справа № 216/6919/14-к
ВИРОК
08 жовтня 2018 року Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Кривому Розі Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 22.07.2004 судом Саксаганського району м.Кривого Рогу за ст. 187 ч.4 КК України до 5 років позбавлення волі. Звільненого з місць позбавлення волі 24.04.2008 року умовно-достроково на 8 місяців 23 дні,
за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.3 ст. 190, ч.2 ст.28, ч.4 ст. 358 КК України,
учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_5
ОСОБА_3 будучи раніше судимий 22.07.2004 року Саксаганським районним судом м.Кривого Рогу за ст. 187 ч. 4 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 24.04.2008 року, умовно-достроково на 8 місяців 23 дні, на шлях виправлення не став і маючи непогашену в законному порядку судимість знову здійснив умисні тяжкі злочини.
Так, ОСОБА_3 , в травні 2010 року, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, здійснюючи злочин повторно, представляючись представником вигаданої ним компанії, яка займається купівлею та продажу нерухомості увійшовши у довіру до ОСОБА_6 , та переконав останнього у вигідності та у доцільності продажу вказаної квартири у зв`язку з заборгованістю по комунальним платежам.
ОСОБА_6 , проживаючи у квартирі АДРЕСА_2 , разом з матерю ОСОБА_7 , сестрою ОСОБА_8 та братом ОСОБА_9 , без оформлення права власності на вказану квартиру, не маючи постійного джерела прибутку, та можливості виплатити заборгованість по комунальних платежах, дав свою згоду ОСОБА_10 на продаж вказаної квартири.
Після оформлення всіх необхідних документів, пов`язаних з приватизацією нерухомості, за участю ОСОБА_3 , 26.08.2010, на ОСОБА_6 та на його брата ОСОБА_9 . Управлянням житлово-комунального господарства виконкому Криворізької міської ради, було оформлено свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_2 , та визначена приватна спільна часткова власність у розмірі 1/2 кожному.
Також ОСОБА_3 , у травні 2010 року, повторно, діючи умисно, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом, з корисливих мотивів, представляючись представником вигаданої ним компанії, яка займається купівлею та продажу нерухомості увійшовши у довіру до ОСОБА_13 , яка мешкала у квартирі АДРЕСА_3 , та переконав ОСОБА_13 у вигідності та доцільності продажу вказаної квартири.
15.06.2011 року, ОСОБА_14 яку ОСОБА_3 не посвячував у свої злочинні плани, діючі під його контролем, оформила із ОСОБА_15 нотаріальну угоду купівлі-продажу ВРК № 553647, завірену приватним нотаріусом ОСОБА_16 , згідно з якою ОСОБА_14 купила у ОСОБА_15 , яка також діяла за довіреністю від імені ОСОБА_17 , квартиру АДРЕСА_3 .
Крім того, ОСОБА_3 , у червні 2010 року, повторно, діючи умисно, маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, представляючись представником вигаданої ним компанії, яка займається купівлею та продажем нерухомості, увійшов у довіру до ОСОБА_18 , яка мешкала у квартирі АДРЕСА_4 , та переконав ОСОБА_18 у вигідності та доцільності продажу вказаної квартири.
ОСОБА_3 з метою досягнення злочинних намірів, вступив у попередню змову з ОСОБА_19 , якого повідомив про свої злочинні плани та отримав його згоду на участь останнього у них за оплату.
ОСОБА_18 будучи ведена в оману щодо реальних намірів ОСОБА_3 за його вимогою, видала на ОСОБА_19 нотаріальну довіреність ВМХ № 151264 від 23.06.2010 року, завірену приватним нотаріусом ОСОБА_12 згідно якої ОСОБА_18 довіряє ОСОБА_19 представляти її інтереси в державних органах з питання оформлення документів на квартиру АДРЕСА_4 , а також розпоряджатися зазначеним майном.
У ході підготовки документації, для відчуження зазначеної нерухомості, ОСОБА_19 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_3 , з метою зняття з реєстрації в квартирі АДРЕСА_4 ОСОБА_20 , яка померла на території Росії, але підтверджуючі документи були відсутні, вступили у попередню змову із невстановленою досудовим розслідуванням особою з метою виготовлення підробленого свідоцтва про смерть останньої. ОСОБА_3 використовуючи наявний у нього бланк свідоцтва про смерть № 1976 серія НОМЕР_1 , виданий на іншу особу, при невстановлених обставинах передав його невстановленій особі з метою підробки. Невстановлена слідством особа при невстановлених обставинах шляхом видалення часткового тексту і накладення іншого друкованого тексту, виготовила підроблений документ, свідоцтво про смерть ОСОБА_20 , та передала ОСОБА_19 , тобто невстановлена слідством особа збула підроблений документ.
05.07.2010 року, в денний час, ОСОБА_19 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_3 , виконуючи роль пособника при вчиненні злочину, перебуваючи в приміщенні ВГРФО Жовтневого району м. Кривого Рогу, розташованого по вул. Шурупова б.7 в м. Кривому Розі, маючи умисел на використання підробленого документа, надав співробітнику ВГРФО Жовтневого району, тим самим використав, завідомо підроблений документ - свідоцтво про смерть № 1976 серія НОМЕР_1 . Надання зазначеного підробленого документа стало підставою для зняття з реєстрації гр. ОСОБА_21 з квартири АДРЕСА_4 , що дало згодом можливість продажу даної квартири. За вчинення вказаних дій ОСОБА_19 отримав при невстановлених обставинах не встановлену грошову винагороду від ОСОБА_3
Також ОСОБА_3 , діючи повторно, із корисливих мотивів, в першій декаді вересня 2010 року, в денний час, на території м. Кривого Рогу, зустрівшись з ОСОБА_23 , яка приїхала в м. Кривий Ріг в гості, а постійно проживала в м. Вінниці, шляхом зловживання довірою переконав її продати належну їй на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_6 .
ОСОБА_23 , помиляючись в істинних намірах ОСОБА_3 , 07.09.2010 року, в приміщенні нотаріальної контори, розташованої по пр-ту Металургів д.18 в місті Кривому Розі, видала на ОСОБА_24 довіреність ВРА № 748672 на право розпоряджатися вказаною квартирою, яку завірив приватний нотаріус ОСОБА_12 .
Для реалізації злочинних намірів, ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_24 , яку не посвячував у свої злочинні плани, виїхав в місто Вінниця.
17.09.2010 року, в приміщенні нотаріальної контори, розташованої в м. Вінниці, ОСОБА_24 , діючи за вказівкою ОСОБА_3 , який не повідомляв її в злочинні плани, на підставі зазначеної нотаріальної довіреності, оформила нотаріальну угоду купівлю-продаж ВРВ № 199117, завірену приватним нотаріусом ОСОБА_25 , згідно з якої ОСОБА_24 від імені ОСОБА_23 продала квартиру АДРЕСА_6 за 135 000 гривень, після чого ОСОБА_3 заволодів всієї зазначеною сумою, вирученої від продажу квартири, та розпорядився вказаними грошима на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_3 заподіяв потерпілій ОСОБА_23 матеріальний збиток на суму 219 293 гривні, яка становить вартість квартири АДРЕСА_6 , що на момент скоєння злочину становило 494 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у великому розмірі.
Крім цього, в червні 2011 року, ОСОБА_3 , діючи повторно, за попередньою змовою з невстановленими слідством особами, з метою заволодіння чужого майна шляхом обману, представляючись представником вигаданої ним компанії, яка займається купівлею та продажем нерухомості, увійшов у довіру до гр. ОСОБА_26 , який мешкав у квартирі АДРЕСА_7 , та переконав ОСОБА_26 у вигідності та доцільності продажу вказаної квартири.
ОСОБА_3 в червні 2011 року, діючи за попередньою змовою з невстановленими слідством особами, ОСОБА_26 з його матір`ю ОСОБА_27 , переселив в квартиру АДРЕСА_8 , переконавши при цьому ОСОБА_26 , що вказана квартира належить повністю йому на праві приватної власності, проте згідно нотаріально оформленого договору дарування від 23.06.2011 року, зазначена квартира є власністю ОСОБА_26 лише частині, а друга частина належить іншій особі, з яким ОСОБА_26 не має родинних відносин і не знайомий.
29.06.2011 року, ОСОБА_26 , не знаючи про злочинні наміри ОСОБА_3 і невстановлених слідством осіб, будучи впевненим у отриманні у повну власність квартири АДРЕСА_8 , оформив нотаріальний договір купівлі-продажу ВРЛ № 477237, завірений в Третій Криворізької державній нотаріальній конторі та продав належну йому квартиру АДРЕСА_7 .
Таким чином, ОСОБА_3 і невстановлені слідством особи, зловживаючи довірою ОСОБА_26 , обманним шляхом переконали його в необхідності і вигідності продажу квартири АДРЕСА_7 , вартістю 124 773 гривні, при цьому не виконавши перед ним усіх фінансових зобов`язань, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_26 матеріальний збиток на зазначену суму, що на момент скоєння злочину становило 265 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та є великим розміром.
Досудовим розслідуванням злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.2 ст.190 КК України за ознаками заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, що завдало значної шкоди потерпілому; за ч.3 ст. 190 КК України за ознаками заволодіння чужим майном та придбання права на майно шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах; за ч.2 ст. 28, ч.4 ст. 358 КК України за ознаками використання завідомо підробленого документу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб. Суд вважає правову кваліфікацію злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_3 вірною.
Відповідно до статті 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Статтею 91 КПК України встановлено обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме частина 1 п.1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); п. 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; п. 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; п. 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження.
Відповідно до ч.4 ст.95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у скоєному злочині визнав у повному обсязі, від дачі показань відмовився. Позовні заяви в частині стягнення матеріальної шкоди визнав в повному обсязі, в частині моральної шкоди частково.
Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що раніше до весни 2010 року був зареєстрований і проживав за адресою АДРЕСА_9 . У зазначеній трикімнатній квартирі також проживала його мати ОСОБА_7 та його сестра ОСОБА_8 . У квітні 2010 року, він через малознайомого ОСОБА_28 познайомився з ОСОБА_29 і ОСОБА_30 . Вони запропонували допомогу в приватизації квартири та її продажу, а в замін купити дві окремі квартири. Допоможуть з погашенням боргів. ОСОБА_3 якимось чином умовив його матір і вони поїхали до нотаріуса по пр. Металургів, де він і мати підписали якийсь документ. Пізніше ОСОБА_6 , його матір і сестру виписали з квартири, потім їздили знову до нотаріусу, в БТІ. Восени 2010 року його з матір`ю і з речами вивезли в будинок АДРЕСА_10 . Будинок розташований в межах міста, складається з трьох кімнат, огорожа відсутня, туалет на вулиці, газу не має. Йому і матері документів на даний будинок ніхто не показував і не віддавав. Грошей ніяких не давали. Після переїзду, до них ніхто не приїжджав, він намагався телефонувати, але телефони були відключені. Вважає, що його, матір і сестру обманули і продали належну їм квартиру вартістю 160 000 гривень. Ніяких грошей він і його родина не отримали. Документів на будинок ніхто не передавав. Також він знайомий з ОСОБА_23 , квартирою якої у м. Вінниця заволодів ОСОБА_3 .
