В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2018 м.Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002377 від 20.09.2018р.,
відносноОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має неповну середню освіту, не одружений, дітей не має, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та мешкає за адресою : АДРЕСА_1 , раніше судимому:

16.12.1998р Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст.81 ,ст.17, ст.42 КК України, призначеного покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки:

17.07.2001р Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст.81 ,ч.2 ст.140,ст 42 КК України. Призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки з конфіскацією майна.

03.09.2007р Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.309 КК України. Призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст.75,76 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним терміном 2 роки.

06.11.2008р Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185 ,ч.3 ст.185,ч.2 ст.186,ч.2 ст.187,ч.4 ст.187,ч.1 ст.70 КК України призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 8 років 9 місяців з конфіскацією майна. На підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднати покарання до вироку Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.09.2007р та визначити 9 років позбавлення волі. Звільнений 15.12.2014р з Софієвської виправної колонії з невідбутим строком 2 роки 1 місяць 4 дні.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3ст.186 КК України.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

20.09.2018р, приблизно о 5 годині 00 хвилин знаходячись біля будинку №19 по бульвару Центральному у м. Запоріжжя, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно з корисливих мотивів, через загартоване відкрите вікно ,яке розташовано на 1 поверсі, рукою, якій тримав заздалегідь заготовлену дерев`яну палицю з намотаною тканиною, проникнув до кв.44 за вказаною адресою, звідки викрав ноутбук «Тошиба» в корпусі чорного кольору ,вартістю 12000 грн., який належить ОСОБА_6 .

Усвідомлюючи, що його дії помічені потерпілим ОСОБА_7 та свідком ОСОБА_8 , продовжуючи діяти умисно, відкрито, з метою доведення свого злочинного наміру до кінця, утримуючи при собі ноутбук почав тікати з місця скоєння кримінального правопорушення, однак біля буд. №115- а по вул. Перемоги у м. Запоріжжя, був затриманий співробітниками патрульної поліції разом з викраденим майном.

Своїми діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 12000 грн.

За згодою учасників процесу суд вирішив провести судове засідання без потерпілого, який надав заяву до суду про розгляд справи без його участі в якій зазначив, що матеріальних претензій та матеріальних претензій до обвинуваченого немає, просить призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку, провів судовий розгляд із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням даних про особу обвинуваченого.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений визнав себе винним у інкримінованих йому злочинах, щиро покаявся у скоєному, підтвердив вчинення злочинів при викладених вище обставинах. Зазначив, що не буде у майбутньому скоювати злочинів та просить обрати міру покарання, не пов`язану із позбавленням волі.

Даючи оцінку показанням обвинуваченого суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини вчиненого злочину, підтверджені, підстав для самообмови судом не встановлено.

Крім того, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та кваліфікує його дії як грабіж, поєднаний з проникненням у житло, вчинений повторно.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує: ступінь тяжкості вчинених злочинів які, у відповідності до ст. 12 КК України, віднесені до злочинів тяжких злочинів щодо спричинених наслідків тяжких наслідків не настало, матеріальна шкода потерпілому відшкодована шляхом повернення майна.

Також суд враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше засуджений за вчинення корисливих злочинів, офіційно не працевлаштований, не одружений, неповнолітніх дітей не має, перебуває на обліку в КУ ОКПЛ і КУ ОКНД ЗОР.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає обставину, передбачену п.1 ч.1 ст.66 КК України, а саме щире каяття.

Обставиною яка обтяжує покарання суд визнає обставину передбачену ст.67 КК України, вчинення злочину у стані наркотичного сп`яніння.

З урахуванням всіх обставин справи, відомостей про особу обвинуваченого, негативного ставлення до скоєного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 слід призначити покарання відповідно до санкції ч.3 ст.186 КК України. На думку суду, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого є призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі в межах, встановлених санкцією зазначеної вище норми Кримінального кодексу України. Також з урахуванням думки учасників судового процесу, і відсутністю матеріальних претензій з боку потерпілого, суд вважає за можливе призначити покарання без реального відбування покарання, у зв`язку з чим у відповідності до ст.75 КК України його належить звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк та поклавши на нього певні обов`язки, передбачені ст.76 КК України.
Процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає. Цивільний позов не заявлявся.

Питання речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, : 368-371 373, 374, 376 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.186 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому 2 (два) роки іспитового строку та зобов`язавши його: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання.
Запобіжний захід в даному кримінальному провадженні до ОСОБА_4 не обирати.
Речовий доказ: ноутбук «Тошиба» в корпусі чорного кольору переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_9 залишити йому як законному володільцю.

Цивільний позов не заявлений.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення, крім оскарження з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя: ОСОБА_1