ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/818/900/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа № 612/238/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.125, ч. 2 ст.121 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисників адвокатів: - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинувачених: - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_7 на вирок Близнюківського районного суду Харківської області від 25 вересня 2017 року, -
В С Т А Н О В И Л А:
Вказаним вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Близнюки Харківської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 14.12.2001 року Близнюківським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185 КК України - 3 роки позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України на 2 роки; 2) 03.05.2002 року Близнюківським районним судом Харківської області за 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці, 06.08.2004 року звільненого за постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.07.2004 року умовно достроково на не відбутий строк 1 рік 4 місяці; 3) 08.11.2004 року Близнюківським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України, до покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі, 12.12.2006 року звільнений з місць позбавлення волі за постановою Харківського районного суду Харківської області від 04.12.2006 року умовно достроково на не відбутий термін 5 місяців 4 дня; 4) 11.09.2008 року Близнюківським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України на 2 роки; 5) 26.05.2011 року Близнюківським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 115, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 7 років 6 місяців, 15.09.2016 звільнений з місць позбавлення волі за ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 07.09.2016 року умовно достроково на не відбутий термін 7 місяців 28 днів,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.125, ч. 2 ст. 121 КК України, та йому призначено покарання:
- за ч.1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт на строк 160 (сто шістдесят) годин;
- за ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 5 (п`ять) місяців.
На підставі ч.ч.1,2 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 5 (п`ять) місяців.
На підставі ч.ч. 1,4 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного ОСОБА_9 за цим вироком в порядку ст. 70 КК України, частково приєднана невідбута частина покарання у виді 7 (семи) місяців позбавлення волі за вироком Близнюківського районного суду Харківської області від 26.05.2011 року і призначено остаточне покарання ОСОБА_9 у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років;
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Близнюки Харківської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 29.08.2007 року Близнюківським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України на 3 роки; 2) 20.11.2012 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 4 ст. 187, ст. 71 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 02.02.2016 року по відбуттю строку з урахуванням ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02.02.2016 р. та змін, внесених до ст. 72 КК України; 3) 01.02.2017 Близнюківським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України на 3 роки,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.125, ч. 2 ст. 121 КК України, та йому призначено покарання:
- за ч.1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт на строк 160 (сто шістдесят) годин;
- за ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.
На підставі ч.ч.1,2 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.
На підставі ч.ч. 1,4 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного ОСОБА_10 за цим вироком в порядку ст. 70 КК України, частково приєднано невідбуту частину покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі за вироком Близнюківського районного суду Харківської області від 01.02.2017 року і остаточне покарання ОСОБА_10 визначено у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.
Строк відбування покарання ОСОБА_10 та ОСОБА_9 обчислено з 19.02.2017 року - з моменту їх фактичного затримання.
Зараховано ОСОБА_10 та ОСОБА_9 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення: з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 19 лютого 2017 року по 20 червня 2017 року включно, а з 21 червня 2017 року до набранням цим вироком законної сили - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вироком встановлено, що 18 лютого 2017 року з 12-00 години ОСОБА_9 разом зі своїм сином ОСОБА_10 , знаходились в приміщенні власного житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , куди прийшов їх знайомий ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після їх спільної розмови, ОСОБА_11 погодився надати 25 грн. для придбання спиртних напоїв. Придбавши 0,5 л. горілки, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , разом почали розпивати її, після чого між ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , з одного боку, та ОСОБА_11 , з іншого боку, виникла сварка, на ґрунті того, що ОСОБА_11 відмовився надавати гроші для наступного придбання горілки.
ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , 18 лютого 2017 року, близько 15-00 години, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні власного житлового будинку, маючи прямий умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , нанесли йому декілька ударів руками в область голови та тулуба, а після того як від отриманих ударів останній впав на підлогу, продовжили наносити удари ногами в область голови та тулубу.
Таким чином, своїми умисними діями, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , спричинили гр. ОСОБА_11 , згідно висновку експерта № 125-ЛЗ /17 від 11.04.2017 року тілесні ушкодження у вигляді: закритої тупої травми грудної клітини у вигляді переломів 2-3-4-5-6-го лівих ребер по передньопахвовій лінії і перелому тіла грудини з забоєм лівої легені і серця з розвитком лівобічного пневмогемоторакса, яка в подальшому ускладнилася розвитком посттравматичної лівобічної пневмонії та плевриту; закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, які утворилися від ударної дії тупих предметів, що не відобразили в пошкодженнях своїх індивідуальних особливостей та яким могли бути як руки так і взуті ноги.
За ступенем тяжкості вищевказана закрита тупа травма грудної клітини - це тяжке тілесне ушкодження, що небезпечне для життя згідно пункту 2.1.2. Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995; закрита черепно-мозкова травма-це легке тілесне ушкодження що спричинило короткочасний розлад здоров`я, згідно пункту 2.3.3. Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995.
Крім того, ОСОБА_9 разом зі своїм сином ОСОБА_10 , 12.02.2017 року знаходились в приміщенні власного житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , коли близько 12.30 годин, до них до дому прийшов ОСОБА_12 . Після спільного розпивання спиртних напоїв, між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , з одного боку, та ОСОБА_12 , з іншого боку, виникла сварка на ґрунті того, що ОСОБА_12 відмовився допомагати знімати металеві частини перекриття з житлового будинку гр. ОСОБА_11 . В подальшому ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні власного житлового будинку, маючи прямий умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , нанесли йому декілька ударів руками в область голови та тулубу, а після того, як від отриманих ударів останній впав на підлогу, продовжили наносити удари ногами, а також: ОСОБА_10 - дерев`яним держаком штикової лопати в різні частини тіла, в область голови, ніг, рук та тулубу, а ОСОБА_9 дерев`яною частиною господарської щітки в різні частини тіла.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_10 та ОСОБА_9 спричинили гр. ОСОБА_12 , згідно висновку експерта № 47-ЛЗ/17 від 16.03.2017 року, тілесні ушкодження у вигляді: крововиливів в праву та ліву навколоочні області, по задній поверхні правого плеча по всій протяжності, по згинаючій поверхні лівого передпліччя в нижній третині, по зовнішній поверхні лівого плеча по всій протяжності, по внутрішній поверхні лівого плеча в середній третині, на спині обмежуючись задньопідпахвовими лініями справа та з ліва по всій протяжності, по передній поверхні лівого стегна в нижній треті, по передній поверхні правої голені в середній треті; крововилив в білочну оболонку правого та лівого ока по всій протяжності; садна на слизовій нижньої губи зліва відповідно першим зубам, в області завитка правого вуха, за правою вушною раковиною в середній третині, на волосистій частині голови в тім`яній області в центрі; поверхневі рани в області лівого вуха які утворилися від дії тупих (тупого) твердих предметів, які не відобразили в пошкодженнях своїх індивідуальних особливостей, якими могли бути як руки так і взуті ноги людини, так і ручка від лопати (держак). За ступенем тяжкості - це легкі тілесні ушкодження (згідно пункту 2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень Наказ № 6 МОЗ України від 17.01.1995р.).
Дії ОСОБА_9 по епізоду нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , суд кваліфікував за ч. 1 ст.125 КК України умисне легке тілесне ушкодження.
Дії ОСОБА_9 по епізоду нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , суд кваліфікував за ч. 2 ст.121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, вчинене групою осіб.
Дії ОСОБА_10 по епізоду нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , суд кваліфікував за ч. 1 ст.125 КК України умисне легке тілесне ушкодження.
Дії ОСОБА_10 по епізоду нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , суд кваліфікував за ч. 2 ст.121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, вчинене групою осіб.

В апеляційних скаргах:
-обвинувачений ОСОБА_9 просить скасувати вирок, направити справу в суд першої інстанції на новий розгляд в іншому складі суду. В обґрунтування скарги вказав, що при розгляді справи допущено порушення кримінального процесуального закону, його права на захист, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, вирок є необгрунтованим. Зазначив, що в ході досудового розслідування він давав показання під фізичним та психологічним впливом слідчих органів. В момент нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 він знаходився в ЦРБ, потерпілий пояснив, що він був п`яний та не пам`ятає хто його бив, він та його син не вимагали грошей у ОСОБА_13 , останній жив у їх будинку. Також вказав, що потерпілий підписував протоколи допитів, не читаючи їх, адже без окулярів не бачить, під впливом працівників поліції давав неправдиві показання. На відтворенні подій він із сином давали різні показання, пояснювали, що били ОСОБА_13 ногами по правій столоні тулубу, а ребра у потерпілого поломані зліва, чому суд не дав оцінки. Його син ОСОБА_10 пояснював, що ОСОБА_11 падав на корито і при цьому міг зламати ребра;
-обвинувачений ОСОБА_10 просить скасувати вирок, направити справу в суд першої інстанції на новий розгляд в іншому складі суду. Мотивуючи скаргу вказав, що за декілька днів до подій 18.02.2017 року їх із батьком та потерпілого ОСОБА_13 в будинку за місцем проживання було побито працівниками поліції. 18.02.2017 року вночі його забрали з дому працівники поліції та доставили у відділ поліції, де застосувавши фізичне насильство заставили обмовити батька та дати неправдиві показання, що вони побили ОСОБА_13 . Під час нанесення ОСОБА_13 тілесних ушкоджень, його батько ОСОБА_9 знаходився у лікарні. Потерпілий пояснював в суді, що грошей обвинувачені у нього не просили, він не приходив до них у гості, а проживав в цьому будинку, був п`яним та не пам`ятає хто наносив йому удари. Вважає, що потерпілий міг обмовити їх під тиском працівників поліції, ОСОБА_13 не бачить без окулярів та підписував протоколи не читаючи їх. На думку апелянта, розгляд справи проведено односторонньо, клопотання обвинувачених відхилені необґрунтовано, не прийнято до уваги, що обвинувачені давали різні показання;
-захисник обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_7 просить скасувати вирок щодо обвинувачених за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 121 КК України частково та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 121 КК України, в іншій частині вирок залишити без змін. З посиланням на показання свого підзахисного вказує, що ОСОБА_9 . ОСОБА_11 не бив, 18.02.2017 року обвинувачений перебував у лікарні, а коли повернувся додому, то потерпілий вже лежав на полу, вони із сином переодягли його, поклали на ліжко, ОСОБА_13 почав ойкати та вони викликали йому швидку медичну допомогу. Ці показання підтвердив ОСОБА_10 . Потерпілий в суді пояснив, що йому 70 років, у нього погана пам`ять та він не пам`ятає хто та де його бив, зазначив, що за тиждень до побиття він падав, забив спину, в нього були синці, претензій до ОСОБА_14 не має. Проте, суд не взяв до уваги зазначені показання, чим допустив неповноту та однобічність судового розгляду.

Заслухавши доповідь головуючого судді, з`ясувавши думку прокурора, яка вважала вирок районного суду законним та обгрунтованим; захисників та обвинувачених, які підтримали свої апеляційні скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок суду першої інстанції в межах поданих апеляційних скарг, а саме в частині обґрунтованості засудження обвинувачених за ч. 2 ст. 121 КК України.
Вироком Близнюківського районного суду Харківської області від 25 вересня 2017 року ОСОБА_9 , ОСОБА_10 визнані винними у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 121 КК України.
Висновки суду про вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, засновані на досліджених в судовому засіданні та наведених у вироку доказах, серед яких наступні.
Показання потерпілого ОСОБА_11 , відповідно до яких взимку 2017 року він знаходився в будинку ОСОБА_14 за адресою: вул. Виноградна, смт Близнюки. ОСОБА_10 та ОСОБА_9 попросили його сходити за горілкою, на що він сказав їм, що грошей не має. Після цього ОСОБА_14 його побили. Після першого удару він впав. Куди, хто саме і скільки ударів йому нанесли, він не пам`ятає. Пам`ятає, що ОСОБА_14 били його ногами на кухні, після цього у нього були перебиті ребра. В лікарні він лікувався близько місяця. До його побиття Путіловими, десь в межах неділі до цього, він забив спину та два пальці на руці, при цьому інших травм не отримував.
Протоколи огляду місця події від 19.02.2017 року та ілюстровані таблиці до них, з яких вбачається, що безпосереднім місцем огляду є домоволодіння АДРЕСА_1 , в якому мешкають ОСОБА_10 та ОСОБА_9 . Зроблений детальний опис кімнат будинку та розташованих в цих кімнатах речей та вилучені речі ОСОБА_10 (спортивні штани чорного кольору, чоловіча кофта чорного кольору, резинові чоловічі капці), в яких він наносив тілесні ушкодження ОСОБА_11 .
Висновок судово-медичної експертизи № 125-ЛЗ/17 від 11.04.2017 року, відповідно до якого у потерпілого ОСОБА_11 мали місце: закрита тупа травми грудної клітини у вигляді переломів 2-3-4-5-6-го лівих ребер по передньопахвовій лінії і перелому тіла грудини з забоєм лівої легені і серця з розвитком лівобічного пневмогемоторакса, яка в подальшому ускладнилася розвитком посттравматичної лівобічної пневмонії та плевриту; закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, які утворилися від ударної дії тупих предметів, що не відобразили в пошкодженнях своїх індивідуальних особливостей та яким могли бути як руки так і взуті ноги. Маловірогідне утворення комплексу вказаних тілесних ушкоджень в результаті падіння з висоти зростання. За ступенем тяжкості вищевказана закрита тупа травма грудної клітини - це тяжке тілесне ушкодження, що небезпечне для життя згідно пункту 2.1.2. Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995; закрита черепно-мозкова травма-це легке тілесне ушкодження що спричинило короткочасний розлад здоров`я, згідно пункту 2.3.3. Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995.
Висновок судово-медичної експертизи № 52-ЛЗ/17 від 17.03.2017 року, відповідно до якого у ОСОБА_10 мало місце садно по тильній поверхні правої кисті другого пальця в області основної фаланги, яке утворилось від ударної дії тупого твердого предмета або при ударі по такому, що не відобразив в ушкодженні своїх індивідуальних особливостей можливо в строк і за обставин вказаних ОСОБА_10 та у постанові про призначення експертизи.
Висновок судово-медичної експертизи № 51-ЛЗ/17 від 17.03.2017 року, відповідно до якого у ОСОБА_9 мали місце: синець по тильній поверхні лівої кисті в області п`ястно-фалангових суглобів; садно по тильній поверхні лівої кисті в області нігтьової фаланги першого пальця, які утворилися від ударної дії тупих твердих предметів або при ударі по таких, що не відобразили в ушкодженні своїх індивідуальних особливостей можливо в строк і за обставин вказаних ОСОБА_9 та у постанові про призначення експертизи.
Протокол проведення слідчого експеримента від 20.02.2017 року та досліджений в суді відеозапис слідчого експерименту, з яких вбачається, що під час проведення слідчого експерименту в домоволодінні АДРЕСА_1 , ОСОБА_10 в присутності захисника детально показав механізм, локалізацію та кількість спричинених 18.02.2017 року тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 ним та його батьком ОСОБА_9 .
Протокол проведення слідчого експерименту від 20.02.2017 року та відеозапис цього експерименту, що був переглянутий районним судом, з яких вбачається, що під час проведення слідчого експерименту в домоволодінні АДРЕСА_1 , ОСОБА_9 в присутності захисника детально показав механізм, локалізацію та кількість спричинених 18.02.2017 року тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 ним та його сином ОСОБА_10 .
Висновок судово-імунологічної експертизи № 356-И/17 від 14.03.2017 року, відповідно до якого кров потерпілого ОСОБА_11 відноситься до групи А з
ізогемагглютініном анти-В.
Висновок судово-імунологічної експертизи № 358-И/17 від 14.03.2017 року, відповідно до якого на чоботах, які належать ОСОБА_9 мається кров людини групи А з ізогемагглютініном анти-В, походження якої від ОСОБА_11 не виключається.
Висновок судово-імунологічної експертизи № 357-И/17 від 16.03.2017 року, відповідно до якого на спортивних брюках, які належать ОСОБА_9 мається кров людини групи А з ізогемагглютініном анти-В, походження якої від ОСОБА_11 не виключається.
Протокол огляду речей від 27.03.2017 р. та постанова про визнання та зберігання речових доказів від 27.03.2017 року, з яких вбачається, що були оглянуті та визнанні речовими доказами вилучені під час огляду місця події від 19.02.2017 року та добровільно видані ОСОБА_9 речі: чоловічі чоботи, чорного кольору в нижній частині та захисного кольору, в верхній частині; чоловічі спортивні штани чорного кольору; куртка чоловіча чорного кольору на застібці-блискавки; футболка чоловіча захисного кольору; джинси світлого кольору та спортивні штани балоневі чорного кольору; чоловічі черевики, виготовлені з штучного матеріалу, чорного кольору; штани спортивні чоловічі, чорного кольору, на бокових частинах яких маються кармани; чоловічий светр чорного кольору в верхній частині якого мається застібка-блискавка, з лівого боку, в верхній лівій частині мається карман; паперовий пакунок зі зразками крові ОСОБА_9 ; паперовий пакунок з біологічними зразками (нігті) ОСОБА_9 ; паперовий пакунок зі зразками крові ОСОБА_10 ; паперовий пакунок з біологічними зразками (ногті) ОСОБА_10 ; паперовий пакунок зі зразками крові потерпілого ОСОБА_11 .
Зазначені показання потерпілого, письмові докази по справі, висновки експертів узгоджуються між собою, не містять суперечностей, які б могли поставити під сумнів їх правдивість та достовірність.
Наведені докази були належним чином оцінені судом першої інстанції при прийнятті рішення по справі, є належними, допустимими та у своїй сукупності підтверджують вину ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за вказаним обвинуваченням, а доводи апеляційних скарг обвинувачених та захисника не спростовують висновки, що були покладені в основу обвинувального вироку за ч. 2 ст. 121 КК України.
При постановленні обвинувального вироку, районний суд відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку. По справі здобуто докази, що були отримані у встановленому законом порядку, є належними та допустимими, у своїй сукупності доводять вину ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, поза розумним сумнівом.
Колегією суддів ретельно перевірені доводи апеляційних скарг захисника та обвинувачених про непричетність ОСОБА_14 до нанесення ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень, в результаті встановлено наступне.
Доводи апеляційних скарг обвинувачених про застосування органами досудового слідства недозволених методів ведення слідства, фізичне та психічне насильство з боку працівників поліції, побиття ОСОБА_14 та потерпілого ОСОБА_11 працівниками поліції перевірялися апеляційним судом при розгляді справи, з цього приводу прокуратурі Харківської області було надано доручення, згідно з ухвалою апеляційного суду Харківської області від 01.03.2018 року, про проведення перевірки таких фактів. За результатами перевірки, слідчим з ОВС 2-го СВ СУ прокуратури Харківської області ОСОБА_15 винесено постанову від 19.10.2018 року, якою кримінальне провадження, внесене за даними фактами в ЄРДР 07.05.2018 року, закрите у зв`язку з встановленням відсутності події кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.
Таким чином, пояснення в апеляційних скаргах обвинувачених про нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 та їм працівниками поліції, застосування до ОСОБА_14 недозволених заходів ведення слідства спростовуються вищевказаним процесуальним рішенням слідчого.
Позиція обвинувачених про те, що потерпілий обмовив їх під тиском працівників поліції, підписував протоколи допиту, не читаючи їх, також не знайшла свого підтвердження. Будь-яких доказів таких обставин кримінальне провадження не містить, сам потерпілий скарг, заяв з приводу порушень закону на досудовому слідстві не подавав, не надавав таких показань й в суді при розгляді кримінального провадження.
Посилання сторони захисту на те, що потерпілий був у стані алкогольного сп`яніння та не пам`ятає, хто та коли наніс йому тілесні ушкодження, нанесення ОСОБА_11 тілесних ушкоджень працівниками поліції 17.02.2017 року, отримання тілесних ушкоджень потерпілим внаслідок падіння та забиття об корито спростовуються вищевказаними показаннями самого потерпілого, відповідно до яких взимку 2017 року він знаходився в будинку ОСОБА_14 . ОСОБА_10 та ОСОБА_9 попросили його сходити за горілкою, на що він сказав їм, що грошей не має. Після цього ОСОБА_14 його побили. Після першого удару він впав. Куди, хто саме і скільки ударів йому нанесли, він не пам`ятає. Пам`ятає, що ОСОБА_14 били його ногами на кухні, після цього у нього були перебиті ребра. В лікарні він лікувався близько місяця. До його побиття Путіловими, десь в межах неділі до цього, він забив спину та два пальці на руці, при цьому інших травм не отримував.
Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_10 в нанесенні тілесних ушкоджень частково підтверджується показаннями вказаного обвинуваченого в суді, згідно яких у день подій він не наносив потерпілому таких тілесних ушкоджень, як зазначено в обвинувальному акті, лише декілька разів завдав йому ляпасу за те, що він обмочився.
Колегія суддів звертає увагу, що за версією обвинувачених 17.02.2017 року ОСОБА_11 було побито працівниками поліції, від чого, або внаслідок падіння раніше, в нього утворилися вказані у вироку тяжкі тілесні ушкодження. Потерпілому на час подій було 67 років й при цьому ОСОБА_10 , 1987 р.н. (30 років на час вчинення злочину) вказує, що 18.02.2017 року завдав потерпілому декілька «ляпасів» і це при тому, що за твердженням обвинувачених, у потерпілого вже були тяжкі тілесні ушкодження у виді закритої тупої травми грудної клітини, переломи 2-3-4-5-6-го лівих ребер, перелом тіла грудини з забоєм лівої легені і серця, закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку.
Такий перебіг подій спростовується обєктивно встановленими обставинами кримінального провадження.
Вказані дані спростовують версію обвинувачених та захисника про непричетність обвинувачених до вчинення злочину за ч. 2 ст. 121 КК України та підтверджують правильність висновків суду першої інстанції.
Доводи обвинувачених про те, що потерпілий не міг детально пояснити в суді обставини його побиття не можуть вплинути на висновки суду про винуватість ОСОБА_14 за ч. 2 ст. 121 КК України. З пояснень ОСОБА_11 вбачається, що в будинку вони знаходилися втрьох (обвинувачені та потерпілий), його стали бити за те, що він відмовився йти за спиртним, били по ребрах. Показання потерпілого узгоджуються з іншими доказами по справі, якими в тому числі встановлена наявність крові, що може належати потерпілому, на одязі та взутті ОСОБА_9 .
Твердження обвинувачених та захисника ОСОБА_7 про те, що під час подій ОСОБА_9 знаходився у лікарні будь-якими доказами по справі не підтверджено, клопотання про витребування такої інформації стороною захисту не заявлялися.
З урахуванням того, що показання обвинувачених є нестабільними, суперечать одні одним та власним поясненням під час річних слідчих дій та судових засідань, посилання ОСОБА_14 про те, що судом не дана оцінка таким протиріччям є неспроможним, не може вплинути на висновки суду та не спростовує доведеність їх вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Вказані обставини є достатніми для критичної оцінки показань обвинувачених та визнання їх такими, що направлені на ухилення від кримінальної відповідальності за скоєний злочин.
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення районного суду про визнання обвинувачених винними у вчиненні інкримінованого їм злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, є законним та обгрунтованим, прийнятим за результатами повного, всебічного та об`єктивного судового розгляду із дотриманням норм матеріального та процесуального права, прав обвинувачених на захист, у зв`язку з чим, підстав для задоволення апеляційних скарг немає.
Разом з тим, вироком районного суду ОСОБА_10 та ОСОБА_9 зараховано в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення: з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 19 лютого 2017 року по 20 червня 2017 року включно, а з 21 червня 2017 року до набранням вироком законної сили - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
При цьому, слід зазначити, що 24.12.2015 року набрав чинності Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього увязнення у строк покарання» від 26.11.2015 року, яким ч. 5 ст. 72 КК України викладена в такій редакції «Зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі».
Закон України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» № 2046-VIII від 18.05.2017 року, відповідно до якого строк попереднього ув`язнення підлягає зарахуванню у строк відбування покарання день за день, набув чинності 20.06.2017 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України, Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Згідно з ч. 1 ст. 3 КК України, законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права.
Злочини за даним кримінальним провадженням обвинуваченими було вчинено 12.02.2017 р. та 18.02.2017 р., до дня набрання чинності Закону № 2046-VIII, а тому до ОСОБА_9 , ОСОБА_10 необхідно застосувати положення ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 26.11.2015 року та зарахувати у строк відбування покарання весь час попереднього ув`язнення за даним кримінальним провадженням з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Вказана правова позиція підтверджується й висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним в постанові від 29 серпня 2018 року по справі №663/537/17.
Зазначені обставини при розгляді кримінального провадження судом першої інстанції не враховано, що свідчить про неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність та згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409, ч. 2 ст. 404 КПК України є підставою для зміни судового рішення.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 408, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Близнюківського районного суду Харківської області від 25 вересня 2017 року щодо ОСОБА_9 змінити.
Відповідно до положень ч.5 ст. 72 КК України (в редакції від 26.11.2015 року) зарахувати ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 19 лютого 2017 року по 15 листопада 2018 року включно із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженими, що тримаються під вартою,- в той самий строк з дня вручення їм копії ухвали.

Головуючий суддя
Судді: