Справа № 450/2614/17 Провадження № 1-кп/450/205/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити обвинувальний акт у кримінальному провадженні за ч. 4 ст. 407 КК України, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000205 від 14.09.2017 р. стосовно:
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Львові, українця, громадянин України, не одружений, із середньо - спеціальною освітою, раніше не судимий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , не працює,
який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
сторони кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_3
обвинувачений ОСОБА_4
встановив:
обвинувачений ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем за контрактом вчинив самовільне залишення військової частини в умовах особливого періоду без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто скоїв злочин, передбачений ч. 4 ст. 407 КК України.
Злочин вчинений за таких обставин:
солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, призваним за контрактом, у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилитись від несення обов`язків військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, у періоди з 25.02.2016 по 03.10.2016 з 31.10.2016 по 23.03.2017 з 11.04.2017 по 29.08.2017 самовільно залишав військову частину НОМЕР_1 в умовах особливого періоду оголошеного згідно Указу Президента України № 303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» та без поважних причин, перебував поза межами розташування території військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою ( АДРЕСА_2 ).
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та надав суду такі покази:
він (обвинувачений ОСОБА_4 ) проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 на посаді стрільця взводу охорони роти забезпечення пунктів управління військової частини НОМЕР_1 . 25.02. 2016 року не з`явився у військову частину для несення служби, оскільки у вказаний період повинна була здійснюватися відправлення солдатів до зона ООС, тоді зони АТО. Він (обвинувачений) боявся за своє життя та здоров`я, тому не з`явився на військову службу. 04.10. 2016 року він (обвинувачений) прибув до місця проходження військової служби. Проте, його (обвинувачено) брат потрапив до лікарні у важкому стані, останньому потрібна була допомога та догляд, тому він ( ОСОБА_4 ) 31.10. 2016 року не з`явився для проходження військової служби. Прибувши після на військову служу до військової частини НОМЕР_1 в березні 2017 року, він (обвинувачений) з 11.04. 2017 року не з`явився для проходження військової служби, оскільки боявся відправлення його до зони ООС. У вчиненому кається, просить суд його суворо не карати.
Судом у судовому засіданні з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст обставин кримінально провадження та у добровільному порядку без будь-якого тиску дає свої пояснення, обвинуваченому зрозуміло, що при апеляційному розгляді справи він буде обмежений у праві на оскарження обставин кримінального провадження.
З`ясувавши думку учасників процесу, які не заперечують проти не дослідження доказів, які ніким не оспорюються, суд прийшов до висновку про необхідність визнати недоцільним дослідження доказів, які ніким не оспорюються, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.
За злочин вчинений ОСОБА_4 останній підлягає покаранню, при визначені виду та міри покарання суд бере до уваги суспільну небезпеку злочину, характер вчиненого злочинного діяння, особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчинені злочину визнав повністю, активно сприяв органу досудового розслідування у розкритті злочину, ці обставини враховуються судом, як такі, що пом`якшують покарання обвинуваченого.
На підставі вищенаведеного, враховуючи:
особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який:
має постійне місце проживання,
за місцем проживання характеризується позитивно,
раніше не судимий,
на наркологічному та психо - неврологічному обліку не перебуває;
на час вчинення злочину працював, проходив військову службу за контракту,
за колишнім місцем праці характеризувався позитивно,
обставини вчинення злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та вважає за необхідне обрати йому покарання в межах санкції частини статті кримінального закону, що передбачає покарання за вчинений обвинуваченим злочин у виді позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України.
На думку суду, такий вид покарання буде достатній, як кара для обвинуваченого та є необхідним для виправлення останнього.
Цивільного позову у кримінальному провадженні не заявлено.
Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Речових доказів у кримінальному провадженні немає.
Сторони клопотань про обрання обвинуваченому запобіжного заходу не заявляли, підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу немає.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,-
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Згідно ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного за цим вироком покарання у виді трьох років позбавлення волі, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину та виконає покладенні на нього обов`язки.
Згідно ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід до вступу вироку у законну силу засудженому ОСОБА_4 не обирати.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
На вирок може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

СуддяОСОБА_1