Справа № 304/282/19
Провадження № 1-кп/304/105/2019
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2019 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
їх захисника адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду клопотання прокурора відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000405 від 26 вересня 2018 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Підполоззя Воловецького району, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , українця, громадянина України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_3 , українця, громадянина України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та мешканця АДРЕСА_4 , українця, громадянина України,

та

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Ільниця Іршавського району Закарпатської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , мешканця АДРЕСА_6 , українця, громадянина України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

прокурор відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотаннями про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а відносно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 про продовження строку дії покладених обов`язків у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави. Клопотання мотивує тим, що на розгляді Перечинського районного суду перебуває кримінальне провадження, у якому встановлено, що ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , групою осіб, будучи обізнаними про явище незаконної міграції осіб вихідців з країн Азії у країни Євросоюзу, умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті отримання грошової винагороди, з 24 по 25 вересня 2018 року здійснили організаційні дії щодо вчинення спільними зусиллями кількох осіб незаконного переправлення чотирьох громадян Народної Республіки Бангладеш та чотирьох громадян Республіки Шрі-Ланка через Державний кордон України, якими керували обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також надавали поради і вказівки та всі обвинувачені надавали засоби для вчинення таких дій. Так, у ході досудового розслідування ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду від 28 вересня 2018 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави у сумі 110 460 грн., яку ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 17 жовтня 2018 року скасовано та обрано відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виглядів домашнього арешту у період доби з 22.00 год. до 06.00 год. з покладенням на нього відповідних обов`язків. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 22 січня 2019 року строк запобіжного заходжу продовжено до п`яти місяців, а саме до 25 лютого 2018 року та покладено на обвинуваченого обов`язки, передбачені п. п. 1, 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України. Ухвалами слідчого судді Перечинського районного суду відносно обвинуваченого ОСОБА_6 від 27 вересня 2019 року, а відносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_8 від 28 вересня 2018 року, було обрано запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою із визначенням застави та покладенням на них, у разі її внесення, обов`язків, передбачених вимогами ч. 5 ст. 194 КПК України, відповідні розміри якої обвинуваченими було внесено на спеціальний рахунок та відповідно обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 вважаються такими, щодо яких обрано запобіжний захід у вигляді застави. Ухвалами слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 22 січня 2019 року строк дії покладених на обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 обов`язків продовжено до 25 лютого 2019 року. На підставі наведеного, з урахуванням процесуальної поведінки обвинувачених та забезпечення виконання ними процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на свідків чи у будь-який інший спосіб перешкоджати кримінальному провадженню, та враховуючи те, що ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 і ОСОБА_8 підозрюються у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до дев`яти років, прокурор просила клопотання задовольнити та продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до шести місяців, тобто до 25 березня 2019 року, а відносно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 строк дії покладених обов`язків у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави до п`яти місяців, тобто до 25 березня 2019 року.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підтримала повністю, уточнивши щодо строку продовження дії такого до двох місяців. Відносно клопотань про продовження обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 строку дії покладених обов`язків у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, то такі клопотання просила залишити без розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_7 у підготовчому судовому засіданні залишили вирішення клопотання прокурора на розсуд суду, однак захисник зауважив, що забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 у повній мірі здатен і більш м`який запобіжний захід.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_5 і ОСОБА_8 проти залишення без розгляду клопотань про продовження відносно них строку дії покладених обов`язків у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави не заперечили.

Суд, заслухавши учасників процесу та дослідивши матеріали клопотання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , приходить до наступного висновку.

Статтею 5 п. 1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини передбачено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Згідно ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотання учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

У інформаційному листі ВССУ щодо вжиття заходів, пов`язаних із порушеннями, встановленими в рішенні Європейського суду з прав людини від 9 жовтня 2014 року у справі «Чанєв проти України» роз`яснено, що ч. 3 ст. 315 КПК містить норму, яка чітко регулює питання продовження запобіжних заходів у кримінальному провадженні, строк застосування яких не обмежений (наприклад, застава, особиста порука тощо). Щодо застосування запобіжних заходів, що обмежені терміном дії (домашній арешт, тримання під вартою тощо), визначених ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування, судам необхідно враховувати, що обрання, продовження дії таких запобіжних заходів під час підготовчого судового засідання суд здійснює за клопотанням учасників судового провадження з урахуванням вимог глави 18 КПК.

Згідно ст. 176 цього Кодексу запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Так, у підготовчому судовому засіданні встановлено, що 26 вересня 2018 року матеріали досудового розслідування за повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000405.

Також встановлено, що ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 28 вересня 2018 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 110 460 грн.

Разом з цим, ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 17 жовтня 2018 року вказаний запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 скасовано та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у період доби з 22.00 год. до 06.00 год. строком до 25 листопада 2018 року включно, а також в порядку ч. 5 ст. 194 КПК України покладено відповідні обов`язки.

Після того, ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області відносно ОСОБА_4 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту до п`яти місяців, а саме до 25 лютого 2018 року з покладенням відповідних обов`язків, передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, на даний час будь-яких даних про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт, у судовому засіданні не встановлено.

Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суддя враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Враховуючи, що судове провадження не завершене до спливу строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю, а ризики, які були підставою для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 саме такого запобіжного заходу продовжують існувати, зокрема можливість переховування від суду та незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, у зв`язку з чим відсутні й підстави для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора та продовження відносно обвинуваченого строку застосування домашнього арешту.

Що стосується заяви прокурора про залишення без розгляду клопотань про продовження відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 строку дії покладених обов`язків у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, то суд виходить з наступного.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 26 цього Кодексу сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи те, що особа, яка подала клопотання, просить залишити їх без розгляду, що свідчить про втрату інтересу до предмета поданих клопотань, і що таке її волевиявлення не є примусовим, суд, згідно з принципом диспозитивності, приходить до висновку про відсутність підстав для розгляду клопотань по суті, оскільки заява прокурора не суперечить вимогам закону, а відтак підлягає до задоволення.

У той же час, суд вважає за необхідне роз`яснити обвинуваченим, що згідно п. 1 ч. 7 ст.42 КПК України обвинувачений зобов`язаний, зокрема прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк заздалегідь повідомити про це зазначених осіб.

Керуючись ст. 5 п. 1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. 29 Конституції України, ст. ст. 22, 26, 177, 178, 181, 186, 193, 194, 196, 309 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

уточнене клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_2 , строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю.

У порядку ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 строком до 26 квітня 2019 року такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за їх вимогою;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає (м. Ужгород Закарпатської області), без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.

Дата закінчення дії ухвали 26 квітня 2019 року.

Ухвалу про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання до Ужгородського відділу Головного Управління Національної поліції в Закарпатській області.

Заяву прокурора про залишення без розгляду клопотань про продовження відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 строку дії покладених обов`язків у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави задовольнити.

Клопотання про продовження відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 строку дії покладених обов`язків у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави залишити без розгляду.

Роз`яснити, що згідно п. 1 ч. 7 ст. 42 КПК України обвинувачений зобов`язаний прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк заздалегідь повідомити про це зазначених осіб.

Ухвала суду згідно ч. 2 ст. 392 КПК України окремому оскарженню від судового рішення, передбаченого частиною першою вказаної статті, не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Головуючий: ОСОБА_1