ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/216/19 Справа № 202/43/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , адвоката ОСОБА_9 , який діє в інтересах ОСОБА_12 , на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2019 року про накладення арешту на майно,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2019 року задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно, а саме: мобільний телефон «iPhoneХs Мах», ІМЕІ НОМЕР_1 , сімкарту «Київстар» - НОМЕР_2 , мобільний телефон «iPhoneХsSpace _», ІМЕІ НОМЕР_3 , сімкaрту «Київстар НОМЕР_4 , грошові кошти, що належать ОСОБА_12 , купюри номіналом 500 грн. 7 шт., номіналом 200 грн. 101 шт., номіналом 100 грн. 7 шт., номіналом 50 грн. 4 шт., номіналом 20 грн. 1 шт. всього на суму 23920 гривень, поліграфічну продукцію: ваучери програми «Автотак» - 12 шт.,бланки «Акт обраного автомобіля» - 72 шт., оголошення «Спеціальна програма придбання авто» - 185 шт., оголошення «Народні автомобілі» - 8 шт., бланки «Фінансування нових автомобілів» - 168 шт., буклет «Лідерство в управлінні командой» - 1 шт., довідку про доходи ОСОБА_12 на ТОВ «Автопросто», банківську картку АБ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_5 , коробки від мобільних телефонів: «iPhoneХsSpace», ІМЕІ НОМЕР_6 , «iPhone 6», ІМЕІ НОМЕР_7 , «iPhoneХsSpace», ІМЕІ НОМЕР_3 , «iPhoneХs Мах», ІМЕІ НОМЕР_1 , «iPhone А 1533», ІМЕІ НОМЕР_8 , автомобіль марки «Ауді», р/н НОМЕР_9 », VIN НОМЕР_10 , карти пам`яті «Kingston» 32 ГБ, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_12 НОМЕР_11 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_12 НОМЕР_12 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_12 НОМЕР_13 , з обов`язковим позбавленням прав на відчуження, розпорядження та користування.
Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що стороною кримінального провадження доведено наявність підстав для накладення арешту на вищезазначене майно, яке визнано у кримінальному провадженні речовими доказами, з метою його збереження та проведення необхідних слідчих дій у кримінальному провадженні.

В апеляційних скаргах:

- адвокат ОСОБА_8 , в інтересах ОСОБА_10 , просить скасувати ухвалу, та прийняте нове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання слідчого ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_13 про арешт майна, а саме: мобільний телефон Iphone XS ІМЕІ НОМЕР_3 , картка пам`яті Kingston 32Гб, які належать ОСОБА_10 .
Вважає, що в клопотанні слідчого не зазначено обгрунтування необхідності арешту мобільного телефону та картки пам`яті, які належать ОСОБА_10 , не наведено доказів здобуття/отримання власником майна злочинним шляхом, та не надано документів на підтвердження їх незаконного походження майна.
Вказане майно є особистим майном ОСОБА_10 , має законне походження, не має жодного відношення до досудового розслідування, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0002800 від 03.11.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, та не містить жодних відомостей про обставини вказаного кримінального правопорушення.
Вказує, що прокурором до клопотання про арешт майна не було додано постанову про визнання мобільного телефону ІМЕІ НОМЕР_3 речовим доказом, а тому посилання суду в ухвалі на те, що 24.01.2019 року вилучені речі визнано речовими доказами у провадженні, є безпідставними.

- адвокати ОСОБА_8 , в інтересах ОСОБА_11 , та ОСОБА_9 , в інтересах ОСОБА_14 , кожен окремо, просять ухвалу скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, а саме: транспортного засобу автомобілю «Ауді» модель Q7, державний номер НОМЕР_9 , який належить ЗАО «Ромелда».
Вважають, що клопотання слідчого про арешт майна було подано слідчим до суду з порушенням строку, передбаченого п.5 ст. 171 КПК України.
Клопотання слідчого, на їх думку, не містить будь-яких обґрунтувань необхідності арешту автомобіля Ауді, не наведено доказів здобуття або отримання власником майна злочинним шляхом, та не надано документів на підтвердження їх незаконного походження майна тощо.
Вказують, що вказаний автомобіль є майном ЗАТ Ромелда (Литва), має законне походження, та не має жодного відношення до досудового розслідування, відомості про яке внесено до ЄРДР за N9 0002800 від 03.11.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, та не містить жодних відомостей про обставини вказаного кримінального правопорушення.
Звертають увагу, що прокурором до клопотання про арешт майна не додано постанову про визнання транспортного засобу «Ayдi» модель Q7, державний номер НОМЕР_9 речовим доказом, а тому посилання суду в ухвалі на те, що 24.01.2019 року вилучений автомобіль визнано речовим доказом у провадженні, є, на думку апелянтів, безпідставними.
На їх думку, слідчий суддя дійшов помилкового висновку про наявність підстав, що вказане майно, а саме транспортний засіб «Ауді», відповідає вимогам ст. 98 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, думку апелянтів адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які підтримали свої вимоги та просили їх задовольнити, а ухвалу слідчого судді скасувати, думку прокурора, який заперечував проти задоволення поданих апеляційних скарг, та вважав ухвалі слідчого судді законною та обґрунтованою, перевіривши надані матеріали, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально - протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З наданих матеріалів вбачається, що 03.11.2017 року було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002800 за ознаками злочинів, передбачених ч.ч. 2,3,4 ст. 190 КК України.
В ході проведення досудового розслідування, 23.01.2019 року на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.01.2019 року було проведено обшук за адресою: вул. Благовісна, буд. 23 в м. Черкаси. За результатами проведеного обшуку, було виявлено та вилучено мобільні телефони, грошові кошти, поліграфічну продукцію, банківську карту, коробки від мобільних телефонів, автомобіль, та паспорти.
Автомобіль марки Ауді р/н НОМЕР_9 », VIN НОМЕР_10 , на підставі свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_14 належить ЗАО Ромелда, код компанії 304548470, адреса: Литва, м. Вільнюс, вул. Швитригайлос, яким ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керує за довіреністю від 27.10.2018 року.
24.01.2019 року зазначене майно визнано речовими доказами в кримінальному провадженні.
24.01.2019 року року старший слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП в Дніпропетровської області, звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, вилученого від час обшуку 23.01.2019 року.
Колегія суддів зазначає, що згідно вимог ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.
Слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого, на думку колегії суддів, обґрунтовано дійшов висновку про задоволення клопотання слідчого про арешт вилученого під час обшуку майна з огляду на те, що під час досудового розслідування встановлено, що зазначений автомобіль ОСОБА_12 придбав за грошові кошти, здобуті злочинним шляхом, грошові кошти, вилучені в ході обшуку у ОСОБА_12 , здобуті злочинним шляхом, а також, що вилучене майно містить відомості, які можуть бути використані як доказ у кримінальнику провадженні.
З урахуванням наведеного, є підстави обґрунтовано вважати, що майно, на яке рішенням слідчого судді було накладено арешт, відповідає вимогам ст. 98 КПК України щодо речового доказу. Отже арешт на це майно був накладений з дотриманням вимог закону, і доводи апеляційних скарг такого висновку колегії суддів не спростовують.
Таким чином, з огляду на викладене, арешт на вищезазначене майно був накладений з дотриманням вимог закону, а доводи апеляційних скарг щодо того, що вказане майно не було визнано речовими доказами по справі, а тому на нього не може бути накладено арешт, є необґрунтованими та не відповідають дійсності. Так, як вбачається з матеріалів, доданих до клопотання слідчого (а.с.16) постановою слідчого від 24.01.2019 року, майно, яке було вилучене під час обшуку 23.01.2019 року за адресою: вул. Благовісна, буд. 23 в м. Черкаси, визнано речовими доказами.
Що стосується апеляційних доводів щодо порушення слідчим строку, передбаченого ч. 5 ст. 171 КПК України, на звернення до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого під час обшуку майна, колегія суддів зазначає, що передбачений Законом строк, слідчим порушено не було, доводи адвокатів щодо цього, є безпідставними.
Даний висновок стосується і доводів апелянтів про те, що слідчим не надано доказів того, що вказане майно здобуто або отримано власником майна, злочинним шляхом, та не надано документів на підтвердження їх незаконного походження майна тощо.
Обговорюючи доводи апеляційної скарги в цій частині, колегія суддів зазначає, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті.
При цьому колегія суддів виходить з правової позиції ЄСПЛ у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" (п.55 Рішення) про те, що факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, адже це є завданням наступних етапів кримінального провадження.
З огляду на вищенаведене, підстав для задоволення апеляційних скарг на даному етапі досудового розслідування не вбачається.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , адвоката ОСОБА_9 , який діє в інтересах ОСОБА_12 , - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2019 року, якою задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно, вилучене під час обшуку 23.01.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 , - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4