Справа № 461/476/17
Провадження № 1-кс/461/1877/19
УХВАЛА

02.04.2019 року суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , розглянувши заяву судді ОСОБА_2 про самовідвід,

встановив:

у провадження судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_2 надійшло кримінальне провадження №0004022 від 06.09.2016 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.296, ч.2 ст.345 Кримінального кодексу України.

Суддя ОСОБА_2 заявив самовідвід, зважаючи на те, що ОСОБА_3 неодноразово було скеровано скарги на дії судді ОСОБА_2 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та Вищої Ради Правосуддя, які на даний час не розглянуті.

Статтею 75 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Згідно ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» встановлює право на справедливий судовий розгляд. Кожна людина при визначенні її громадських прав та обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого обвинувачення, має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід.
За практикою Європейського суду з прав людини важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Зважаючи на те, що кримінальне провадження №0004022 від 06.09.2016 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.296, ч.2 ст.345 Кримінального кодексу України, стосується дій ОСОБА_3 , який оскаржує дії судді до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та Вищої Ради Правосуддя, з метою усунення всіх сумнівів щодо неупередженості судді під час розгляду справи, приходжу до висновку, що заява судді ОСОБА_2 підлягає до задоволення, зважаючи на те, що суддя сам вказав на підстави і обставини неможливості розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 75, 80, 81 КПК України, -
постановив:

Заяву судді ОСОБА_2 про самовідвід задоволити.
Відвести суддю ОСОБА_2 від участі у розгляді кримінального провадження №0004022 від 06.09.2016 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.296, ч.2 ст.345 Кримінального кодексу України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1