п."б" ч.2 ст. 93 КК України 1960 року, на підставі встановлення відсутності в його діях кримінального злочину за цією статтею. Зазначене стосується прав та законних інтересів засудженого. В обгрунтування клопотання посилається на положення ст.ст. 537-539 КПК України.
Дослідивши клопотання та вирок суду, приходжу до висновку про необхідність відмови у відкритті провадження із наступних підстав.
Статті 537-539 КПК України, на які посилається засуджений ОСОБА_2 стосуються повноважень суду шодо вирішення певних питань, що виникають під час або після виконання вироку у кримінальній справі.
Як вбачається із долучених засудженим матеріалів, вироком судової колегії Миколаївського обласного суду від 04 вересня 1995 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 206 КК України 1960 року та призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. За ч.2 ст. 140 КК України 1960 року ОСОБА_2 - виправдано.
Ухвалою Верховного Суду України вирок відносно ОСОБА_2 було залишено без змін та він набрав законної сили 09 листопада 1995 року. На даний момент зазначений вирок щодо ОСОБА_2 є виконаним, а тому ст. 537 КПК України не може бути застосована.
Відповідно до змісту ст. 538 КПК України, після відбуття покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі суд, який ухвалив вирок, має право розглянути питання лише про зняття судимості з цієї особи за її клопотанням.
Враховуючи зазначене, приходжу до висновку, що питання, яке просить розглянути ОСОБА_2 не відноситься до повноважень місцевого суду, що надані ст.ст. 537-539 КПК України.
Крім того, ОСОБА_2 фактичного ставить питання про перегляд судового рішення, яке набрало законної сили у непередбачений законом спосіб поза процедурою апеляційного та касаційного провадження, що не відноситься до юрисдикції місцевого суду.
Зазначені дії заявника порушують прицип юридичної визначеності (певності), який серед іншого вимагає, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів.
Відповідно до п. 91 Рішення ЄСПЛ у справі "Науменко проти України" від 09.11.2004 р., заява № 41984/98, п. 52 Рішення ЄСПЛ у справі "Рябих проти Росії" від 24.07.2003 р., заява № 52854/99, правова певність передбачає дотримання принципу res judicata.., тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи. Цей принцип наполягає на тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи.
За такого у відкритті провадження за клопотанням засудженого ОСОБА_2 слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 537,539 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
У відкритті провадження за клопотанням засудженого ОСОБА_2 про розгляд питання щодо винесення виправдувального вироку - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Центрального
районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1