Ухвала
Іменем України

01 квітня 2019 року

м. Київ
справа № 523/4163/18
провадження № 51-1511 ск 19

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на ухвалу судді Одеського апеляційного суду від 28 січня 2019 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 22 грудня

2018 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_5 в інтересах

ОСОБА_4 та ОСОБА_6 про винесення ухвали слідчим суддею про закриття кримінальних проваджень.
На вказане судове рішення ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу. Проте ухвалою судді Одеського апеляційного суду

від 28 січня 2019 року у відкритті апеляційного провадження за цією скаргою відмовлено.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 порушують питання про скасування ухвали апеляційного суду та закриття кримінальних проваджень

№ 0000453 від 08 грудня 2012 року та № 0005191

від 16 жовтня 2014 року, посилаючись при цьому на Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, норми Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), а також на Постанову Верховного суду України від 12 жовтня 2017 року №5-142кс(15)17, в якій ВСУ дійшов висновку, що у разі постановлення слідчим суддею ухвали, яка не передбачена кримінальними процесуальними нормами, до яких відсилають положення ч. 3 ст. 309 КПК, суд апеляційної інстанції

не вправі відмовити у перевірці її законності.
Перевіривши доводи касаційної скарги та надані копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 слід відмовити на таких підставах.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу

про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, доданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).
Згідно з ч. 3 ст. 307 КПК ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги

на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених

пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.
Положеннями ст. 309 КПК передбачено вичерпний перелік ухвал слідчого судді,

які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку. Скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Як убачається з касаційної скарги та доданої копії оскаржуваного судового рішення, суддя Одеського апеляційного суду, відмовляючи у відкритті провадження

за апеляційною скаргою ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , послався на положення ст. 309 КПК, оскільки оскаржувана ухвала слідчого судді не входить до переліку судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.
Таким чином апеляційний суд обґрунтовано, у відповідності до ч. 4 ст. 399 КПК, відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою

ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , з чим погоджується

і колегія суддів касаційної інстанції.
Крім того, у Рішенні Європейського суду з прав людини від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України» (заява № 23436/03) зазначено, що спосіб, у який ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також повинні бути взяті до уваги норми внутрішнього законодавства.
До того ж посилання у касаційній скарзі на висновок ВСУ у постанові від 12 жовтня

2017 року №5-142кс(15)17, що у разі постановлення слідчим суддею ухвали, яка

не передбачена кримінальними процесуальними нормами, суд апеляційної інстанції не вправі відмовити у перевірці її законності, є неспроможними, оскільки слідчий суддя Суворовського районного суду м. Одеси постановив ухвалу, яка передбачена кримінальним процесуальним законом (ч. 9 ст. 284 КПК).
Оскільки з касаційної скарги ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , доданих до неї копій судових рішень та інших документів не вбачається підстав для задоволення касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Беручи до уваги викладене, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на ухвалу судді Одеського апеляційного суду від 28 січня 2019 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3