УХВАЛА

«27» листопада 2018 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника адвоката ОСОБА_6 у відкритому підготовчому судовому засіданні, в приміщенні суду, розглянув кримінальне провадження згідно ЄРДР №0004593 від 16.07.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області на розгляд надійшло вищевказане кримінальне провадження з обвинувальним актом відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 191 КК України.

Дане провадження підсудне Хмельницькому міськрайонному суду. Підстав для прийняття рішення, передбачених п.п.1-2 ч. 3 ст. 314 КПК України немає.

Прокурор, якого підтримала потерпіла, просив призначити судовий розгляд на підставі вказаного обвинувального акту, який, на думку прокурора, відповідає вимогам ст.291 КПК України. Не заперечувала щодо призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту і потерпіла.

В свою чергу захисник, якого підтримав обвинувачений просив повернути такий обвинувальний акт прокурору через невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України, зокрема не конкретне обвинувачення. Крім того, в обгрунтування свого клопотання захисник послався на допущені, як на його думку, порушення органом досудового розслідування вимог КПК України під час досудового розслідування, а саме при виконанні вимог ст.290 КПК України.

Заслухавши думку сторін та потерпілої, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про необхідність на підставі п.3 ч.3 ст.314 КПК України повернути обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні прокурору через невідповідність такого обвинувального акту вимогам КПК України.

Постановляючи вказане рішення, суд виходить з наступного:

На глибоке переконання суду, вичерпний перелік відомостей, які згідно ч.2 ст.291 КПК України повинен містити обвинувальний акт, з огляду на положення п.3 ч.3 ст.314 КПК України щодо відповідності обвинувального акту вимогам саме КПК України, а не конкретно статті 291 КПК України, не тільки не виключає, а навпаки передбачає обов`язок слідчого, прокурора при складанні обвинувального акту в обов`язковому порядку враховувати, крім ч.2 ст.291 КПК України, положення і інших статтей КПК України, якими визначається спосіб здійснення та виконання завдань кримінального провадження передбачених ст.2 КПК України.

Так, відповідно до положень ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

При цьому, як випливає зі змісту Кримінального процесуального Кодексу, формулюючи обвинувачення слід враховувати вимоги ст.91 вказаного Закону, щодо обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема щодо події кримінального правопорушення, а саме: час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення; винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Проте, таких вимог Кримінального процесуального Кодексу України в обвинувальному акті відносно ОСОБА_5 на переконання суду, органом досудового слідства в повній мірі не виконано, окрім того не враховано керівні роз`яснення Пленуму Верховного Суду України зазначені в постанові №10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» та положення ст.ст.14.15 КК України, оскільки фактичні обставини кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення викладені не конкретно і суперечливо, у зв`язку з чим не можливо зробити однозначного висновку, які саме дії, як протиправні ставляться в вину обвинуваченому та в якому саме кримінальному правопорушенні обвинувачується ОСОБА_5 .

Зокрема, суперечливим і не зрозумілим виглядає за змістом обвинувального акту, які саме дії обвинуваченого ОСОБА_5 орган досудового розслідування вважає злочинними, які полягали в тому, що обвинувачений у вказаний час та місці на прохання потерпілої ОСОБА_4 погодився відвести її за грошову винагороду до місця її проживання та відвіз, де за усною домовленістю потерпіла в якості застави за оплату наданих послуг з перевезення передала обвинуваченому безоплатно для тимчасового утримання свій мобільний телефон марки «Prestigio PSP3468», який ОСОБА_5 після цього вирішив привласнити, з огляду на зазначене далі по тексту в обвинувальному акті, що тоді ж, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 , порушуючи свої зобов`язання щодо подальшого повернення ввіреного йому мобільного телефону, перебуваючи навпроти будинку АДРЕСА_2 (куди він привіз потерпілу) не дочекавшись повернення ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливою метою, повторно, привласнив вказаний мобільний телефон, який використовував для власних цілей.

Не конкретизовано, на думку суду, в обвинувальному акті і в яких саме діях виразилось привласнення обвинуваченим майна потерпілої, як то відмова повернути майно, залишення місця події і переховування від потерпілої.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України згідно п.23 вищезазначеної постанови у ст.191 КК України передбачено відповідальність за три форми вчинення злочину привласнення, розтрату або заволодіння майном шляхом зловживання службовим становищем. Вони характеризуються умисним протиправним і безоплатним оберненням чужого майна на свою користь чи користь іншої особи. Предметом привласнення та розтрати є лише те чуже майно, яке було ввірене винній особі чи перебувало в її законному віданні, тобто таке майно, що знаходилося в неї на законних підставах і стосовно якого вона здійснювала повноваження щодо розпорядження, управління, доставки використання або зберігання тощо. При привласненні ці повноваження використовуються для обернення винною особою майна на свою користь.

З огляду на зазначене, на думку суду, суперечливим виглядає зазначене в обвинувальному акті твердження про те, що потерпіла за усною домовленістю з обвинуваченим в якості застави за оплату наданих ним послуг, безоплатно надала останньому для тимчасового утримання свій мобільний телефон. З наведеного вбачається, що така усна домовленість між потерпілою та обвинуваченим передбачала взаємні зобов`язання. Разом з тим зміст такої домовленості, зокрема щодо наслідків у випадку невиконання потерпілою своїх зобов`язань, в обвинувальному акті не розкрито. Не зрозуміло, оскільки не вказано в обвинувальному акті - чи виконала потерпіла свої зобов`язання перед обвинуваченим що до оплати за надані послуги.

Відсутність належної повноти, всебічності та конкретності при викладенні фактичних обставин справи та формулюванні обвинувачення позбавляє суд можливості перевірити відповідність та правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого, роз`яснити останньому суть інкримінованого обвинувачення.

Крім того, наявність вказаної неповноти в обвинувальному акті, не конкретність та суперечливість обвинувачення порушує один з основних конституційних принципів обвинуваченого право на захист, оскільки позбавляє останнього знати у яких конкретних діях його обвинувачують та за якими фактичними обставинами, подальшій можливості викладення своїх показань, заперечень, в тому числі щодо прийнятих рішень, а суд належним чином встановити істину у кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 314-316, 372, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України повернути прокурору, через невідповідність такого обвинувального акту вимогам КПК України.

В задоволенні клопотань прокурора та захисника про виклик свідків відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області протягом семи днів з дня оголошення ухвали.

Ухвалу набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали оголосити о 14 год. 00 хв. 28 листопада 2018 року в приміщенні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області за адресою: вул. Кам`янецька 117.

Суддя Хмельницького міськрайонного суду: ОСОБА_1