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_23 пояснила, що в кінці 2009 року вона знаходилась в гостях у своєї сестри ОСОБА_31 . Там познайомилася з ОСОБА_6 , який на той момент проживав по АДРЕСА_11 з матір`ю - ОСОБА_7 . Вона почала підтримувати дружні з ним відносини. В середині літа 2010 року ОСОБА_23 приїжджала в гості до своєї сестри, зустрічалася з ОСОБА_32 на квартирі по АДРЕСА_12 . Там познайомилась з ОСОБА_29 та ОСОБА_30 . За словами ОСОБА_33 вона дізналася, що ці двоє чоловіків є ріелторами і займаються продажем квартири сім`ї ОСОБА_34 . Влітку 2010 року до неї додому в АДРЕСА_13 ??приїхали ОСОБА_32 і його мати, які пояснили їй, що ріелтори, які займалися продажем їх квартири заборонили їм проживати в ній. Потім подзвонили ріелтори, ОСОБА_34 і вона поїхали до ОСОБА_35 . Там їх зустріли ОСОБА_29 та ОСОБА_36 . ОСОБА_3 цікавився у неї, чи не бажає продати квартиру в м. Вінниці та переїхати проживати до Кривого Рогу. Вона відмовилась. Потім ОСОБА_3 переконував її підписати документи у нотаріуса і тоді він владнає в міліції, щоб її з ОСОБА_37 не посадили до в`язниці за побиття сестри останнього. Її дуже налякало те що її можуть посадити до в`язниці. На початку вересня 2010 року вона підписала довіреність у нотаріуса. Пізніше дізналася, що 17.09.2010 року в м. Вінниці була оформлена угода з продажу її квартири, покупцем була ОСОБА_38 , а продавцем за довіреністю ОСОБА_24 . У результаті шахрайський дій їй було завдано значних матеріальних збитків на суму 320 000 гривен. У цивільному порядку розглядається її позовна заява в Замостянському районному суді м.Вінниця про визнання договору недійсним, але рішення не прийнято.
Потерпілий ОСОБА_26 пояснив, що раніше проживав за адресою АДРЕСА_14 . Квартира двокімнатна. У зазначеній квартирі були зареєстрована його мати ОСОБА_39 . Дана квартира була ним приватизована в 2007 році. Мати хворіла склерозом і вимагала постійного за нею догляду. Приблизно в червні 2011 року, прийшов ОСОБА_3 з ОСОБА_40 , запропонували продати квартиру і купити меншої площі, допоможуть оформити всі документи. Відновили паспорт матері. Їздили до нотаріуса на пр. Гагаріна, де мати видала довіреність на квартиру. Возили в БТІ. Показали квартиру АДРЕСА_8 , двокімнатна. Він і мати дали згоду на покупку даної квартири. 26 червня 2011 року його i мати з речами перевезли в квартиру по АДРЕСА_5 . Через кілька днів відвезли його в нотаріальну контору, розташовану в районі пр. Металургів. У нотаріальній конторі він брав участь при оформленні купівлі продажу його і матері квартири за 17 000 доларів США, але гроші йому ніякі ніхто не давав. Пізніше, точної дати не пам`ятає, відвезли його в нотаріальну контору на вул. 20-го партз`їзду, де було оформлено договір дарування, що ОСОБА_41 дарує 1/2 квартири АДРЕСА_8 . Він з ОСОБА_42 не знайомий. ОСОБА_3 йому казав, що це вигідно, тому що нібито буде менше платити за квартиру. ОСОБА_3 його став переконувати, що через два місяці на нього оформлять договір дарування на іншу половину. Він його обіцянкам повірив. Після цього з ним ніхто не зв`язувався. Він вважає, що його обманули, переконали в необхідності продажу квартири, чим заподіяли йому значної шкоди на суму 136 000 гривен.
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_43 пояснила, що з 1982 року до початку липня 2011 р. вона була зареєстрована і проживала разом з батьками за адресою АДРЕСА_15 . Квартира трикімнатна. Власником квартири був її батько ОСОБА_44 , який помер в 2008 р. Після смерті батька вона проживала в вищевказаній квартирі разом з матір`ю ОСОБА_17 . За комунальні послуги утворився борг приблизно в сумі 8000 грн. На початку грудня 2010 року до неї додому прийшов раніше не знайомий ОСОБА_3 , сказав, що він працює ріелтором, йому відомо, що є заборгованості по комунальним платежам і запропонував продати квартиру. Запропонував купити однокімнатну квартиру і доплатити різницю. Пропозиція їй здалася вигідною і вона зацікавилася. Він зайнявся оформленням документів, відновив паспорт її матері, допоміг оформити спадщину і вона стала власницею квартири. Потім у нотаріуса вона оформила довіреність. Приблизно в червні 2011 року її з матір`ю виписали з квартири. Пізніше вона оформила у нотаріуса договір купівлі-продажу квартири. Ніяких грошей вона не отримала. Їй говорили, що однокімнатна квартира буде куплена та обіцяли доплатити різницю. Вона залишилась без житла, грошей від продажу квартири вона не отримала. Вважає, що її обманули, позбавили житла, чим заподіяли значну матеріальну шкоду в сумі 160 000 гривень, у таку суму вона оцінює квартиру.
