У Х В А Л А

09.01.2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участі представника скаржника АТ КБ «Приватбанк» - ОСОБА_2 , секретаря судового засідання - ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу АТ КБ «Приватбанк» на бездіяльність слідчого органу Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення після отримання заяви про кримінальне правопорушення від 19.12.2018 року до ЄРДР, -
ВСТАНОВИВ:
Представник АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вищезазначеною скаргою.
Вимоги скарги обґрунтовуються тим, що 19.12.2018 АТ КБ «Приватбанк» звернулось до Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області із заявою про кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 , що полягає в умисному невиконанні нею рішення Ужгородського міськрайонного суду від 13.09.2016 у справі № 308/10740/15-ц про стягнення на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором у сумі 2290204, 61 грн.
Скаржник зазначив, що всупереч вимог ст.214 КПК України відомості про кримінальне правопорушення, викладені у з`яві від 19.12. 2018 року не були внесені органом досудового слідства до ЄРДР, чим допущено бездіяльність.
В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_2 повністю підтримав вимоги та обґрунтування скарги та пояснив, що у заяві АТ КБ «Приватбанк» ініціювало початок кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , оскільки така не вживає жодних заходів до виконання судового рішення, умисно ухиляється від його виконання, у зв`язку з чим стягувач вважає, що боржник умисно не виконує судове рішення.
Представник Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області до суду не з`явився, хоч був належним чином повідомлений про час та місце розгляду скарги. З огляду на положення ч.3 ст.306 КПК України, суд прийшов до висновку про можливість розгляду скарги АТ КБ «Приватбанк» у відсутності цієї особи.
Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши додані матеріали, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.
З копії заяви АТ КБ «Приватбанк», поданої 18.12.2018 до Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області вбачається, що представник вищезазначеної установи звернувся до органу поліції з повідомленням про кримінальне правопорушення, передбачене ст.382 КК України, вчинене ОСОБА_4 .
Зі змісту заяви вбачається, що ОСОБА_4 в період з 13.09.2016 по 18.12.2018 в порушення вимог ст.ст.124, 129 Конституції України, Законів України «Про судоустрій та статус суддів», ст. 30 ЗУ «Про виконавче провадження» умисно не виконує рішення суду та ухиляється від його виконання, маючи реальну можливість виконати вказане рішення суду.
Прийняття вказаної заяви та доданих до неї копії судового рішення про стягнення з ОСОБА_4 боргу, копії виконавчого листа, копії постанови про відкриття кримінального провадження; копії інформаційної довідки підтверджується талоном-повідомленням Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області № 28942 від 19.12.2018.
Зі змісту скарги та пояснень представника заявника слідує, що відомості за заявою АТ КБ «Приватбанк» від 18.12.2018 до ЄРДР не вносились.
Згідно з ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений цим Кодексом. Статтею 11 КК України встановлено, що злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.
Системний аналіз положень ст.ст.2, 214 КПК України, ст.ст.2, 11 КК України дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення - вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений КК України.
Отже, у заяві, відомості за якою в порядку ст.214 КПК України підлягають внесенню до ЄРДР, мають міститись об`єктивні дані, які свідчать про ознаки злочину. Такими даними є відомості про фактичне існування доказів, що підтверджують склад злочину, у тому числі його об`єктивну та суб`єктивну сторону. Якщо ж із заяви чи повідомлення не вбачається наявність обставин, що вказують на склад злочину, вони не можуть вважатися такими, що підлягають внесенню до ЄРДР в порядку ст.214 КПК України.
Відповідно до п.4 ч.5 ст.214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.
Наведені у заяві від 18.12.2018 про вчинення кримінального правопорушення обставини (наявність судового рішення про стягнення, інформація про наявність виконавчого провадження) є вочевидь недостатніми для висновку про вчинення ОСОБА_4 умисного злочину. Будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про наявність у ОСОБА_4 можливості виконати судове рішення у цивільній справі та вчинення нею умисних дій щодо його невиконання чи ухилення від його виконання, як і даних про її працездатність чи відсутність у неї перешкод для виконання судового рішення, заява АТ КБ «Приватбанк» про злочин, подана до органу досудового слідства не містить і АТ КБ «Приватбанк» їх документально не підтверджувало.
Також суд вважає за необхідне акцентувати увагу на тому, що примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 Закону "Про виконавче провадження" , здійснюють державні виконавці та приватні виконавці (крім рішень, передбачених частиною другою статті 5 Закону) . Органами державної виконавчої служби є: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень; управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - управління державної виконавчої служби), до складу яких входять відділи примусового виконання рішень;

районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних територіальних управлінь юстиції (далі - відділи державної виконавчої служби).

Виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Залучення працівників поліції у межах наданих їм повноважень здійснюється виконавцем при виконанні рішень для забезпечення публічної безпеки і порядку, запобігання, припинення кримінальних та адміністративних правопорушень, ужиття заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю виконавців, фізичних осіб, що виникли при проведенні виконавчих дій щодо примусового виконання судових рішень і рішень інших органів на підставі мотивованої постанови виконавця, яка надсилається керівнику територіального органу поліції за місцем проведення виконавчої дії.

Таким чином, саме Законом України "Про виконавче провадження" врегульовано порядок примусового виконання рішення.

З огляду на викладене вище слідчий суддя приходить до переконання, що відомості, зазначені заявником АТ КБ «Приватбанк» у його заві від 18.12. 2018 року, не можуть вважатися такими, що підлягають внесенню до ЄРДР, незважаючи на ініціювання у цій заяві початку саме кримінального провадження, а не її розгляду у будь-якому іншому порядку, оскільки такі не містять достатніх даних про вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений КК України.
За таких обставин у суду відсутні правові підстави для задоволення даної скарги.
Керуючись ст.ст.2, 214, 303, 304, 309 КПК України, ст.ст.2, 11 КК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги АТ КБ «Приватбанк» на бездіяльність слідчого органу Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення після отримання заяви про кримінальне правопорушення від 19.12.2018 року до ЄРДР відмовити.

Дана ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає. Заперечення на неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1
.
.