Справа № 755/1769/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" листопада 2018 р.Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0011924 від 27 серпня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, непрацюючого, із середньою освітою, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 27 лютого 2007 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 17 вересня 2008 року умовно-достроково з невідбутою частиною покарання 1 рік 5 місяців 18 днів; 18 лютого 2011 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений постановою Березанського міського суду Київської області від 18 квітня 2012 року умовно-достроково з невідбутою частиною покарання 6 місяців 25 днів; 18 липня 2013 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 років 1 місяців позбавлення волі, 11 лютого 2016 року звільнений на підставі постанови Березанського міського суду Київської області від 03 лютого 2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 186 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
захисника ОСОБА_11 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_6 27 серпня 2017 року приблизно о 01 год 30 хв, перебуваючи за адресою: м. Київ, просп. Миру, 2/3, побачив раніше невідомого йому ОСОБА_10 , який знаходився на зупинці громадського транспорту. В цей час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння майном ОСОБА_10 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного із насильством, небезпечним для здоров`я потерпілого ОСОБА_10 , діючи з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, ОСОБА_6 , впевнившись, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, підійшов до потерпілого ОСОБА_10 наніс удар рукою та вирвав у нього сумку чорного кольору, вартістю 2 000 грн 00 к., в якій знаходилися: паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_10 , ідентифікаційний код на ім`я ОСОБА_10 , пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_10 , дві перепустки ОСОБА_10 , дві банківські картки («Ощадбанк», «ПриватБанк»), розкладний ніж, вартістю 400 грн 00 к., зарядний пристрій, вартістю 350 грн 00 к., флеш-накопичувач, вартістю 300 грн 00 к., гаманець, вартістю 50 грн 00 к., грошові кошти у сумі 200 грн 00 к., після чого побіг у напрямку Дарницької площі, що в місті Києві.

Проте потерпілий ОСОБА_10 наздогнав ОСОБА_6 та схопив за шлейку власної сумки.

В цей час у ОСОБА_6 виник умисел направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та з метою подолання опору із сторони потерпілого. В результаті цього він наніс численні удари кулаками в обличчя потерпілого, внаслідок яких ОСОБА_10 впав на землю та не зміг чинити опір.
Скориставшись сприятливою обстановкою для продовження своїх злочинних дій, ОСОБА_6 нахилився до потерпілого ОСОБА_10 , який лежав на землі, та здійснив обшук верхнього одягу, в який останній був одягнений, та відкрито викрав з кишені штанів мобільний телефон марки «Huawei Y6 Pro grey», вартістю 4 000 грн 00 к.
Після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 7 300 грн 00 к.
Згідно висновку експерта №1472/е від 11 січня 2018 року потерпілому ОСОБА_10 спричиненні тілесні ушкодження, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу.
Крім того, 16 грудня 2017 року, приблизно о 12 год 00 хв ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: м. Київ, б-р Верховної Ради, 28, побачив раніше невідомого йому ОСОБА_9 , який заснув на лавці. В цей момент у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення майна ОСОБА_9 .
Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, ОСОБА_6 , переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, підійшов до ОСОБА_9 , здійснив обшук верхнього одягу, в який останній був одягнений, та виявив у правій зовнішній кишені куртки мобільний телефон марки «Huawei», вартістю 1 700 грн 00 к.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 повторно таємно викрав мобільний телефон марки «Huawei», вартістю 1 700 грн 00 к., що належить потерпілому ОСОБА_9 . Після цього намагався непомітно залишити місце вчинення злочину, але його дії були помічені випадковим очевидцем подій ОСОБА_12 , а в подальшому і свідком ОСОБА_13 .

Свідок ОСОБА_12 , усвідомлюючи, що ОСОБА_6 вчиняє викрадення чужого майна, неодноразово голосно висловлював вимогу припинити протиправні дії, на що ОСОБА_6 , чітко усвідомлюючи, що його дії були помічені сторонніми особами та стали носити відкритий характер, свої злочинні наміри не припинив, та продовжуючи утримувати при собі викрадене майно, втік з місця вчинення кримінального правопорушення. Викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 1 700 грн 00 к.
Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 186 КК України, не визнав та зазначив, що ні 26 ні 27 серпня 2017 року кримінального правопорушення щодо потерпілого ОСОБА_10 він не вчиняв, а в цей час спав вдома. Свідка ОСОБА_14 він знає з дитинства та оскільки займався ремонтом мобільних телефонів, то часто звертався за допомогою до нього щоб змінювати прошивку на мобільних телефонах. Мобільні телефони, які були поламані він купував на сайті «ОLX», лагодив та потім продавав. Де він взяв мобільний телефон, який належав ОСОБА_10 не пам`ятає, можливо, купив на сайті «ОLX». Вважає, що пенсійне посвідчення ОСОБА_10 потрапило до квартири під час обшуку, який було проведено з численними порушеннями. Його могли підкинути оперативні працівники, які дізнались у ОСОБА_14 , що обвинувачений передав у ремонт мобільний телефон. У протоколі обшуку він писав заперечення, зокрема, щодо того, щойому розбили мобільний телефон, вибили вхідні двері та провели обшук без ухвали слідчого судді, щодо факту підкидання пенсійного посвідчення не писав, оскільки, був спросоння. Щодо подій, які відбулись 16 грудня 2017 року з потерпілим ОСОБА_9 , то він теж не причетний до даного епізоду, оскільки того дня, приблизно об 11 год 30 хв він виходив у магазин «Фора» за продуктами, після чого повернувся додому та весь час там знаходився. З потерпілим ОСОБА_9 він не знайомий та мобільних телефонів йому не лагодив. Вважає, що свідки його впізнали, оскільки, працівники поліції показували їм, як куртку, так і його фотознімки. Куртку, яку у нього вилучили, він носив, але в магазин ходив у чорній куртці, це пам`ятає точно.

Сторона захисту, посилаючись на неузгодженості у показаннях свідків та потерпілих, процесуальні порушення при зібранні доказів, а саме: проведенні обшуку, пред`явленні фотознімків та речових доказів для впізнання, протоколів огляду місця події просила суд визнати недоведеною винуватість обвинуваченого у вчиненні поставлених йому у провину злочинів та виправдати з цих підстав.

Не зважаючи на захисну позицію обвинуваченого ОСОБА_6 , його винуватість у вчиненні злочинів за вказаних вище обставин підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

По епізоду від 27 серпня 2017 року
Потерпілий ОСОБА_10 показав, що працює в магазині, який розташований на Дарницькій площі. 26 серпня 2017 року у нього був день народження, тому він разом з друзями відзначив це свято та приблизно о 00 год пішов до зупинки «Пропект Миру» для того щоб дочекатись тролейбуса та добратись додому. Коли він перебував на зупинці, до нього підійшов чоловік та наніс удар в голову від якого розсіклась шкіра над оком. Після цього незнайомець став зривати барсетку правою рукою, а лівою продовжив наносити удари. Знявши барсетку, зловмисник намагався залишити місце нападу, однак він став його наздоганяти та через, приблизно 15 м, наздогнавши нападника, почав відбирати барсетку за шлейку. Проте, нападник наніс удар від якого він впав на землю та продовжив наносити удари. Коли він припинив чинити опір, то нападник з кишені викрав мобільний телефон, після чого залишив місце злочину. Особою, яка вчинила розбійний напад на нього був ОСОБА_6 , якого потерпілий впізнає за зовнішніми рисами обличчя. Під час нападу викрадено такі речі: телефон «Huawei Y6 Pro grey», пенсійне посвідчення, паспорт, пропуск з військової частини, код ідентифікаційний, який знаходився у паспорті, банківські картки «Ощадбанк» та «Приватбанк», грошові кошти в подарунковому конверті в розмірі чи 200 чи 400 грн, він не пам`ятає, зарядний пристрій до мобільного телефону, картка пам`яті у мобільному телефоні, флешка білого кольору, розкладний ніж зеленого кольору. Йому повернуто мобільний телефон та пенсійне посвідчення. Також зазначив про те, що при первинних показаннях вказував, що на нього напали дві невідомі йому особи, оскільки неподалік зупинки, де він перебував, знаходився ще один чоловік, який міг відволікати увагу, проте удари наносив лише обвинувачений. На тому, що злочин могли вчиняти групою осіб не наполягає. Також зазначив, що перший допит проводився в лікарні, коли він перебував у поганому стані. До пред`явлення фото для впізнання повідомляв працівникам поліції, що може впізнати особу нападника.
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показав, що точної дати не пам`ятає, але це може бути 28 серпня 2017 року у вечірній час доби до нього зателефонував ОСОБА_6 та попросив розблокувати графічний код ключ на мобільному телефоні марки «Huawei» чорного кольору. Він розблокував мобільний телефон та передав його ОСОБА_6 . Для чого потрібно було знімати блокування не цікавився. На наступний день зранку до свідка прийшов сусід та поцікавився чи у нього немає мобільного телефону на продаж. Він пригадав про ОСОБА_6 , який приходив до нього напередодні та казав, що хоче продати вище вказаний мобільний телефон. Гроші за мобільний телефон він забрав на наступний день, мобільний продав без картки мобільного оператора. Також зазначив, що ОСОБА_6 займався продажем квітів та мав свій магазин. Чи займався продажем та ремонтом мобільних телефонів не знає.

Допитаний свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні показав, що шукав для сина мобільний телефон, у зв`язку із чим в кінці серпня 2017 року звернувся з цим питанням до свого сусіда ОСОБА_14 , оскільки знав, що останній займається ремонтом мобільних телефонів. ОСОБА_14 повідомив йому про мобільний телефон марки «Huawei», чорного кольору на дві сім картки, який він купив за 2 000 грн. Приблизно 05 жовтня 2017 року до нього зателефонували працівники поліції та повідомили, що мобільний телефон марки «Huawei», який він придбав є викраденим, після чого він був допитаний працівниками поліції та у нього вилучили мобільний телефон. Після цього він звернувся до ОСОБА_14 за поясненнями, але останній зазначив, що йому нічого не було відомо про те, що мобільний є викрадений. Коли він купував мобільний телефон, то не цікавився зарядкою до нього, оскільки у нього був свій зарядний пристрій.
По епізоду від 16 грудня 2017 року:
Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 показав, що 16 грудня 2017 року приблизно о 10 год 00 хв повернувся з Черкаської області та приїхав на Дарницьку площу у місті Києві, зайшов до магазину «Фора» купив продукти, після чого присів на лавочці та задрімав приблизно на 30 40 хв. Проснувся від того, що неподалік кричали люди та помітив як біг обвинувачений, після чого виявив відсутність власного мобільного телефону. ОСОБА_6 з місця злочину побіг за ріг будинку та через певний проміжок часу вийшов з іншої сторони у другій куртці, проте, як згодом виявилось, він свою куртку вивернув на другу сторону. Обличчя ОСОБА_6 потерпілий побачив коли той втікав, приблизно на відстані 5 м, так як обвинувачений повернувся обличчям у його сторону. Також зазначив, що коли дрімав на лавочці, то не відчував як його обшукували.

Впізнання обвинуваченого здійснював того ж дня, а саме 16 грудня 2017 року, коли йому працівник поліції пред`явив фотознімок та запитав чи ця особа здійснила викрадення мобільного телефону, на що він відповів ствердно. Під час пред`явлення фотознімків для впізнання йому показували 4 фото, однак тієї, що показувати 16 грудня 2017 року там не було.

Досліджуючи речові докази у справі, які вилучені під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 він впізнає по потертостях свій чохол від мобільного телефону.

Будучи допитаним в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показав, що в першій половині дня, може бути 12 год, 16 грудня 2017 року він перебував неподалік магазину «Фора». Звернув увагу, що один чоловік сидів на лавочці, а інший підійшов та почав щось шукати у кишенях сидячого. З лівої сторони з нагрудної кишені витягнув телефон. Коли підійшов поближче до лавочки, то помітив, що особа, яку обшукували є його друг по імені ОСОБА_16 . Чоловік, який забрав щось з кишені почав йти в іншу сторону, на що він крикнув « ОСОБА_17 ». Особа, яка обшукувала його друга, повернулась та побігла в сторону будинку. Після чого вийшла з іншої сторони в куртці іншого (сірого) кольору, а до того була в куртці помаранчевого кольору. Запам`ятав, що грабіжник був лисуватий та в джинсах. Чи показували йому один фотознімок обвинуваченого він не пам`ятає.
Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні показав, що факту викрадення він не бачив, проте зрозумів, що відбулось правопорушення, коли став кричати свідок. Дана подія трапилась десь у грудні 2017 року у денну пору доби. Він знаходився посередині між потерпілим, до якого була відстань, приблизно 50 м та особою, яка викрала мобільний телефон до якого була відстань приблизно 100 м. Особу, яка викрала мобільний телефон свідок бачив зі спини. Це чоловік невисокого росту (приблизно 1,6 1,7 м), повнуватої тілобудови, який був одягнений в оранжеву куртку. Цей чоловік зайшов за ріг будинку та через 5 хв вийшов з іншої сторони, проте куртка була вивернута на іншу сторону, лише капюшон залишився оранжевим. Після вчинення злочину підійшов до потерпілого ОСОБА_9 та показав на чоловіка, який викрав мобільний телефон, але грабіжник на той час уже зайшов за ріг будинку.
Будучи допитаним в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 показав, що працює оперуповноваженим Дніпровського УП ГУНП у м. Києві. Коли був на чергуванні, то надійшло повідомлення про те, що трапився грабіж. Після прибуття на місце події, зустрів потерпілого, який повідомив, що бачив грабіжника, у зв`язку із цим вирішив уточнити чи це не ОСОБА_6 та показав фотокартку, на що потерпілий ОСОБА_9 відповів ствердно. Також свідки підтвердили, що бачили ОСОБА_6 . Фото було з ломбарду, де обвинувачений здавав телефон. В подальшому у квартирі обвинуваченого проведено обшук. Знайшли мобільний телефон потерпілого, який був проданий свідку ОСОБА_15 , а свідок ОСОБА_14 підтвердив, що телефон йому приніс ОСОБА_6 .
Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні показав, що був запрошений працівниками поліції як понятий при проведенні обшуку, який було проведено у квартирі обвинуваченого. Під час обшуку було близько п`яти працівників поліції, дружина обвинуваченого, в одній кімнаті знаходився ОСОБА_6 , а в іншій його мати. Обвинуваченому працівниками поліції було роз`яснено права та здійснювався відеозапис. Під час обшуку вилучено багато зламаних мобільних телефонів, ювелірні вироби, декілька документів, які підтверджують особу, паспорти, студентський квиток та пенсійне посвідчення, яке знаходилось за гіпсокартоном біля шафи. Також ще знайшли куртку, яка знаходилась у пральній машинці. Усі вилучені речі були упаковані, прошиті ниткою та опечатані, а на печатках розписались поняті. Під час обшуку обвинувачений стверджував, що мобільні телефони його, так як він займається їх ремонтом, а студентський його колишньої дівчини. