Літинський районний суд Вінницької області
Справа № 149/3411/15-к
У Х В А Л А
"05" грудня 2018 р.

Літинський районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2
розглянувши матеріали кримінального провадження №00000222 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гайсин Вінницької обалсті, жителя АДРЕСА_1 , обвинуваченого за ч.3 ст.368 КК України,-

з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
захисників ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Літинського районного суду Вінницької області знаходиться на розгляді кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 368 ч.3 КК України. В ході дослідження доказів щодо надаються стороною обвинувачення, захисником обвинуваченого ОСОБА_3 - ОСОБА_3 подано суду клопотання про визнання доказу недопустимим, а саме зазначає, що на стадії дослідження письмових доказів стороною обвинувачення наданий протокол огляду місця події від 02.07.2015 р. складений в ході проведення досудового слідства слідчим СУ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_7 . Даний протокол, а також інші докази, які були отримані в результаті проведення даної слідчої дії не відповідають вимогам закону і отриманні з грубим порушенням процесуального порядку. Зазначає, що такий огляд було проведено без відповідної ухвали слідчого судді та отримання згоди володільця приміщення Вінницького ОВК. Тому просить протокол огляду місця події від 02.07.2015 р. визнати недопустимим доказом та не досліджувати його в судовому засіданні. Крім того, ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 12.07.2017 року під час попереднього розгляду справи вже розглядалось дане питання і даний протокол був визнаний недопустимим. Враховуючи що, ухвала суду якою докази було визнано недопустимими не скасована і є чинною, тому даний протокол не підлягає дослідженню в судовому засіданні та його слід повернути стороні обвинувачення.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав.

Захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 клопотання захисника ОСОБА_3 підтримали і вважаєю, що воно є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання щодо визнання протоколу огляду від 02.07.2015 року недопустим, оскільки він вчинений згідно норм КПК, а ухвала Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області винесена при попередньому розгляді до уваги братись не повинна. Крім того, дійсно після проведення даної слідчої дії слідчий звертався до слідчого судді з клопотанням про проведення обшуку проте в його задоволенні було відмовлено. Незважаючи на це, вважає, що визнання протоколу недопустимим доказом є передчасним, оскільки не дослідженні всі інші докази, що будуть надаватись стороною обвинувачення, а тому на даний момент це не свідчить про явну його недопустимість.

Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Відповідно до ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими. Відповідно до ст. 233 ч.1 КПК України, ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті. Відповідно до 233 ч.3 КК України , слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 234 КПК України, обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування. Відповідно до ст. 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи. Судом встановлено, що ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 12.07.2017 року протокол огляду місця події від 02.07.2015 року, відповідно до якого було проведено огляд службового кабінету військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 було визнано недопустими доказом. Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників судового розгляду, суд вважає необхідним клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - ОСОБА_3 про визнання доказу недопустимим задовольнити, оскільки воно є обґрунтованим, так як проведення огляду 02.07.2015 року було проведено без добровільної згоди особи у володіння якої перебуває приміщення яке оглядалось, а саме службовий кабінет військового комісара ОСОБА_3 в даному випадку Вінницького ОВК як юридичної особи. Також прокурором не доведено правових підстав для проведення огляду, оскільки з клопотання про проведення обшуку в службовому кабінеті військового комісара ОСОБА_3 слідчий звернувся лише 05.07.2015 року тобто з порушенням встановлених статті 233 КПК строків. Крім того, в задоволенні клопотання про обшук було відмовлено в зв`язку з необгрунтованістю підстав для його проведення. Тому суд вважає необхідним визнати протокол огляду місця події від 02.07.2015 р. недопустимим доказом і таким що отриманий з порушенням норм КПК України та таким, що відповідно до ст. 87 цього Кодексу порушує права та свободи особи. Керуючись ст.ст.85, 86, 89, 233, 234, 237, 350 КПК України,-

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Визнати недопустимим доказом протокол огляду місця події від 02.07.2015 року, відповідно до якого було проведено огляд службового кабінету військового комісара Хмільницького ОВК.
Ухвала оскарженню не підлягає.
С Суддя: ОСОБА_1