Справа № 606/2099/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2019 року м. Теребовля

Слідчий суддя Теребовлянського районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , володільця майна ОСОБА_3 , розглянувши в залі суду в місті Теребовля клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Теребовлянського районного суду Тернопільської області з клопотанням про скасування арешту майна автомобіль «Ford Transit», д.н.з. НОМЕР_1 який належить ОСОБА_3 , накладеного ухвалою слідчого судді Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 14 вересня 2018 року.
Клопотання обґрунтовано тим, що в подальшому застосуванні арешту відпала потреба, оскільки арешт є заходом забезпечення кримінального провадження, однак кримінальне провадження № 00000309 закрито на підставі постанови слідчого від 14.12.2018 року.
ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, викладених у ньому та просив його задовольнити.

Слідчий, будучи повідомлений належними чином, в судове засідання не з`явився.
Заслухавши пояснення володільця майна, вивчивши клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає до задоволення, виходячи з таких міркувань.
Ухвалою слідчого судді Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 14 вересня 2018 року накладено арешт на майно, а саме на автомобіль «Ford Transit», д.н.з. НОМЕР_1 який належить ОСОБА_3 .
14 грудня 2018 року слідчим СВ Теребовлянського ВП ГНУП в Тернопільській області ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000309 від 13.09.2018 року на підставі п.1 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення.
Згідно ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації, збереження речових доказів. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Відповідно ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

За таких обставин, ОСОБА_3 як законний власник нерухомого майна, ініціював звернення із клопотанням до слідчого судді про скасування арешту на майно, проте не на стадії досудового розслідування, а коли кримінальне провадження, в рамках якого був накладений арешт, закрито і доля речових доказів не була вирішена.

При вказаній обставині слід враховувати положення частини 6 статті 9 Кримінального процесуального кодексу України, згідно якої у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначення частиною 6 статті 7 цього Кодексу, до яких відносяться, зокрема, верховенство права, законність, недоторканість права власності.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, у разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171 - 174 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Обмеження права користування, володіння чи розпорядження власністю може бути лише обмежене Законом і має бути виправданим для кожного випадку окремо. Право власності є непорушним.

Із аналогічних правовідносин висловив свою позицію Європейський суд з прав людини в справі «Христов проти України», згідно якої суд повинен встановити підтримання «справедливої рівноваги» між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи. Необхідну рівновагу не буде забезпечено, якщо відповідна особа несе «особистий і надмірний тягар».

За таких обставин, враховуючи закриття кримінального провадження, в рамках якого був накладений арешт на рухоме майно і без визначення його долі, як речового доказу, доведеність матеріалами клопотання, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, а відтак невиправданим є обмеження власника майна у реалізації права користування, володіння чи розпорядженням майном протягом значного проміжку часу із незалежних від нього обставин, без відповідних на те підстав та належних обґрунтувань, приходжу до висновку, що клопотання ОСОБА_3 є підставне, належним чином обґрунтоване і мотивоване, базується на нормах законодавства для захисту свого права власності, яке є непорушне, а тому підлягає до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 8, 9, 100, 174, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 14 вересня 2018 року на майно, а саме: на автомобіль «Ford Transit», д.н.з. НОМЕР_1 який належить ОСОБА_3 .

Ухвала є остаточною, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1