Справа № 301/313/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

28.03.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/131/19, за апеляційною скаргою, яку подав адвокат ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И В :
ухвалою слідчого судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 10 лютого 2019 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ Іршавського ВП Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 і застосовано щодо підозрюваного за ч. 2 ст. 187 та ч. 3 ст. 289 КК України
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород Закарпатської області, мешканця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, раніше не судимого,
запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на строк 60 днів, а саме, до 11.04.2019, включно.
З матеріалів за клопотанням убачається, що 10 лютого 2019 року до Іршавського районного суду Закарпатської області надійшло погоджене із прокурором клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 .. У клопотанні слідчий вказує на те, що органом досудового розслідування ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні передбачених ч. 2 ст. 187 та ч. 3 ст. 289 КК України кримінальних правопорушень, а саме, у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозами застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, та незаконному заволодінні транспортними засобами, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та з погрозою застосування насильства, що є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, що завдало значної матеріальної шкоди. Посилається на те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, зокрема, заявою ОСОБА_9 про вчинені кримінальні правопорушення; протоколами: прийняття заяви від ОСОБА_10 про вчинені кримінальні правопорушення ; огляду місця події території за адресою АДРЕСА_2 ; допиту потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ; огляду предмета запису з відеокамери на АЗС «Робітник»; затримання ОСОБА_6 .. Зазначає, що оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою із трьома невстановленими особами, тому вважає, що існують достатні підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може ухилятись від слідства та суду, незаконно впливати на інших співучасників злочину, потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, чим перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, зазначає, що ОСОБА_6 повідомлено також про підозру у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України кримінального правопорушення в рамках іншого провадження № 0001168 й обвинувальний акт щодо нього скеровано до Іршавського районного суду. Вважає, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для запобігання вищевказаним ризикам. Просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.
В ухвалі слідчого судді вказується на те, що надані органом досудового розслідування докази доводять обставини, що свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні передбачених ч. 2 ст. 187 та ч. 3 ст. 289 КК України кримінальних правопорушень, за скоєння яких може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, що у своїй сукупності з тим, що ОСОБА_6 також повідомлено про підозру у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України кримінального правопорушення в рамках іншого кримінального провадження № 0001168 й обвинувальний акт скеровано до Іршавського районного суду, свідчить і про наявність достатніх підстав вважати, що існують передбачені ст. 177 КПК України ризики, на які вказується у клопотанні, зокрема, ризики про те, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може ухилятись від слідства та суду, незаконно впливати на інших співучасників злочину, потерпілих та свідків кримінального правопорушення, перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку із чим, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, можуть бути недостатньо ефективними для запобігання цим ризикам.
В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною, оскільки винесена без урахування дійсних обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що слідчий суддя при постановленні ухвали не врахував, що до клопотання не долучено будь-якого доказу чи аргументу, які б свідчили про вчинення ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень,зокрема, про те, що ОСОБА_6 дійсно домовлявся з іншими підозрюваними про вчинення кримінальних правопорушень, що ОСОБА_6 комусь із потерпілих погрожував предметом, схожим на пістолет, а також про інші обставини, які б підтвердили активну участь ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень. Зазначає, що органом досудового розслідування також не доведено наявності будь-яких ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Крім того, вважає, що слідчий суддя залишив поза увагою позиції ЄСПЛ (рішення у справах «Лабіта проти Італії», «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Бойченко проти Молдови»), які ставлять сторону обвинувачення в положення, коли необхідно дійсно доводити ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а не лише констатувати їх, що у свою чергу є порушенням вимог передбачених п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Посилається й на те, що висновок слідчого судді про неможливість визначення ОСОБА_6 розміру застави є безпідставним, оскільки будь-яких тілесних ушкоджень ніхто з потерпілих не отримував. Крім того, зазначає, що слідчий суддя не врахував того, ОСОБА_6 має неповнолітню дитину, і являється єдиним опікуном свого діда престарілого ОСОБА_13 та єдиною опорою своєї матері ОСОБА_14 , яка проживає з ним і через важкий стан здоров`я також потребує постійного догляду та піклування. Стверджує, що ОСОБА_6 страждає на виразу шлунку та дванадцятипалої кишки, через що постійно дотримується дієти та періодично проходить медикаментозний курс лікування. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою клопотання задовольнити частково, застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з обов`язком не залишати місце фактичного проживання з 22 год. до 06 год. для можливості працювати та утримувати родину з можливістю доглядати за особою, в якої він є опікуном, а також покласти на нього інші обов`язки, передбачені ст. 181 КПК України.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу; прокурора ОСОБА_5 , який судове рішення вважає законним та обґрунтованим і просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, щоапеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. ст. 177, 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що під час розгляду клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу участь у його розгляді приймали як підозрюваний ОСОБА_6 , так і його захисник адвокат ОСОБА_7 , що свідчить про дотримання слідчим суддею і вимог передбачених ст. 193 КПК України.

Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що надані органом досудового розслідування докази доводять обставини, що свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України кримінальних правопорушень. Указаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання матеріалами (доказами), зокрема: заявою ОСОБА_9 про вчинені кримінальні правопорушення; протоколами : прийняття заяви від ОСОБА_10 про вчинені кримінальні правопорушення ; огляду місця події території за адресою АДРЕСА_2 ; допиту потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ; огляду предмета запису з відеокамери на АЗС «Робітник», на підставі яких 09.02.2019 слідчий виніс повідомлення ОСОБА_6 про підозру, яке цього ж дня йому вручено. Погоджуючись з указаним висновком та оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що до клопотання не долучено будь-якого доказу чи аргументу, які б свідчили про вчинення ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, зокрема, про те, що ОСОБА_6 дійсно домовлявся з іншими підозрюваними про скоєння кримінальних правопорушень, комусь із потерпілих погрожував предметом, схожим на пістолет, а також про інші обставини, які б підтвердили активну участь ОСОБА_6 в їх вчиненні, колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів приходить до висновку про те, що додані до клопотання матеріали (докази) підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у скоєнні кримінальних правопорушень, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг учинити вищевказані кримінальні правопорушення. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Обґрунтованим, на думку колегії суддів, є й висновок слідчого судді про те, що, перебуваючи на волі, з метою уникнення покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним у вчиненні передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України кримінальних правопорушень, підозрюваний ОСОБА_6 може ухилятись від слідства та суду,незаконно впливати на інших співучасників злочину, потерпілих та свідків кримінальних правопорушень, перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів вважає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень та фактичні обставини їх вчинення, у своїй сукупності з їх тяжкістю (вчинено тяжкий та особливо тяжкий злочини, за які може бути призначено покарання у виді позбавлення волі, відповідно, на строк від 7 до 10 та від 7 до 12 років), повністю підтверджують наявність вищевказаних ризиків та висновок слідчого судді й у цій частині.

При оцінці доводі апеляційної скарги та прийнятті судового рішення, колегія суддів враховує й те, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 309 КК України в рамках іншого кримінального провадження за № 0001168 скеровано до Іршавського районного суду, відповідно до вироку якого ОСОБА_6 за скоєне діяння визнаний винним і засуджений до покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень. Указане також підтверджує обґрунтованість висновку слідчого судді про можливе вчинення ОСОБА_6 інших кримінальних правопорушень.
Викладені у підозрі про вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень відомості про те, що діяння ОСОБА_6 скоїв за попередньою змовою із трьома невстановленими особами, призводять до суджень про обґрунтованість ризику можливого впливу підозрюваного на свідків, потерпілих та інших осіб, причетних до їх вчинення.
З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання також убачається, що слідчий та прокурор під час розгляду клопотання посилалися на вищенаведені обставини, і що слідчим суддею таким дана належна оцінка.

Вищенаведені обставини свідчать і про обґрунтованість висновку слідчого судді про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи ніж тримання під вартою, можуть бути недостатніми для запобігання вищенаведеним ризикам, у зв`язку із чим, доводи апеляційної скарги про те, що органом досудового розслідування не доведено наявності будь-яких ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги та жодним чином не спростовують указаного висновку слідчого судді.

Крім того, колегія суддів вважає, що, постановляючи ухвалу про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, врахував і положення ст. ст. 182, 183 КПК України, та обґрунтовано не визначив розмір застави, оскільки діяння, у скоєнні яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 були поєднані із застосуванням насильства, у тому числі, насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, - доводи апеляційної скарги у цій частині відхиляє.
Як такі, що не знайшли свого підтвердження, не впливають на висновки слідчого судді та спростовуються вищенаведеним, колегія суддів відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що слідчий суддя залишив поза увагою позиції ЄСПЛ (рішення у справах «Лабіта проти Італії», «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Бойченко проти Молдови»), які ставлять сторону обвинувачення в положення, коли необхідно дійсно доводити передбачені ст. 177 КПК України ризики, а не лише констатувати їх, що у свою чергу є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

При оцінці доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_6 має неповнолітню дитину, є єдиним опікуном свого діда престарілого ОСОБА_13 та єдиною опорою своєї матері ОСОБА_14 , яка проживає з ним і через важкий стан здоров`я також потребує постійного догляду та піклування, колегія суддів враховує те, що ОСОБА_6 , будучи розлученим та працездатним, будь-якою суспільно-корисною діяльністю, яка би дозволяла йому мати доходи та утримувати неповнолітню дитину та батьків не займався ; документи у підтвердження факту перебування його у трудових відносинах із будь - ким із роботодавців не надав, а також сторона захисту не надала будь-які документи, що підтверджують факт надання матеріальної допомоги неповнолітній доньці.
При оцінці доводів апеляційної скарги про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з обов`язком не залишати місце фактичного проживання з 22 год. до 06 год. для можливості працювати та утримувати родину, колегія суддів враховує наведене вище й те, що будь-яких доказів (документів) у підтвердження можливого працевлаштування ОСОБА_6 сторона захисту не надала.
Одночасно, колегія суддів відмовляє у задоволенні клопотань депутатів Білківської сільської ради ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 про передачу їм підозрюваного ОСОБА_6 на поруки, оскільки вказані депутати не підтвердили наявність того рівня довіри, який би гарантував належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання покладених на них обов`язків. При прийнятті рішення, колегія суддів враховує й те, що вказані вище депутати на розгляд справи до апеляційного суду не з`явились, що, у випадку задоволення заяв про передачу на поруки, унеможливлює роз`яснення їм вимог передбачених ст. 180 КПК України, відібрання від них письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, зобов`язання за необхідності доставити ОСОБА_6 до органу досудового розслідування чи в суд на першу їх вимогу.
На інші доводи в обґрунтування незаконності судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, і таких даних у ході розгляду апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

При встановленні строку тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою, слідчим суддею враховано, що останньому 09.02.2019 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, що у свою чергу свідчить про те, що слідчим суддею визначено строк тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою та строк дії постановленої ухвали (до 11.04.2019) відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б істотно могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх, і на такі сторона захисту не вказувала.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 194, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу, яку подав адвокат ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 10 лютого 2019 року, якою щодо підозрюваного за ч. 2 ст. 187 та ч. 3 ст. 289 КК України ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави, залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: