Справа № 638/43/18
Провадження № 1-кс/638/4943/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю:

представника заявника: адвоката ОСОБА_2

секретаря: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання власника майна ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.02.2018 року ,

У С Т А Н О В И В :

До Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна, а саме - автомобіля марки «Lexus» моделі «GX470», номер кузову - НОМЕР_1 по кримінальному провадженню №0003442, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.07.2017 року , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 2 ст. 263 КК України, накладеного ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.02.2018 року по справі №638/43/18.

В обґрунтування доводів клопотання заявником зазначено, що існують достатні підстави вважати, що на сьогоднішній день відсутня необхідність подальшого арешту майна, з огляду на його неправомірність та неефективність, також посилається на те, що арештоване майно не відповідає критеріям, визначеним частиною першою статті 98, частиною другою статті 167 КПК України. Такожзаявник вказує, що є законним власником даного майна, при цьому сам заявник не має жодного відношення до кримінального провадження №0003442 від 10.07.2017 року , не має у даному провадженні жодного процесуального статусу (підозрюваного, обвинуваченого, свідка тощо), та не має ніякого відношення до особи, яка є підозрюваним у кримінальному провадженні.
При цьому заявник зазначає, що автомобіль марки «Lexus» моделі «GX470», номер кузову - НОМЕР_1 не має жодного доказового значення у кримінальному провадженні №0003442 від 10.07.2017 року, в той же час заявник вказує, що йому відомо, що вказаний автомобіль знаходиться на майданчику СВ Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області, який розташований на відкритій місцевості. В результаті впливу зовнішнього та природного середовища, а також у зв`язку із настанням зимової пори року є ризики пошкодження автомобіля, який потребує спеціальних умов зберігання, та його знецінення, у зв`язку з чим йому, як власнику майна, буде завдано шкоди. Крім того, накладення арешту на автомобіль та зберігання його на майданчику СВ Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області позбавляє його, як власника автомобіля, права користування та володіння своїм майном.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив, будь-яких письмових заперечень щодо заявленого клопотання суду не надав.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_2 , в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі, надав суду додаткові письмові пояснення по суті заявленого клопотання.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, заслухавши пояснення учасника провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження , оглянувши оригінал реєстраційного посвідчення транспортного засобу, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного.

З матеріалів провадження вбачається, що в провадженні СВ Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області знаходиться кримінальне провадження №0003442, внесене до ЄДРДР 10.07.2017року , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.185, ч.2 ст.263 КК України.
Автомобіль марки «Lexus», моделі «GX470», номер кузову - НОМЕР_1 , було вилучено 05.02.2018 року під час затримання та проведення обшуку громадянина ОСОБА_5 на АДРЕСА_1 .

В той же час, відповідно до даних договору купівлі-продажу, укладеного 03.09.2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , ОСОБА_4 набув у власність автомобіль марки «Lexus» модель «GX470», 2006 року випуску, д.р.н. « НОМЕР_2 » номер кузову НОМЕР_1 , серія НОМЕР_3 .

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 28.02.2018 року по справі №640/19660/17 визнано дійсним зазначений договір купівлі-продажу автомобіля марки «Lexus» моделі «GX470», 2006 року випуску, д.р.н. « НОМЕР_2 », номер кузову НОМЕР_1 , укладеного 03.09.2014 між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 05.07.2018 року по справі №640/9211/18 визнано за ОСОБА_4 право власності на автомобіль марки «Lexus» моделі «GX470», 2006 року випуску, д.р.н. « НОМЕР_2 » номер кузову НОМЕР_1 , який він придбав у ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 03.09.2014 року. Рішення набрало законної сили 09.08.2018 року.

05.02.2018 року на підставі ухвали слідчого судді органом досудового розслідування проведений обшук за адресою: АДРЕСА_1 . Під час проведення обшуку вилучений автомобіль марки «Lexus», моделі «GX470», чорного кольору, номер кузову НОМЕР_1 , який знаходився в користуванні у ОСОБА_5 . Однак, на вказаному автомобілі, був прикріплений реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 , замість номерного знаку НОМЕР_2 .

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.02.2018 року по справі № 638/43/18 (номер провадження 1-кс/638/634/18) накладено арешт на майно, вилучене під час обшуку та затримання ОСОБА_5 , зокрема, автомобіль марки «Lexus» модель «GX470» номер кузову НОМЕР_1 .

Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною другою вказаної статті передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Приймаючи ухвалу від 28.02.2018 року у справі №638/43/18 про накладення арешту на автомобіль марки «Lexus» модель «GX470» номер кузову НОМЕР_1 Дзержинський районний суд м. Харкова виходив, зокрема, з того, що даний автомобіль може бути доказом у кримінальному проваджені № 0003442 від 10.07.2017 року, та накладення арешту необхідне для проведення органом досудового розслідування відповідних слідчих та процесуальних дій щодо вказаного транспортного засобу.

В той же час, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003442 триває вже близько півтора року, а з моменту вилучення та накладення арешту на автомобіль марки «Lexus» модель «GX470» номер кузову НОМЕР_1 минув майже рік.

Таким чином, орган досудового розслідування мав достатньо часу для проведення всіх необхідних слідчих та процесуальних дій стосовно даного автомобіля з метою встановлення та з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до приписів ч.ч. 1,2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

В той же час, прокурором не надано суду жодних пояснень щодо необхідності у подальшому арешті автомобіля «Lexus GX470», як і не повідомлено суд, які саме слідчі та/або процесуальні дії вчинено органом досудового розслідування стосовно даного автомобіля за час чинності арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.02.2018 року.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно з ч. 11 ст. 70 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існує обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним.
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до Рішення Європейського Суду з прав людини від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Рішення Європейського Суду з прав людини від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "ОСОБА_3 та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Отже, оцінюючи наявні у слідчого судді докази, суд приходить до висновку про відсутність подальших підстав для існування накладеного в межах кримінального провадження №0003442 арешту на автомобіль марки «Lexus» модель «GX470» номер кузову НОМЕР_1 , оскільки, незважаючи на те, що досудове розслідування в кримінальному провадженні триває вже більше ніж два роки, станом на момент розгляду клопотання відсутні будь-які відомості щодо причетності до кримінальних правопорушень власника майна ОСОБА_4 , як і попереднього власника ОСОБА_6 , які не мають в даному кримінальному провадженні жодного процесуального статусу, так само, як відсутні докази того, що даний автомобіль є належним доказом у кримінальному провадженні №0003442 в розумінні приписів статті 98 КПК України.

Майнові правовідносини між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 виникли до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а ОСОБА_4 , виходячи з наданих суду документів, є законним власником арештованого майна.

Крім того, слідчий суддя враховує, що орган досудового розслідування не представив належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження, а тому слідчий суддя дійшов до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння особи належним йому майном, у зв`язку з чим вважає за доцільне скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Враховуючи наведене, оскільки в судовому засіданні з`ясовані обставини, що свідчать про необґрунтованість арешту на даний час, відтак підстави для збереження такого заходу забезпечення кримінального провадження відсутні.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Отже, процесуальний закон ставить в чітку залежність застосування заходів забезпечення кримінального провадження з обов`язком слідчого, прокурора довести слідчому судді, що такі заходи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який прокурор зазначає у своєму клопотанні
Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Прокурором не доведено необхідності застосування такого ступеню обмеження прав та свобод особи, який є співмірним з метою кримінального провадження.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає за необхідне задовольнити клопотання про скасування арешту майна.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається власнику у випадку скасування арешту майна. Отже задоволення клопотання про скасування арешту тягне за собою негайне повернення органом досудового розслідування даного майна його власнику.

Керуючись ст. ст. 98, 167, 169, 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт автомобіля марки «Lexus» моделі «GX470», номер кузову - НОМЕР_1 по кримінальному провадженню №0003442, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.07.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 2 ст. 263 КК України, накладеного ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.02.2018 у справі №638/43/18, що належить на праві власності ОСОБА_4 на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 05.07.2018 року по справі №640/9211/18.

Майно повернути власнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1