пр. № 1-кп/759/1303/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 листопада 2018 року

Святошинський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження 0008347, внесеного 17 жовтня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працює, з середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні зазначене кримінальне провадження,

встановив:
ОСОБА_3 16 жовтня 2018 року близько 11 години 00 хвилин, знаходячись за адресою свого проживання: АДРЕСА_1 , скориставшись відсутністю мешканців квартири, шляхом вільного доступу зайшов у кімнату, де проживає ОСОБА_5 , і таємно викрав звідти належний останній золотий кулон із камінцем вагою 0,69 г вартістю 600 гривень, золоту сережку вагою 0,24 г вартістю 400 гривень та золотий ланцюжок вагою 0,8 г вартістю 1000 гривень. Після цього ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 2000 гривень.
Крім того, ОСОБА_3 16 жовтня 2018 року близько 15 години 00 хвилин, знаходячись за адресою свого проживання: АДРЕСА_1 , скориставшись відсутністю мешканців квартири, шляхом вільного доступу зайшов у кімнату, де проживає ОСОБА_5 , і таємно викрав звідти належний останній ноутбук «Асус» вартістю 6000 гривень. Після цього ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 6000 гривень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочинів за наведених вище обставин визнав у повному обсязі, щиро покаявся і надав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочинів, пояснивши, що дійсно 16 жовтня 2018 року, приблизно об 11 год.00 хв., він знаходився за адресою свого проживання: АДРЕСА_1 та вирішив вчинити крадіжку з кімнати, де проживає ОСОБА_5 , скориставшись, що в квартирі крім нього нікого не має, шляхом вільного доступу він зайшов у зазначену кімнату та викрав золотий кулон із камінцем, золоту сережку та золотий ланцюжок, які після цього здав у ломбард та отримані від продажу ювелірних виробів кошти витратив на алкогольні напої. Того ж дня, близько 15 год. 00 хв. він знаходився за адресою свого проживання: АДРЕСА_1 та вирішив повторно вчинити крадіжку з кімнати, де проживає ОСОБА_5 , скориставшись, що в квартирі крім нього нікого не має, шляхом вільного доступу він зайшов у зазначену кімнату та викрав ноутбук «Асус», який після цього здав у ломбард та отримані від продажу ноутбука кошти витратив на алкогольні напої.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції. Заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Отже, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, доходить висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні таємного викрадення чужого майна на суму 2000 грн. та у вчиненні повторного таємного викрадення чужого майна на суму 6000 грн. доведена повністю.

Дії обвинуваченого підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, суд не встановив.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. ст. 65, 68 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, які згідно зі ст. 12 КК України є злочинами середньої тяжкості; обставину, яка пом`якшує його покарання, та відсутність обставин, які обтяжують його покарання; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він має постійне місце проживання, має середню освіту, офіційно не працює, не одружений, але зі слів перебуває у фактичних шлюбних відносинах та має на утриманні двох малолітніх дітей, тому вважає за необхідне призначити йому покарання за ч. 1 ст. 185 та за ч. 2 ст. 185 КК України у межах санкцій ч. 1 ст. 185 та ч. 2 ст. 185 КК України.

З урахуванням всіх обставин справи при призначенні покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, суд вважає за можливе обрати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

При цьому, з урахуванням тяжкості вчинених злочинів, фактичних обставин справи та характеру злочинних діянь, відсутність спричинення тяжких наслідків, з огляду на особу винного, наявності по справі обставини, що пом`якшує покарання, відсутності обставин, що його обтяжують, приймаючи до уваги відношення обвинуваченого до вчиненого, який обіцяв в судовому засіданні не допускати в подальшому протиправної поведінки та просив надати йому шанс стати на шлях виправлення без позбавлення волі, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_3 зможе довести своє виправлення без реального відбування покарання, і тому вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, та покладенням певних обов`язків, встановлених ст. 76 КК України.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст.ст. 369-371, 373- 376 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185 та ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 1 ст. 185 КК України у виді арешту строком на 6 місяців;

-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки відповідно до ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази по справі: майно, вилучене у ОСОБА_3 та передане на зберігання потерпілій ОСОБА_5 : золотий кулон із камінцем вагою 0,69 г, золоту сережку вагою 0,24 г, золотий ланцюжок вагою 0,8 г та ноутбук "Асус" - залишити у її володінні, як законного власника.

Вирок суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення через Святошинський районний суд м. Києва з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1