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_18 пояснила, що вона з 1990 року по 2010 рік проживала в квартирі за адресою: АДРЕСА_16 . За даною адресою вона проживала разом зі своїми рідними, які в різний час померли. Влітку 2010 року, її дочка ОСОБА_45 сказала, що їй потрібні гроші і запропонувала продати квартиру, оскільки у неї є інша квартира. Донька познайомила з ріелторами ОСОБА_3 та ОСОБА_46 . Вона їм повідомила, що в квартирі прописані родичі, які померли. В липні 2010 року за нею заїхав ОСОБА_3 та ОСОБА_19 . Вони поїхали в паспортний відділ Жовтневого РВ КМУ, де ОСОБА_19 виписав з квартири її племінницю ОСОБА_47 . Також ОСОБА_3 привозив її до нотаріуса, де вона виписала довіреність на ОСОБА_48 . Приблизно в листопаді 2010 року її повезли до іншого нотаріуса біля РАГСу в Жовтневому районі м.Кривого Рогу. Там оформили купівлю-продаж та її квартиру придбала ОСОБА_22 . Але, грошей від реалізації квартири вона не отримувала. Вважає, що її обманули, позбавили житла, їй завдано значних матеріальних збитків у сумі 160 000 гривень.
Винність обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєних кримінальних правопорушеннях, крім показань потерпілих, також підтверджується наданими сторонами судового провадження та дослідженими судом в установленому законом порядку письмовими доказами:
за епізодом заволодіння майном ОСОБА_6 :
- заявою потерпілого ОСОБА_6 щодо заволодіння належною йому квартирою АДРЕСА_17 та спричинення шкоди у сумі 160 000 гривень а.с.3, т.2;
- листом з бюро технічної інвентаризації м. Кривого Рогу щодо відсутності нерухомості за ОСОБА_6 та ОСОБА_7 а.с.11-15, т.2;
- протоколом впізнання особи по фотознімкам, під час проведення якого ОСОБА_6 впізнав ОСОБА_3 як особу, яка реалізувала його квартиру а.с.45-46, 51-52, т.2;
- нотаріальною довіреністю від 10.06.2010 року, відповідно до якої ОСОБА_6 уповноважує ОСОБА_19 бути його представником и розпоряджатися його квартирою по АДРЕСА_9 а.с.6, т.3;
- протоколом огляду від 22.03.2012 року будинку АДРЕСА_10 а.с.29-32, т.3;
- протоколом очної ставки між обвинуваченим ОСОБА_3 і потерпілим ОСОБА_6 , під час якої ОСОБА_6 підтверджує покази щодо здійснення стосовно нього шахрайських дій з боку ОСОБА_3 а.с.134-137, т.3;
- протоколом очної ставки між свідком ОСОБА_49 і обвинуваченим ОСОБА_3 , під час якої ОСОБА_50 підтверджує звернення до нього ОСОБА_6 и ОСОБА_3 а.с.103, т.7;
- договором купівлі-продажу ВРВ № 580336, завірений приватним нотаріусом ОСОБА_12 , згідно якого ОСОБА_11 купила у ОСОБА_6 , який також діяв за довіреністю від імені ОСОБА_9 , квартиру АДРЕСА_18 ;
- висновком будівельно-технічної експертизи № 117 від 30.05.2012 року, згідно якого вартість квартири АДРЕСА_2 становить 149 412 грн. а.с.121-163, т.7;
за епізодом заволодіння майном ОСОБА_15 :
- заявою потерпілої ОСОБА_15 про заволодіння шляхом обману її квартирою на АДРЕСА_19 та заподіяння шкоди на суму 160 000 гривень а.с.104, т.5;
- протоколом очної ставки між обвинуваченим ОСОБА_3 і свідком ОСОБА_51 , під час якої останній підтверджує покази щодо участі ОСОБА_3 у продажу квартири АДРЕСА_3 а.с.173, т.9;
- протоколом очної ставки між свідком ОСОБА_14 і свідком ОСОБА_51 , під час якої останній підтверджує покази щодо оформлення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 - а.с.174, т.9;
- договором купівлі-продажу ВРК № 553647, завіреним приватним нотаріусом ОСОБА_16 , згідно з якою ОСОБА_14 купила у ОСОБА_15 , яка також діяла за довіреністю від імені ОСОБА_17 , квартиру АДРЕСА_3 а.с.156-157, т.9;
- висновком будівельно-технічної експертизи № 117 від 30.05.2012 року, згідно якого вартість квартири АДРЕСА_3 становить 116 086 грн. а.с.121-163, т.7;
за епізодом заволодіння майном ОСОБА_18 :
