Справа № 199/9734/18
УХВАЛА

19.12.2018

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро клопотання слідчого СВ Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0002226, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15.12.2018 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_4 ,
за участі захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з поданим слідчому судді клопотанням досудовим розслідуванням у даному кримінальному провадженні встановлено, що 15.12.2018 працівниками УПП в м. Дніпро на в`їзді до Центрального мосту зі сторони лівого берегу був здійснений виїзд на місце дорожньо - транспортної пригоди. Прибувши на вказане місце був виявлений автомобіль «Шкода Октавіа» р/н НОМЕР_1 зі слідами дорожньо-транспортної пригоди, в салоні якого на водійському сидінні знаходився гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому працівниками УПП в м. Дніпро було надано домедичну допомогу. По приїзду на місце пригоди швидкої допомоги за вказівкою лікаря працівниками УПП в м. Дніпро було вилучено ОСОБА_6 із салону автомобілю, в процесі чого з елементів одягу останнього у салон автомобіля випав предмет, зовні схожий на пістолет з маркуванням «CZ75», споряджений 6-ома набоями з маркуванням 9x18. В ході огляду автомобілю «Шкода Октавіа» р/н НОМЕР_1 було виявлено та вилучено: предмет, зовні схожий на предмет з маркуванням «Model 75 cal 9 PARA», 27 предметів, зовні схожих на набої, два магазини до пістолету, мобільні телефони «Samsung» в кількості 5 штук, «Nokia» в кількості 4 штук, «Motorola»i кількості 1 штука, «НТС» в кількості 1 штука, «Ірйопе» в кількості 1 штука, 3 пульта, зовні схожі на автомобільну сигналізацію,сумка з грошовими коштами в сумі 6900 грн., гаманець з грошовими коштами в сумі 3487 грн., змиви з поверхні предмета, зовні схожого на пістолет, 4 сліп-пакети з монетами, на яких зображена «Катерина II», 1 слід папілярного візерунку на 1 липку стрічку з поверхні предмета, схожого на пістолет,1 слід папілярного візерунку на 1 липку стрічку з поверхні світильника на стелі автомобіля.
15.12.2018 відомості про вказане кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002226, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Згідно з висновком судової експертизи зброї №25/3.1/1084 від 16.12.2018 наданий на дослідження предмет, вилучений 15.12.2018 в ході огляду автомобіля «Шкода Октавія» р/н НОМЕР_1 біля в`їзду на Центральний міст зі сторони лівого берегу міста Дніпро, є бойовою нарізною вогнепальною зброєю. Двадцять один патрон, вилучений 15.12.2018 під час огляду автомобілю «Шкода Октавіа» р/н НОМЕР_2 біля в`їзду на Центральний міст зі сторони лівого берегу у м. Дніпро, є бойовими припасами; два магазини, вилучені 15.12.2018 року під час огляду автомобілю «Шкода Октавіа» р/н НОМЕР_1 біля в`їзду на Центральний міст зі сторони лівого берегу у м. Дніпро, є частинами вогнепальної зброї. Наданий пістолет є самозарядним пістолетом моделі «CZ 75», номер якого відсутній, калібру 9 mm PARABELLUM (виробництво Чехії). Двадцять один патрон є пістолетними патронами калібру 9x19 мм зразка 1908 року (PARABELLUM); два магазини є змінними магазинами до самозарядного пістолета «CZ 75» калібру 9mm PARABELLUM.
Згідно з клопотанням слідчого в ході досудового розслідування є підстави вважати, що мобільні телефони: марки «Samsung» в кількості 5 штук, марки «Nokia» в кількості 4 штук, марки «Motorola» в кількості 1 штука, марки «НТС» в кількості 1 штука, марки «Ірhопе» в кількості 1 штука, 3 пульти, зовні схожі на автомобільну сигналізацію, сумка з грошовими коштами в сумі 6900 грн., гаманець з грошовими коштами в сумі 3487 грн., 4 сліп-пакети з монетами, на яких зображена «Катерина II», зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин вчинення кримінального правопорушення, а також, окрім зазначеного, виникла необхідність в проведенні ряду експертиз, в тому числі відносно вказаного майна, та в силу ст.ст. 167-169 КПК України є тимчасово вилученим майном, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, а відповідно до положень чинного КПК України, таке майно повинно бути повернуто в разі ненакладення арешту, виникла необхідність звернення до слідчого судді із відповідним клопотанням про арешт майна з метою належного забезпечення кримінального провадження.
Прокурор просив повністю задовольнити подане клопотання та з метою збереження речових доказів накласти арешт на зазначене у клопотанні майно.
Захисник просив відмовити в задоволенні клопотання та врахувати те, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Втім, вилучене у ОСОБА_6 15.12.2018 особисте майно не підпадає під критерії, визначені ч.ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України та ст. 98 цього кодексу, та підлягає врахуванню та обставина, що санкція статті 263 КК України не передбачає конфіскації майна.
Захисник з огляду на ст. 41 Конституції України та практику Європейського суду з прав людини (рішення від 07.06.2017 у справі «Смирнов проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України») та просив прийняти до уваги також те, що при вирішенні питання про можливість утримання державною майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимагати охорони фундаментальних прав особи, для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина; доцільність та вмотивованість застосування заходів забезпечення кримінального провадження передбачає існування фактів або інформації, які повинні задовольнити об`єктивного спостерігача в тому, що особа, щодо якої розглядається питання, вчинила злочин; такі факти не можуть спиратися на голе припущення, і повинні бути чимось більшим, ніж нечітка здогадка або непідтверджена підозра.
Розглянув клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення поданого клопотання, виходячи з наступного.

15.12.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (№0002226) внесені відомості про те, що 15.12.2018 працівниками УПП в м. Дніпро за адресою: м. Дніпро, на в`їзді до Центрального мосту зі сторони лівого берегу був здійснений виїзд на місце дорожньо-транспортної пригоди. Прибувши на яке був виявлений автомобіль «Шкода Октавиа, р/н « НОМЕР_1 » зі слідами дорожньо-транспортної пригоди, в салоні якого на водійському сидінні знаходився гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому працівниками УПП в м. Дніпро було надано медичну допомогу. По приїзду на місце пригоди швидкої медичної допомоги за вказівкою лікаря працівниками УПП в м. Дніпро було вилучено ОСОБА_6 із салону автомобілю, в процесі чого з елементів одягу останнього у салон автомобіля випав предмет, зовні схожий на пістолет з маркуванням «CZ75», споряджений 6-ома набоями з маркуванням 9х18. В ході огляду автомобілю «Шкода Октавіа» р/н НОМЕР_1 було виявлено та вилучено: предмет, зовні схожий на пістолет, з маркуванням «Model 75 cal 9 PARA», а також: 27 предметів, зовні схожих на набої, два магазини до пістолету, мобільні телефони «Samsung» в кількості 5 штук, «Nokia» в кількості 4 штуки, «Motorola» в кількості 1 штука, «HTC» в кількості 1 штука, «IPhone» в кількості 1 штука, 3 пульта, зовні схожі на автомобільну сигналізацію, сумка з грошовими коштами в сумі 6 900,00 грн., гаманець з грошовими коштами в сумі 3 487,00 грн., змиви з поверхні предмета, зовні схожого на пістолет, 4 сліп пакети з монетами, на яких зображена «Катерина ІІ», 1 слід папілярного візерунку на 1 липку стрічку з поверхні предмета, схожого на пістолет, 1 слід папілярного візерунку на 1 липку стрічку з поверхні світильника на потоці автомобіля (ЖЄО №42780). Правова кваліфікація згідно витягу ч. 1 ст. 263 КК України.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

З огляду на вищенаведене встановлений КПК України порядок передбачає накладення арешту виключно з метою, яка зазначена у ч. 2 ст. 170 КПК України, та судова процедура повинна гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України враховує правову підставу для арешту майна, можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Однак, зазначене залишилося поза увагою слідчого.
Як вбачається з матеріалів, звертаючись до суду із клопотанням про арешт майна слідчим зазначається, що метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів.
Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Виходячи з положень наведених норм права, майно, яке, на переконання органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених в ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 110 КПК України рішення слідчого, прокурора приймаються у формі постанови.
Аналізуючи наведені вимоги закону, висновок органу досудового розслідування щодо відповідності майна тим чи іншим ознакам ст. 98 КПК України може бути зроблений лише в тексті постанови, яка має відповідати вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України, зокрема, містити мотиви прийнятого рішення.
Відсутність постанови про визнання майна речовим доказом, як окремого процесуального документа, який фіксує висновок слідчого про набуття майном статусу речового доказу та мотиви, з яких він дійшов такої думки, позбавляє слідчого суддю можливості провести аналіз та зробити висновок про відповідність цього майна положенням ст. 98 КПК України та наявність чи відсутність підстав для арешту майна саме з метою його збереження, як речового доказу, оскільки слідчий суддя не наділений правом самостійного визначення підстав, передбачених ст. 98 КПК України, та має здійснювати контроль правильності прийнятого слідчим рішення.
Наведені слідчим у клопотанні про арешт майна підстави, у зв`язку з якими майно, на думку слідчого, відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, не може бути визнано достатнім для висновку, що це майно є речовим доказом, оскільки згідно положень ст. 171 КПК України, наведені слідчим у клопотанні обставини мають бути доведені доказами, доданими до клопотання, тоді як само клопотання не є доказом будь-яких обставин.
Відсутність постанови про визнання майна речовим доказом підтверджується наданими слідчому судді матеріалами.
Санкція ч. 1 статті 263 КК України не передбачає конфіскації майна.
Також слідчому судді не надано доказів щодо експертиз, які мають бути проведені стосовно майна ОСОБА_6 , про накладення арешту на яке подане відповідне клопотання.
Розглядаючи клопотання органу досудового розслідування, слідчий суддя, оцінив надані докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення, дійшов до висновку, про відмову у задоволенні клопотання слідчого через недоведеність необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника ( ОСОБА_6 ), гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження. Зазначений висновок слідчого судді стосується наступного майна, вилученого 15.12.2018: мобільні телефони «Samsung» в кількості 5 штук, «Nokia» в кількості 4 штуки, «Motorola» в кількості 1 штука, «HTC» в кількості 1 штука, «IPhone» в кількості 1 штука, 3 пульта, зовні схожі на автомобільну сигналізацію, сумка з грошовими коштами в сумі 6 900,00 грн., гаманець з грошовими коштами в сумі 3 487,00 грн., 4 сліп пакети з монетами, на яких зображена «Катерина ІІ».

Що стосується іншого майна, зазначеного у клопотанні, то, відмовляючи в цій частині, слідчий суддя керується тим, що слідчий, який вважає за потрібне звернутись до слідчого судді з клопотанням про арешт майна з метою забезпечити збереження його, як речового доказу, першочергово мав би визнати майно, на яке він просить накласти арешт, речовим доказом у кримінальному провадженні шляхом винесення про це постанови, в якій зазначити підстави для визнання майна речовим доказом, з огляду на положення ст. 98 КПК України, проте, таких дій вчинено не було.
Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним.
Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
В розумінні вимог ст. 132 КПК України слідчий не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які він послався у клопотанні про арешт майна.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК).
Керуючись ч. 1 та ч. 2 ст. 110, п. 7 ч. 2 ст. 131, ст. 132, ст. 172, ч. 1 ст. 173, ст.ст. 369-372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0002226, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15.12.2018 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, відмовити повністю.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1