Провадження № 11-сс/4808/82/18
Категорія ст. 309 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2018 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю:

секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора, який брав участь у судовому розгляді клопотання, прокурора Івано-Франківської місцевої прокуратури ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_9 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 грудня 2018 року,

в с т а н о в и в :

ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 грудня 2018 року до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.162, ч.3 ст.185, ч.2 ст. 342, ч.2 ст. 345 КК України в рамках кримінального провадження №0004444 від 12.12.2018, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів до 10 лютого 2019 року включно.

Тримання під вартою підозрюваного доручено здійснювати в установі виконання покарань №12 м. Івано-Франківська.

Визначено обвинуваченому заставу в сумі 140960 грн.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , слідчий суддя, зважаючи на вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ, врахував наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України (усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення злочину у вигляді позбавлення волі, підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжувати вчинення інкримінованих на даному етапі йому дій), та той факт, що підозрюваний ОСОБА_8 зареєстрований, в АДРЕСА_1 постійного місця проживання не має, неодружений, офіційно непрацюючий, раніше несудимий, але перебуває в розшуку за підозрою в іншому корисливому злочині. Враховуючи конкретні обставини в даному кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов висновку про те, що на даному етапі недостатнім є застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, та обґрунтованим в судовому засіданні суду першої інстанції.

При визначенні розміру застави (80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб), як альтернативного запобіжного заходу, суд першої інстанції врахував практику ЄСПЛ, а також обставини кримінального правопорушення, мотив кримінального правопорушення, тяжкість злочинів, які інкримінуються підозрюваному, його соціальний (неодружений, неповнолітніх дітей не має) та майновий стан (не працює, отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи по зору), встановлені в ході розгляду даного клопотання ризики, зважаючи на нормативну вимогу ч.4 ст. 182 КПК України щодо пропорційності розміру застави обов`язку підозрюваного виконувати покладені на нього обов`язки, а також помірності для нього такого розміру застави. Слідчий суддя дійшов висновку, що визначення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків.

Адвокат ОСОБА_9 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 , оскаржила ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 грудня 2018 року в апеляційному порядку. Вважає, що прокурор не довів, що перебуваючи на волі ОСОБА_8 може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів,підозрюваних, чи знищувати речові докази, чи вчиняти інші правопорушення. На думку апелянтки суд не врахував, що підозрюваний має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки (проживає з батьками та сестрою), наміру скриватись не має, є раніше несудимий, інвалідом ІІІ групи (потребує постійного нагляду лікарів та відповідного лікування).

Просить, обрати щодо ОСОБА_10 більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі у вигляді домашнього арешту.

Прокурор, який брав участь у судовому розгляді клопотання, прокурор Івано-Франківської місцевої прокуратури ОСОБА_7 також оскаржив ухвалу слідчого судді в апеляційному порядку з тих підстав, що при обранні запобіжного заходу підозрюваному з визначенням розміру застави судом не взято до уваги факт вчинення кримінального правопорушення, який супроводжувався застосуванням насильства до працівника правоохоронного органу (ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345), копію повідомлення про підозру у яких долучено до матеріалів під час розгляду клопотання, не враховано факт наявності підроблених документів, що свідчить про можливість не виконувати обов`язки, визначені слідчим суддею у разі внесення застави.

Стверджує, що ОСОБА_8 , внісши заставу, може продовжувати свою злочинну діяльність, переховуватись від органів досудового розслідування, а відтак можливе настання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Апелянт наголошує, що інші, більш м`які, заходи не гарантують забезпечення належної поведінки підозрюваного під час досудового розслідування.

Просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою обрати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

В засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_9 та підозрюваний ОСОБА_8 доводи їх апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити з мотивів, викладених у ній. Проти доводів апеляційної скарги прокурора заперечили, просили її відхилити з огляду на необґрунтованість доводів прокурора.

Прокурор ОСОБА_7 проти доводів апеляційної скарги захисниці підозрюваного заперечив, просив її відхилити. Просив задовольнити подану ним апеляційну скаргу з огляду на викладені у ній доводи та мотиви.

Заслухавши суддю-доповідача, думку підозрюваного та його захисника, прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно з вимогами ч. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, а до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

В силу ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до вимог ст. 183 ч. 1 КПК України тримання під вартою може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснювати дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Встановлено, що 13 грудня 2018 року ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України та в порядку ст. 277-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185КК України (а.п. 10 протокол).

14 грудня 2018 року ОСОБА_8 вручено Повідомлення про нову підозру за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.3 ст.185, ч.2 ст. 342, ч.2 ст. 345 КК України (а.с. 80-81).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що вагомість наявних доказів свідчить про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які були досліджені слідчим суддею та перевірені судом апеляційної інстанції.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в апеляції захисника ставиться питання про зміну застосованого запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі, а не про те, що пред`явлена ОСОБА_8 підозра є необґрунтованою.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя належним чином обґрунтував свій висновок про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки слідчим в клопотанні наведено переконливі дані про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України та мотивовано, чому інший, більш м`який, запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ( ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до шести років; він зареєстрований в м. Білгород Дністровський Одеської області, в м. Івано-Франківську постійного місця проживання не має, а тому з метою уникнення від кримінальної відповідальності може виїхати за межі м. Івано-Франківська та Івано-Франківської області; вину у вказаному злочині підозрюваний не визнає, ним можуть вживатися заходи з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення; не має міцних соціальних зв`язків, офіційно не працює, постійного джерела доходу немає, з метою отримання засобів для існування може продовжити свою злочинну діяльність; ОСОБА_8 перебуває в розшуку за Центральним ВП ГУНП в Миколаївській області, що характеризує вказану особу як таку, яка на шлях виправлення та перевиховання не стає, та вчиняє нові корисливі злочини).

Відтак, обираючи відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя достатньо врахував обставини, які враховуються при обранні запобіжного заходу, що передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим, у сукупності із даними про особу підозрюваного, з огляду на вірогідність переховування від суду, спростовує доводи про відсутність ризиків, передбачених п. 1, 5 ст. 177 КПК України, та можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Апеляційний суд відхиляє доводи апелянта-прокурора з приводу того, що при обранні запобіжного заходу підозрюваному з визначенням розміру застави судом не взято до уваги факт вчинення кримінального правопорушення, який супроводжувався застосуванням насильства до працівника правоохоронного органу (ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345), копію повідомлення про підозру у яких долучено до матеріалів під час розгляду клопотання, не враховано факт наявності підроблених документів, що свідчить про можливість не виконувати обов`язки, визначені слідчим суддею у разі внесення застави, а внісши заставу, може продовжувати свою злочинну діяльність, переховуватись від органів досудового розслідування, з огляду на таке.

Приписами ч. 3 ст. 183 КПК України встановлено обов`язок слідчого судді визначити розмір застави при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а за змістом ч. 4 цієї ж статті Кодексу визначено право суду не визначати розмір застави.

Апеляційний суд наголошує, що запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, а застосування запобіжного заходу не є покаранням особи за вчинений злочин.

На думку колегії суддів, слідчий суддя, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, обґрунтовано визначив розмір застави (80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 140960 грн), як альтернативного запобіжного заходу, врахувавши обставини кримінального правопорушення, мотив кримінального правопорушення, тяжкість злочинів, які інкримінуються підозрюваному, його соціальний (неодружений, неповнолітніх дітей не має) та майновий стан (не працює, отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи по зору), встановлені в ході розгляду даного клопотання ризики, зважаючи на нормативну вимогу ч. 4 ст. 182, ст. 183 КПК України щодо пропорційності розміру застави обов`язку підозрюваного виконувати покладені на нього обов`язки, а також помірності для нього такого розміру.

Інші доводи апеляційних скарг правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Застосований до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, на думку апеляційного суду, здійснено з дотриманням вимог закону, з урахуванням обставин кримінального провадження та особи підозрюваного, а висновки слідчого судді ґрунтуються на практиці Європейського суду з прав людини та в повній мірі відображені в оскаржуваній ухвалі.

Колегія суддів вважає, підстави для скасування ухвали слідчого судді відсутні.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

апеляційні скарги прокурора, який брав участь у судовому розгляді клопотання, прокурора Івано-Франківської місцевої прокуратури ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_9 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчої судді слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 грудня 2018 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів ОСОБА_8 , підозрюваному у вчиненні злочинів передбачених ч. 3 ст. 185 КК України в рамках кримінального провадження №0004444 від 12.12.2018, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5