- заявою потерпілої ОСОБА_18 щодо заволодіння шляхом обману належною їй квартирою по АДРЕСА_16 а.с.167, т.5, 183, т.8;
- протоколом очної ставки між свідком ОСОБА_52 і обвинуваченим ОСОБА_3 , під час якої ОСОБА_52 підтверджує покази щодо участі ОСОБА_3 у продажу квартири АДРЕСА_4 а.с.176, т.7;
- протоколом очної ставки між потерпілою ОСОБА_18 и обвинуваченим ОСОБА_3 , під час якої ОСОБА_18 підтверджує покази щодо заволодіння ОСОБА_3 квартирою АДРЕСА_4 а.с.177, т.7;
- довіреністю ВМХ № 151264 від 23.06.2010 року, завіреної приватним нотаріусом ОСОБА_12 , згідно якої ОСОБА_18 довіряє ОСОБА_19 представляти її інтереси в державних органах з питання оформлення документів на квартиру АДРЕСА_4 , а також розпоряджатися зазначеним майном а.с.177, т.5;
- свідоцтвом про смерть № 1976 серія НОМЕР_1 ОСОБА_20 а.с.172, т.5;
- договором купівлі-продажу між ОСОБА_18 і ОСОБА_22 квартири АДРЕСА_4 а.с.173-174, т.5;
- висновком будівельно-технічної експертизи № 117 від 30.05.2012 року, згідно якого вартість квартири АДРЕСА_4 становить 152 084 грн. а.с.121-163, т.7;
за епізодом заволодіння майном ОСОБА_23 :
- заявою ОСОБА_23 щодо заволодіння шляхом обману належною їй квартирою АДРЕСА_6 а.с.13,33, т.1;
- довіреністю ВРА № 748672, завіреною приватним нотаріусом ОСОБА_12 , від ОСОБА_23 на ОСОБА_24 на право розпоряджатися квартирою АДРЕСА_6 а.с.102, т.1;
- договором купівлі-продажу ВРВ № 199117, завіреним приватним нотаріусом ОСОБА_25 , згідно якого ОСОБА_24 від імені ОСОБА_23 продала квартиру АДРЕСА_6 за 135 000 гривень а.с.103, т.1;
- протоколом впізнання особи по фотознімкам, під час якого ОСОБА_23 впізнала ОСОБА_3 , який переконав оформити нотаріальну довіреність на розпорядження належною їй квартирою а.с.55-56, т.2;
- протоколом очної ставки між обвинуваченим ОСОБА_3 і потерпілою ОСОБА_23 , під час якої остання підтвердила покази щодо заволодіння ОСОБА_3 шляхом обману її квартирою а.с.138-140, т.3;
- висновком будівельно-технічної експертизи №25-14 від 09.09.2014 року, згідно якого вартість квартири АДРЕСА_6 становить 219 293 гривень а.с.198-209, т.22;
за епізодом заволодіння майном ОСОБА_26 :
- заявою ОСОБА_26 щодо заволодіння шляхом обману належною йому квартирою АДРЕСА_7 а.с.26, т.2;
- - витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, згідно якого договором купівлі-продажу ВРЛ № 477237, завіреним в Третій Криворізької державній нотаріальній конторі, згідно якого ОСОБА_26 продав належну йому квартиру АДРЕСА_7 ОСОБА_53 а.с.36, т.2;
- листом БТІ м.Кривого Рогу, відповідно до якого ОСОБА_26 належить 1/2 квартири за адресою АДРЕСА_20 а.с.40,41, т.2;
- протоколом впізнання по фотознімкам, під час якого ОСОБА_26 впізнав ОСОБА_3 , який переконав його продати належну йому квартиру а.с.45-46, т.2;
- протоколом очної ставки між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_26 , під час якої останній підтвердив покази щодо заволодіння ОСОБА_3 шляхом обману його квартирою а.с.42-44, т.2;
- протоколом очної ставки між потерпілим ОСОБА_26 і свідком ОСОБА_54 , під час якої остання підтверджує покази щодо покупки квартири у ОСОБА_26 , а ОСОБА_26 заперечував отримання від ОСОБА_55 грошових коштів а.с.177, т.9;
- висновком будівельно-технічної експертизи № 117 від 30.05.2012 року, згідно якого вартість квартири АДРЕСА_7 становить 123 023 грн. а.с.121-163, т.7.
Відповідно до статті 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Оцінюючи надані сторонами судового провадження докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що докази, досліджені у судовому засіданні є належними та допустимими.
Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає обвинуваченого винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених:
- ч.2 ст.190 КК України за ознаками заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, що завдало значної шкоди потерпілому;
- ч.3 ст. 190 КК України за ознаками заволодіння чужим майном та придбання права на майно шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах;
- ч.2 ст. 28, ч.4 ст. 358 КК України за ознаками використання завідомо підробленого документу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.
Відповідно до вимог ч.2 ст.4 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Отже, з аналізу вказаних вище обставин та вимог норм кримінального закону, суд приходить до висновку, що станом на 07.07.2010 року, часу вчинення інкримінованого ОСОБА_3 діяння, кваліфікованого стороною обвинувачення за ч.2 ст. 28, ч.4 ст. 358 КК України, відносилось до категорії злочинів невеликої тяжкості.
В свою чергу, відповідно до змісту вимог п.1) ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України, у разі вчинення особою злочину невеликої тяжкості і з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули два роки, останього за вироком суду може бути звільнено від покарання.
На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку про наявність правових підстав, визначених ст.49 КК України, для звільнення ОСОБА_3 від покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28, ч.4 ст. 358 КК України.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за іншими статтями обвинувачення, суд керується вимогами ст. 65 КК України, а також враховує рішення Європейського Суду з прав людини, зокрема у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005 року), у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005 року), де Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним», та враховує тяжкість вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання: обвинувачений раніше судимий, має на утриманні неповнолітню дитину - ОСОБА_56 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позитивно характеризується за місцем мешкання, вину визнав, щиро розкаявся, добровільно відшкодував завдані збитки потерпілим, та вважає можливим та необхідним призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, що сприятиме запобіганню та вчинення нових злочинів.
Разом з тим, суд вважає необхідним враховувати положення ч.5 ст.72 КК України, до яких було внесено зміни Законом України №838 від 26.11.2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», відповідно до яких зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосоване попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Суд першої інстанції, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати положення ст. 72 КК України (в редакції Закону) та зараховувати строк попереднього ув`язнення, вираховуючи його до моменту постановлення вироку. Судом враховано правовий висновок Верховного суду України щодо застосування норми права, передбаченої ч.5 ст. 72 КК України, зазначений в Постанові Великої Палати ВСУ від 29.08.2018 року при розгляді справи №663/537/17.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_3 був затриманий 20.03.2012 року та ухвалою Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 23.03.2012 року йому було обрано запобіжний захід тримання під вартою. Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 13.06.2014 року ОСОБА_3 змінено запобіжний захід на заставу у розмірі 60 900 гривень. ОСОБА_3 перебував під вартою 2 роки 2 місяці 24 дні, у зв`язку із чим підлягає зарахуванню в строк відбування покарання обвинуваченому час його попереднього ув`язнення та перебування під вартою з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Обраний запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді застави підлягає скасуванню.
Відповідно до ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Цивільний позов потерпілих ОСОБА_23 , ОСОБА_15 , ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди підлягає частковому задоволенню відповідно до норм ст.ст.23, 1167, 1177 ЦК України, крім матеріальної шкоди, було завдано потерпілим моральну шкоду, яка проявляється в моральних стражданнях пов`язаних з порушенням їх звичного укладу життя, тому суд враховує характер та глибину душевних страждань, та виходячи з принципів розумності та справедливості вважає необхідним стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої ОСОБА_23 матеріальну шкоду в сумі 219 293 гривні та моральну шкоду в сумі 50 000 гривень; на користь потерпілої ОСОБА_15 стягнути матеріальну шкоду в сумі 62 047,92 гривень та моральну шкоду в сумі 50 000 гривень; на користь потерпілого ОСОБА_6 стягнути матеріальну шкоду в сумі 75 457,50 гривень та моральну шкоду в сумі 50 000 гривень.
Питання про речові докази суд вважає необхідним вирішити в порядку ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 367-371, 373-376 КПК України, суд
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.4 ст. 358 КК України та звільнити від покарання на підставі п.1) ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.190, ч.3 ст. 190 КК України та призначити покарання за:
-ст. 190 ч.2 КК України 2 (два) роки позбавлення волі,
-ст. 190 ч.3 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання, призначити до відбуття покарання 4 (чотири) роки 5 (п`ять) місяців позбавлення волі.
На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838 від 26.11.2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання») зарахувати ОСОБА_3 в строк відбування покарання час його попереднього ув`язнення в період з 20.03.2012 року по 13.06.2014 року 2 роки 2 місяці 24 дні з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід у вигляді застави скасувати.
Стягнути з ОСОБА_3 матеріальну шкоду в сумі 219 293 гривні, моральну шкоду в сумі 50 000 гривень, а всього 269 293 гривень на користь потерпілої ОСОБА_23 , в іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 матеріальну шкоду в сумі 62 047,92 гривень, моральну шкоду в сумі 50 000 гривень, а всього 112 047,92 гривень на користь потерпілої ОСОБА_15 , в іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 матеріальну шкоду в сумі 75 457,50 гривень, моральну шкоду в сумі 50 000 гривень, а всього 125 457,50 грн. на користь потерпілого ОСОБА_6 , в іншій частині позову відмовити.
Скасувати арешт з усього рухомого та нерухомого майна ОСОБА_3 , накладений постановою слідчого СУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_58 від 21.03.2012 року.
Скасувати арешт з усього рухомого та нерухомого майна ОСОБА_59 , накладений постановою слідчого СУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_58 від 21.03.2012 року.
Скасувати арешт з усього рухомого та нерухомого майна ОСОБА_60 , накладений постановою слідчого СУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_58 від 21.03.2012 року.
Скасувати арешт з усього рухомого та нерухомого майна ОСОБА_19 накладений постановою слідчого СУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_58 від 21.03.2012 року.
Скасувати арешт з усього рухомого та нерухомого майна ОСОБА_61 , накладений постановою слідчого СУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_58 від 26.06.2012 року.
Скасувати арешт з усього рухомого та нерухомого майна ОСОБА_62 , накладений постановою слідчого СУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_58 від 19.06.2012 року.
Скасувати арешт з усього рухомого та нерухомого майна ОСОБА_63 , накладений постановою слідчого СУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_58 від 13.06.2012 року.
Матеріали цивільної справи № 2-2874/2-11 за позовом ОСОБА_64 до ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 про визнання договору купівлі-продажу дійсним повернути Довгинцівському районному суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Вирок може бути оскаржено в апеляційний суд через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

СУДДЯ: