У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 січня 2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого суді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0002770 від 03 вересня 2018 року по обвинуваченню, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 361 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 361 КК України, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002770 від 03 вересня 2018 року відносно ОСОБА_4 .

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області було призначено підготовче судове засідання.

05 грудня 2018 року між прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_3 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з іншого боку, за участю захисника ОСОБА_5 , за письмовою згодою потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які в порядку абзацу 5 ч. 4 ст. 469 КПК України, не заперечують проти укладення угоди про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором, про що надали відповідні заяви, на підставі ст. 468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.

Сторони погоджуються на призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді: за ч.2 ст. 186 КК України 4 роки позбавлення; за ч. 2 ст. 189 КК України 3 роки позбавлення волі; за ч. 1 ст. 361 КК України 1 рік позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань обрати до ОСОБА_4 покарання у вигляді 5 років позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості. Просив звільнити обвинуваченого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням строком на два роки.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечив проти укладення угоди про визнання винуватості, обставини викладені в угоді не заперечував. Підтвердив в суді те, що він надавав письмову згоду , під час досудового розслідування, на укладення такої угоди між прокурором та підозрюваним.

Потерпіла ОСОБА_7 в підготовче судове засідання не зявилась, повідомлялась належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Згідно наявної в справі заяви. Просить розглядати справу у її відсутності.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що з урахуванням наявної відповіді з ДУ «Центр пробації» філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області про те, що ОСОБА_4 не відбув громадські роботи за попереднім вироком просила угоду про визнання винуватості не затверджувати.

Ознайомившись з обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості, вислухавши думку сторін, суд прийшов до висновку, що в затверджені угоди слід відмовити.

Згідно п.1, п.2 ч.7 ст.474 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; умови угоди не відповідають інтересам суспільства.

Вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 23 березня 2013 року ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 186 ч. 2, 70 ч. 4 КК України та засуджений до 4 років 3 місяців позбавлення волі.

Початок строку покарання 19 листопада 2010 року, кінець строку покарання 19 лютого 2015 року.

Ухвалою Шевченківський районний суд м. Львова від 17 вересня 2014 року спільне клопотання адміністрації Личаківської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області (№30) та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про заміну ОСОБА_4 не відбутої частини покарання більш м`яким у виді громадських робіт відповідно до вимог ст. 82 КК України задоволено. Замінено ОСОБА_4 невідбуту частину покарання у виді 05 (п`ять) місяців 02 (два) дні позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді 240 (двісті сорок) годин громадських робіт.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Відповідно до ст. 472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначається узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням.

Згідно з ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до призначеного покарання за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком.

Як вбачається з відповіді з ДУ «Центр пробації» філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області та матеріалів справи, ОСОБА_4 має невідбуте покарання у виді 240 годин громадських робіт за попереднім вироком, однак прокурором при укладені угоди про визнання винуватості така обставина не була врахована, у зв`язку з чим узгоджене сторонами покарання не відповідає вимогам закону, а саме статтям 65 та 71 КК України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що умови угоди в частині призначення остаточного покарання суперечать вимогам закону та не відповідають інтересам суспільства, а тому угода затвердженню не підлягає.

Враховуючи викладене, суд відмовляє у затвердженні даної угоди, як такої, що суперечить вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального кодексу України.

З врахуванням викладеного, керуючись ст.ст.314-316, 342, 347 КПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості від 05 грудня 2018 року, укладену між прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_3 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з іншого боку, за участю захисника ОСОБА_5 , за письмовою згодою потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які в порядку абзацу 5 ч. 4 ст. 469 КПК України, не заперечують проти укладення угоди про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором, про що надали відповідні заяви, на підставі ст. 468, 469, 472 КПК України.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського Апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1