ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/818/1261/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №640/2097/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст.187, ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисників-адвокатів: - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

потерпілого - ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2018 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаною ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.5 ст.185, ч.1 ст.263 КК України, повернутий прокурору, який склав обвинувальний акт, для усунення протягом розумного строку вказаних в ухвалі суду недоліків.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено без змін - у вигляді тримання під вартою, продовжено строк цього запобіжного заходу до 11 лютого 2019 року включно, без визначення розміру застави.
В обґрунтування прийнятого рішення районний суд вказав, що в обвинувальному акті за обвинуваченням ОСОБА_9 за ч.4 ст.187, ч.5 ст.185, ч.1 ст.263 КК України в порушення вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України відсутнє формулювання обвинувачення з врахуванням всіх виявлених під час досудового слідства обставин в повному обсязі з дотриманням вимог КПК України, в ньому викладено лише фактичні обставини кримінального правопорушення та правова кваліфікація його дій.
Вказані обставини свідчать про неконкретність пред`явленого обвинувачення та порушує право обвинуваченого на захист, що в подальшому позбавить суд можливості належним чином роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення на виконання вимог ст.348 КПК України, та розглянути кримінальне провадження в його межах.
Крім того, відсутність в обвинувальному акті посилань на те, в чому саме полягав напад і яке саме майно при цьому було негайно вилучене в потерпілого, також вказує на неконкретність пред`явленого обвинувачення та не дає можливості суду перевірити правильність кваліфікації за цим епізодом.
Також, при кваліфікації дій ОСОБА_9 в обвинувальному акті за ч.4 ст.187 КК України йому інкримінується кваліфікуюча ознака розбою - поєднаний з проникненням у житло, проте, при викладені фактичних обставин та суб`єктивної сторони в обвинувальному акті ОСОБА_9 не інкримінується те, що він мав умисел на вчинення розбою, поєднаного з проникненням у житло.
Також, дії ОСОБА_9 кваліфіковано за ч.1 ст.263 КК України, він обвинувачується у придбанні, носінні і зберіганні боєприпасів без передбаченого законом дозволу.
При викладені фактичних обставин за цим складом злочину, в обвинувальному акті вказується, що ОСОБА_9 , маючи умисел на незаконне носіння і зберігання боєприпасу, при невстановлених слідством обставинах та часі, придбав осколкову гранату «РГД-5», яку в подальшому без передбаченого законом дозволу, зберігав в автомобілі марки «VolkwagenTransporter». Проте, в обвинувальному акті не вказується де, коли та за яких обставин ОСОБА_9 носив осколкову гранату «РГД-5».
Також, згідно обвинувального акту, що надійшов до суду, обвинуваченим є ОСОБА_9 . При цьому, при викладені фактичних обставин зазначається, що інкриміновані ОСОБА_9 кримінальні правопорушення, він вчинив разом з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що є порушенням вимог ч.2 ст.291 КПК України при складанні обвинувального акту.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України, а тому підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 судом встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченого переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілих; вчинити інше кримінальне правопорушення. Враховані дані про особу обвинуваченого та тяжкість покарання, яке може бути призначено обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих злочинів.
Розмір застави при продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою не встановлювався у зв`язку з тим, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України - злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу районного суду про повернення прокурору обвинувального акту стосовно ОСОБА_9 через істотне порушення судом при ухваленні рішення кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження; призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Зазначив, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, містить фактичні обставини кримінального правопорушення та правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону. Вважає, що наведені в обвинувальному акті щодо Горбачова фактичні дані дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінальних правопорушень. На думку апелянта, твердження суду про можливе порушення прав обвинуваченого на захист є необгрунтованим, адже останній отримав копію обвинувального акту та мав реальну можливість підготуватися до захисту своїх прав, по справі приймають участь захисники. Також вказав, що суд не уповноважений у підготовчому судовому засіданні перевіряти правильність кваліфікації дій обвинуваченого. Не погодився з твердженням суду про ймовірність невірної кваліфікації дій обвинуваченого та необхідність кваліфікації його дій за ст. 189 КК України, а також не зазначення в обвинуваченні наявності у ОСОБА_12 умислу на проникнення до житла з метою здійснення розбійного нападу; невстановлення обставин носіння ОСОБА_12 осколкової гранати. Звертає увагу, що прокурором згідно зі ст. 338 КПК України можуть бути усунуті недоліки обвинувального акту шляхом зміни обвинувачення в суді, положення ст. 341 КПК України надає прокурору право відмовитися від обвинувачення у разі його не підтвердження; ч. 3 ст. 337 КПК України уповноважує суд змінити правову кваліфікацію дій обвинуваченого, якщо це покращує становище особи. Також не погодився з вказівкою суду щодо необхідності відображення в обвинувальному акті повних анкетних даних ОСОБА_13 , у зв`язку з тим, що дана особа не є обвинуваченим у даному кримінальному провадженні. Звертає увагу, що при постановленні ухвали суд керувався ст.ст. 214, 217 КПК України, які взагалі не регламентують порядок розгляду провадження у підготовчому судовому засіданні.

Крім цього, до апеляційного суду надійшло клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 , без права внесення застави, на 60 діб. В обґрунтування клопотання прокурор вказав, що строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 спливає 11.02.2019 р. На теперішній час залишились існувати усі ті ризики, які існували на момент обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_9 , а саме передбачені п. 1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Заслухавши доповідь головуючого судді, з`ясувавши думку прокурора та потерпілого ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу та клопотання про продовження строку запобіжного заходу стосовно ОСОБА_9 ; обвинуваченого та захисників, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та клопотання прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та клопотанні про продовження строку запобіжного заходу, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2018 рокуобвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.5 ст.185, ч.1 ст.263 КК України повернутий прокурору, який склав обвинувальний акт, для усунення протягом розумного строку вказаних в ухвалі суду недоліків.
Дане судове рішення оскаржено прокурором з наведених вище підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги прокурора про необґрунтоване повернення обвинувального акту, слід зазначити, що дані, які повинен містити вказаний процесуальний документ, викладені в ч. 2 ст. 291 КПК України.
Згідно обвинувального акту досудовим розслідуванням встановлено, що 16.11.2017 р. ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою і в групі з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та іншими невстановленими слідством особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, маючи умисел на вчинення розбійного нападу на ОСОБА_10 з метою заволодіння майном останнього в особливо великих розмірах, у вечірній час на невстановленому досудовим розслідуванням транспортному засобі типу мікроавтобус прибули за адресою: АДРЕСА_1 , де проживав ОСОБА_10 і стали очікувати прибуття останнього.

Після того, як близько о 18:30 ОСОБА_10 на власному автомобілі прибув до двору свого будинку, ОСОБА_9 в групі з ОСОБА_11 та іншими невстановленими слідством особами здійснили напад на нього, застосовуючи до ОСОБА_10 фізичне насильство, яке виразилось у нанесенні ударів руками в обличчя і тулубу, після чого проти волі ОСОБА_10 , помістили останнього до мікроавтобусу, на якому відвезли ОСОБА_10 у невстановлене місце.

Під час утримання ОСОБА_10 у салоні мікроавтобусу, ОСОБА_9 і ОСОБА_11 , в групі з невстановленими слідством особами протягом декількох годин застосовували до нього фізичне та психічне насильство, небезпечне для життя та здоров`я ОСОБА_10 , а саме натискаючи пальцями рук на очниці потерпілого, нанесення йому ударів руками по голові та іншим частинам тіла, примушуючи передати їм гроші в сумі 100000 доларів США, а також повідомити місце зберігання зазначених грошових коштів, чим ставили за мету неправомірно заволодіти чужим майном на суму, яка в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Під час застосування насильства до ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_11 та іншими невстановленими слідством особами, оглянув вміст кишень потерпілого і виявивши в них ключі від житла ОСОБА_10 , банківську картку «ПроКредитБанк», що належить ОСОБА_10 , на якій зберігались грошові кошти в сумі 4000 доларів США та гроші в сумі 6000 гривень незаконно заволодів ними. Побоюючись за своє життя і здоров`я, ОСОБА_10 вимушений був повідомити про місце зберігання грошей у себе вдома та на банківській картці.

З метою заволодіння майном ОСОБА_10 , ОСОБА_9 в групі з ОСОБА_11 та невстановленими слідством особами, використовуючи ключі від житла потерпілого, залишив останнього в мікроавтобусі, протиправно проникли до приміщення квартири ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_2 , де заволоділи грошима в сумі 1500 доларів США, що станом на момент вчинення кримінального правопорушення, згідно офіційного курсу валют Національного банку України становить 39705 грн., грошима в сумі 10000 грн. та іконою «Спас на убрусі» вартість якої, згідно висновку судово- мистецтвознавчої експертизи № 5-м від 13.08.2018 становить 8750 гривень.

Також, 16.11.2017 у період часу з 19.30 до 21.00, ОСОБА_9 , в групі з ОСОБА_11 та іншими невстановленими слідством особами, з банківської картки «ПроКредитБанк», що належить ОСОБА_14 , у банкоматах м. Харкова зняли і заволоділи грошовими коштами у сумі 4000 доларів США, що станом на момент вчинення кримінального правопорушення, згідно офіційного курсу валют Національного банку України становить 105880 грн.

Заволодівши таким чином майном ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та інші невстановлені слідством особи, дозволили потерпілому ОСОБА_10 залишити мікроавтобус на кільцевій дорозі м. Харкова в районі ТЦ «Метро», після чого зникли у невідомому напрямку, розпорядившись в подальшому викраденими грошима на власний розсуд.

Протиправними діями ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та невстановлених слідством осіб, потерпілому ОСОБА_10 спричинена майнова шкода на загальну суму 170325 гривень та згідно висновку судово-медичної експертизи № 09-2989/2018 від 17.10.2018 наступні тілесні ушкодження: синці на голові, тулубі та лівій руці; садна на голові й руках, що відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Вказані дії ОСОБА_9 органом досудового слідства кваліфіковано за ч. 4 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, спрямований на заволодіння майном у особливо великих розмірах.

Крім того, 19.02.2018 р. ОСОБА_9 повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, за попередньою змовою і в групі з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, близько о 19.30 прибули до будинку АДРЕСА_3 , в якому проживає ОСОБА_15 , та реалізуючи спільний злочинний умисел, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, перелізли через паркан, що огороджує вказане домоволодіння, де ОСОБА_9 , за допомогою заздалегідь підготовленого ним лому, шляхом зламу металевої решітки та рами металопластикового вікна, незаконно проник до приміщення зазначеного будинку, залишив ОСОБА_11 на ділянці вказаного домоволодіння, з метою спостерігати за навколишньою обстановкою, щоб у випадку появи мешканців будинку, сторонніх осіб або працівників поліції вчасно його про це повідомити.

Проникнув у житло ОСОБА_15 , ОСОБА_9 таємно викрав майно, що належить ОСОБА_15 згідно з переліком, викладеним в обвинуваченні, загальна вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №13696/14414-14434 від 13.08.2018, склала 484084 грн. та гроші у сумі 1000 доларів США, що станом на момент вчинення кримінального правопорушення, згідно офіційного курсу валют Національного банку України становить 26 990 грн. 88 коп.

Заволодівши майном потерпілої ОСОБА_15 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 з місця вчинення злочину зникли, звернувши викрадене майно на власну користь та спільно розпорядившись ним у подальшому на власний розсуд.

Протиправними діями ОСОБА_9 та ОСОБА_11 потерпілій ОСОБА_15 спричинена матеріальну шкоду на загальну суму 511 074 грн. 88 коп., тобто в особливо великих розмірах.

Вказані дії ОСОБА_9 органом досудового слідства кваліфіковані за ч. 5 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, повторно, поєднана з проникненням у житло, вчинена в особливо великих розмірах.

Також, ОСОБА_9 , маючи умисел на незаконне носіння і зберігання боєприпасу, при невстановлених слідством обставинах та часі, придбав осколкову гранату «РГД-5», яку в подальшому без передбаченого законом дозволу, зберігав в автомобілі марки Фольцваген Транспортер, реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору.

16.05.2018 вказана граната була вилучена працівниками поліції в ході проведенням обшуку на відкритій ділянці місцевості розташованій за адресою: м. Харків, Окружна дорога, 7-Б, із автомобілю Фольцваген Транспортер, реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, в якому пересувався ОСОБА_9 , яка згідно висновку судової вибухо-технічної експертизи № 138/2018 є наступальною ручною осколковою гранатою «РГД-5», що відноситься до категорії бойових припасів.

Ці дії ОСОБА_9 органом досудового слідства кваліфіковано за ч. 1 ст. 263 КК України, як придбання, носіння і зберігання боєприпасів без передбаченого законом дозволу.

Відповідно до положень п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Тобто, після отримання обвинувального акта суд зобов`язаний перевірити його на відповідність вимогам ст.291 КПК України, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття одного з рішень, передбачених ч.3 ст.314 КПК України, та вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду. Завданням підготовчого провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.
Згідно з п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. За змістом положень ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт і є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Відповідно до ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні, зокрема, підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
У п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України зазначено, що у мотивувальній частині вироку, у разі визнання особи винуватою, зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
З аналізу цих вимог кримінального процесуального закону, формулювання обвинувачення, яке зазначається в обвинувальному акті повинно містити місце, час, спосіб вчинення та наслідки кримінального правопорушення, форму вини і мотиви кримінального правопорушення, а також вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
При цьому, в обвинувальному акті у відношенні ОСОБА_9 відсутнє повне викладення фактичних обставин справи щодо події кримінального правопорушення, а саме не зазначено в чому саме полягав напад і яке саме майно при цьому було негайно вилучене у потерпілого ОСОБА_10 . Також, обвинувачення не містить розкриття суб`єктивної сторони складу злочину за ч. 4 ст. 187 КК України, а саме не зазначено, чи мав ОСОБА_9 умисел на вчинення розбою, поєднаного з проникненням у житло.
Також, обвинувальний акт не містить належного обґрунтування наявності в діях ОСОБА_9 об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, в цьому процесуальному документі відсутні відомості про те де, коли та за яких обставин ОСОБА_9 носив осколкову гранату «РГД-5».
Крім цього, в обвинувальному акті містяться відомості про вчинення ОСОБА_9 злочинів за попередньою змовою та у групі з ОСОБА_11 .
У зв`язку з цим слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Аналогічні положення містяться й в ч. 1 ст. 17 КПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
ОСОБА_11 обвинувачення в межах даного кримінального провадження не висувалося, матеріали справи не містять даних та стороною обвинувачення не надано доказів на підтвердження того, що стосовно цієї особи ухвалено обвинувальний вирок за вчинення злочину за попередньою змовою з ОСОБА_9 .
Таким чином, у органу досудового слідства не було законних підстав для формулювання обвинувачення із вказанням про вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень у групі з ОСОБА_11 .
Наведені обставини свідчать про порушення органом досудового слідства вимог кримінального процесуального закону, що також є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.
У зв`язку з викладеними обставинами, апеляційний суд погоджується з висновком районного суду про те, що в обвинувальному акті щодо ОСОБА_9 не викладено конкретного формулювання обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, ч. 1 ст. 263 КК України.
Викладене прокурором в обвинувальному акті формулювання обвинувачення є нечітким та неоднозначним, через зазначені у рішенні районного суду та даній ухвалі обставини.
Відсутність належного викладення формулювання конкретного обвинувачення в обвинувальному акті, може істотно вплинути на права учасників кримінального провадження щодо забезпечення права на справедливий суд та порушення права на захист обвинуваченого. В подальшому це позбавить суд можливості належним чином роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення на виконання вимог ст.348 КПК України та розглянути кримінальне провадження в його межах.
Твердження прокурора в апеляції про те, що суд вийшов за межі повноважень при підготовчому судовому засіданні є неприйнятним, адже суд не вдавався до оцінки доказів по справі, а лише перевіряв формулювання обвинувачення на його відповідність правовій кваліфікації інкримінованих ОСОБА_9 кримінальних правопорушень. При цьому, формулювання обвинувачення дійсно не містить зазначених в ухвалі районного суду обставин, що є обов`язковими для доказування складів злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України. Неусунення даних недоліків обвинувального акту може призвести до порушень прав обвинуваченого на захист та неможливості реалізації ним процесуальних прав, передбачених п.п. 1,5 ч. 3 ст. 42 КПК України, згідно із якими обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують; давати пояснення, показання з приводу підозри, обвинувачення чи в будь-який момент відмовитися їх давати.
Посилання апелянта на те, що прокурором згідно зі ст. 338 КПК України можуть бути усунуті недоліки обвинувального акту шляхом зміни обвинувачення в суді є неприйнятними, адже зміна обвинувачення є правом прокурора, яким він може не скористатися. Водночас, суд, зберігаючи безсторонність та неупередженість не може брати на себе функції обвинувачення та самостійно встановлювати обставини по справі на підтвердження наявності в діях особи складу кримінального правопорушення.
Вказівка прокурора про зазначення судом статей КПК України, які не регулюють дії суду при поверненні обвинувального акту при підготовчому судовому засіданні не може вплинути на висновки суду, що були покладені в основу прийнятого рішення.
При апеляційному розгляді кримінального провадження істотних порушень кримінального процесуального закону та невідповідності висновків суду обставинам кримінального провадження, про що зазначає в апеляційній скарзі прокурор, не встановлено.
Рішення про повернення прокурору обвинувального акту для усунення зазначених в ухвалі недоліків прийнято за результатами повного, об`єктивного судового розгляду із додержанням вимог кримінального процесуального закону та закону України про кримінальну відповідальність, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування ухвали суду немає.
Апеляційним судом розглянуто клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Вивченням матеріалів справи встановлено, що обвинувачений не працює, раніше судимий, в тому числі за вчинення особливо тяжких злочинів, обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів та злочину середньої тяжкості.
Оцінивши сукупність обставин, передбачених ст.178 КПК України, а саме: надану досудовим розслідуванням інформацію щодо здобутих у кримінальному провадженні доказів, тяжкість покарання, визначеного санкціями статей обвинувачення, дані про особу ОСОБА_9 , колегія суддів вважає наявними ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченого переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілих; вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим запобіжний захід у виді тримання під вартою підлягає продовженню.
Підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який немає, оскільки у суду відсутні дані про зміну обставин, щодо наявності ризиків, що існували під час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не надано таких даних й стороною захисту.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2018 року про повернення прокурору обвинувального акту щодо ОСОБА_9 без змін.

Клопотання прокурора задовольнити, запобіжний захід щодо ОСОБА_9 тримання під вартою продовжити на 60 днів до 06 квітня 2019 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя

Судді: