Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 518/1710/18
Провадження № 1-кп/499/109/18
У Х В А Л А

Іменем України

"06" грудня 2018 р. смт.Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю учасників кримінального провадження секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт кримінального провадження №0000326, внесеного до ЄРДР від 08.09.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Маркевичеве, Ширяївського району Одеської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , пенсіонера, раніше не судимого, у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И В :

У провадженні суду перебуває обвинувальний акт кримінального провадження №0000326, внесеного до ЄРДР від 08.09.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

До суду надійшло клопотання про обрання обвинуваченому міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб у зв`язку з закінченням строку тримання під вартою обвинуваченого та у зв`язку з існуванням ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про обрання обвинуваченому міри запобіжного заходу.

Обвинувачений та його захисник у судовому засіданні заперечували проти обрання міри запобіжного у виді тримання під вартою, просили застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки відсутні ризики передбаченні ст.177 КПК України, обвинувачений характеризується позитивно, є пенсіонером, має постійне зареєстроване місце мешкання, зобов`язався за першим викликом з`являтися до суду.

Потерпіла у судове засідання не з`явилася, у суду відсутні відомості щодо її належного сповіщення, однак її неявка не перешкоджає вирішенню питання про обрання обвинуваченому міри запобіжного заходу.

Вислухавши думку учасників провадження, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

В силу ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Рішенням Конституційного Суду України від 23.11.2017 року № 1-р/2017 визначено, що обґрунтованість застосування запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, зокрема домашнього арешту та тримання під вартою, має піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу, періодично об`єктивним та неупередженим судом на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за яких вказані запобіжні заходи застосовуються, у тому числі при закінченні досудового розслідування, коли деякі ризики вже можуть зникнути.

Згідно Рішення Європейського суду з прав людини від 15 грудня 2016 року у справі "Ігнатов проти України", судовий контроль на новій процесуальній стадії при продовженні дії запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, має відбуватися з обґрунтуванням підстав такого продовження (пункт 36).

Зважаючи, що матеріалами справи підтверджується вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, наявні ризики, визначені ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, відповідальність за який передбачена у вигляді позбавлення волі на строк понад 5 років, а саме на строк від 7 до 10 років, зважаючи на необхідність виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора та обрати обвинуваченому виняткового запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При вирішенні питання про обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує, обставини передбачені ст.178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватими.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає обґрунтованим клопотання прокурора про необхідність обрання щодо обвинуваченому ОСОБА_4 виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Жоден з більш м`яких запобіжних заходів, на переконання суду, не здатен в повній мірі нівелювати визначені вище ризики, а саме не зможе утримати обвинуваченого від переховування від суду, тому у задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника щодо обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту необхідно відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 350, 369-372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту відмовити.

Клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу задовольнити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Маркевичеве, Ширяївського району Одеської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , пенсіонера, раніше не судимого запобіжний захід у виді тримання під вартою в Одеському слідчому ізоляторі терміном на 60 діб, тобто до 04 лютого 2019 року.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня проголошення ухвали.

СуддяОСОБА_1