Справа № 703/824/19

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2019 року м.Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з секретарем ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000209 11.02.2019 р. за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Сміла Черкаської області, мешкає: АДРЕСА_1 , зареєстрований: АДРЕСА_2 , з середньо-спеціальною освітою, працюючого водієм в ТОВ "Смілавторресурси", одруженого, малолітніх дітей на утриманні не має, несудимого,

у вчиненні злочину, передбачаного ст.366-1 КК України

за участю

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , встановив:

до суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відповідно до якого ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що він з 01.08.1995 працював на посаді судового розпорядника Смілянського міськрайонного суду Черкаської області відповідно да наказу Смілянського міського народного суду від 01.08.1995 №18. Наказом Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 06.02.2006 №16 ОСОБА_3 присвоєно 11 ранг 6 категорії державного службовця, наказом керівника апарату Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01.09.2017 №51-ОС ОСОБА_3 звільнено із посади з 15.09.2017 за угодою сторін.

Згідно з частиною другою статті 1 Закону України «Про державну службу» державний службовець це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апарат (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Пунктами 1, 9 частини першої статті 8 Закону України «Про державну службу» встановлено, що державний службовець зобов`язаний додержуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції.

Відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон) ОСОБА_3 є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону, та відповідно до частини другої статті 45 Закону, примітки до статті 366-1 Кримінального кодексу України є суб`єктом декларування та суб`єктом злочину.

ОСОБА_3 допустив порушення вимог Закону щодо необхідності подання декларації особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік з огляду на таке.

Абзацом другим частини другої статті 45 Закону визначено, що особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 12 Закону Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належить до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти.

Частиною п`ятою статті 12 Закону визначено, що нормативно-правові акти аціонального агентства підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції країни та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів.

Відповідно до пункту 3 підпункту 5 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства від 10.06.2016 № 3, зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 15.07.2016 за №959/29089, декларація суб`єкта декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, значену у підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті Закону, подається до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено таку діяльність. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Частиною першою Правил заповнення форми декларації особи, повноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, визначено, що декларація заповнюється та подається особисто суб`єктом декларування на веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції через власний персональний електронний кабінет суб`єкта декларування у системі Реєстру, шляхом заповнення електронної форми.

Згідно з розпискою від 15.09.2017 ОСОБА_6 ознайомлений із вимогами щодо подання декларації особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, про що свідчить його особистий підпис.

Таким чином, ОСОБА_3 зобов`язаний був до 01.04.2018 подати декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, шляхом заповнення відповідної форми на веб-сайті Національного агентства в Реєстрі.

Проте станом на 18.12.2018, згідно з відомостями з Реєстру, декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування. За період з 01.01.2017 по 31.12.2017 ОСОБА_3 не подав, хоч зареєструвався у Реєстрі 14.03.2017 о 11:09:50.

У зв`язку з цим Національне агентство повідомило його про факт неподання декларації особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, та зобов`язало ОСОБА_3 подати декларацію після звільнення протягом десяти днів з дня отримання повідомлення, згідно вимогам статті 49 Закону.

Згідно рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення лист Національного агентства, яким повідомлено ОСОБА_3 про необхідність подання декларації, отримано останнім 26.09.2018, особисто. Однак упродовж передбачених Законом десяти діб ОСОБА_3 декларацію не подав.

Дії обвинуваченого кваліфіковані за ст. 366-1 КК України як умисне неподання суб`єктом декларування декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

У судовому засіданні захисник, підтриманий обвинуваченим подав клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, так як він вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, щиро кається, активно сприяв розкриттю злочину, на сайті НАЗК подав декларацію відповідно до вимог Закону, тому просив про закриття кримінального провадження.

Обвинувачений вказував, що дійсно щиро кається та просить закрити кримінальне провадження з вищевказаних підстав.

Прокурор не заперечувала проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям.

Вислухавши учасників судового засідання та перевіривши обвинувальний акт з додатками, суд приходить на наступного висновку.

Частина 4 стаття 286 КПК України передбачає, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ст.45 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Корупційними злочинами відповідно до цього Кодексу вважаються злочини, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також злочини, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 цього Кодексу.

Як вбачається з пункту 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 р. № 12 «Про практику застосування судами України про звільнення особи від кримінальної відповідальності» дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду. Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК. Виняток можуть становити лише випадки вчинення злочину чи замаху на нього, внаслідок яких не заподіяно шкоду або не завдано збитки.

Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Пункт 1 частини 2 статті 284 КПК України передбачає, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Зважаючи на викладене, враховуючи, що обвинувачений визнав свою вину, жалкував про скоєнне, відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, 05.04.2019 року ним подано декларацію після звільнення та враховуючи, що ним скоєно вперше умисний злочин невеликої тяжкості, суд вважає клопотання обвинуваченого обґрунтованим.

Судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст.26, 286, 288, 372,392 КПК України, суд

постановив:

Кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.02.2019 р. за № 0000209 за ст. 366-1 КК України - закрити, звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям.

Ухвала про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 7 днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Черкаської області через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо воно не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий