Справа №: 343/389/19
Провадження №: 1-кп/0343/76/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 березня 2019 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду в м.Долина ІваноФранківської області матеріали кримінального провадження №1-кп/0343/76/19, внесеного до ЄРДР за № 0000321 від 31.05.2018 року про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, який здобув середню освіту, тимчасово непрацюючого, одруженого, на утриманні трьох неповнолітніх дітей, раніше несудимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України
з участю: прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , заподіяв потерпілому ОСОБА_5 , умисне легке тілесне ушкодження.
Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин:
ОСОБА_3 , 30.05.2018 року разом із своїм батьком ОСОБА_6 , прийшов до території домогосподарства в АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_5 , з яким вони раніше перебували у неприязних відносинах, щоб поговорити, після чого покликали останнього на дорогу та почали з ним розмовляти.

Реалізуючи свій злочинний умисел на насення легкого тілесного ушкодження ОСОБА_3 , 30.05.2018 року, близько 20.00 год., перебуваючи біля території домогосподарства в АДРЕСА_2 , під час розмови з ОСОБА_5 , несподівано, на грунті неприязних відносин умисно наніс декілька ударів кулаками в область обличчя останнього, спричинивши йому забій м`яких тканин в ділянці обличчя зліва з травматичним набряком, забійною раною на слизовій оболонці верхньої губи зліва та крововиливами під неї. Дані тілесні ушкодження відповідно до висновку експерта №8/83/18-д від 18 лютого 2019 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчиненому визнав повністю, суду пояснив, що він проживає за адресою АДРЕСА_1 , разом із своєю сім`єю.

Також в АДРЕСА_1 проживає потерпілий ОСОБА_5 , з яким він перебуває у неприязних відносинах.

30.05.2018 року близько 20.00 год., до нього зателефонував батько ОСОБА_6 і повідомив, що у нього в черговий раз відбувся конфлікт з ОСОБА_5 . Він разом із батьком, ОСОБА_6 , прийшов до домогосподарства ОСОБА_5 , для того щоб поговорити. Коли вони підійшли до будинку останнього, батько покликав потерпілого і вони на вулиці біля брами почали розмовляти. Дана розмова перейшла у сварку, під час якої ОСОБА_5 почав нецензурно лаятись. Щоб заспокоїти потерпілого він його обняв і вони впали. Також він декілька разів ударив ОСОБА_5 рукою в область обличчя. Після цього потерпілий побіг додому, взяв сапку, та повернувшись вдарив його дерев"яною частиною сапки по голові. Після цього вони розійшлись. Він з приводу нанесення йому удару по голові дерев"яною частиною сапки , нікуди не звертався.

У вчиненому щиро кається, просить його суворо не карати.

Оскільки він визнає свою вину повністю, просить суд не допитувати свідків по даній справі, не досліджувати письмові докази. Його позиція є добровільною та істинною, розуміє, що в разі оскарження вироку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Потерпілий ОСОБА_5 , в судовому засіданні пояснив, що він проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Він раніше позичав гроші батькові обвинуваченого ОСОБА_6 . Позичені гроші , ОСОБА_6 повернув. 30.05.2018 року близько 20.00год., до нього прийшли ОСОБА_3 , та його батько, ОСОБА_6 . Останній покликав його на вулицю. На вулиці вони почали розмовляти. Згодом розмова перейшла у сварку, під час якої ОСОБА_3 , декілька разів ударив його в область обличчя, шиї, туловища. Він захищаючи себе взяв дерев"ягу гнилу палку і один раз ударив ОСОБА_3 , який стояв за воротами, Після цього вони розійшлись. Конфлікт виник через позичені гроші. Весь конфлікт тривав 3-5 хвилин. Батько обвинуваченого , ОСОБА_6 стояв збоку і не приймав участі у його побитті. Через деякий час до нього приїхав брат з дружиною, вони викликали працівників поліції і після цього він поїхав в приймальне відділення Долинської ЦРЛ. Щодо міри покарання , поклався на рішення суду.

Враховуючи пояснення обвинуваченого, а також те, що він не оскаржує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичних обставин в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням даних, які характеризують особу обвинуваченого.
Аналізуючи здобуті та перевірені в судовому засіданні докази суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 , слід кваліфікувати за ч.1ст.125 КК України, оскільки він заподіяв потерпілому ОСОБА_5 , умисне легке тілесне ушкодження.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він проживає в АДРЕСА_1 (а.с.20), раніше несудимий (а.с.23), на обліку в психоневрологічному та наркологічному кабінеті Долинської ЦРЛ не знаходиться (а.с.22), позитивно характеризується по місцю проживання (а.с.21).
Ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».
У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Згідно досудової доповіді старшого інспектора Долинського МРС філії ДУ « Центр пробації в Івано-Франківській області» від 18.03.2019 року - ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства - середній, виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. На думку Долинського МРС виконання покарання ОСОБА_3 , в громаді можливо за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень . У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним накладення на правопорушника обов`язків: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації (а.с. 17-18).
У відповідності до ст. 65 КК України - особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ст.

50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Суд, призначаючи покарання , необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
До обставин, що пом`якшують покарання суд відносить те, що ОСОБА_3 у вчиненому щиросердечно розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину .
Обставин, які обтяжують покарання в судовому засіданні не здобуто.
Таким чином, суд приходить до висновку , що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 , можливе без ізоляції його від суспільства, тому відносно нього слід обрати покарання в межах санкції ч.1 ст. 125 КК України у вигляді штрафу.
На думку суду саме таке покарання буде справедливим та законним з врахуванням всіх фактичних обставин по кримінальному провадженню у їх сукупності, що відповідає ступеню тяжкості кримінальнального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_3 , та буде необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень ним та іншими особами, буде відповідати принципу співрозмірності конкретного злочинного діяння, вчиненого обвинуваченим з призначеним йому покаранням .
Запобіжний захід в даному кримінальному провадженні щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Речових доказів -немає.
Керуючись ст.ст.100, 368,373, 374 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1ст.125 КК України, призначивши покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 ( п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в твердій грошовій сумі становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Запобіжний захід, не обирався.
Судових витрат по справі не має .
Цивільний позов не заявлявся.
На вирок суду сторонами може бути подана апеляція до Івано-Франківського апеляційного суду через Долинський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду у відповідності з вимогами ч.2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст.349 КПК України .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя: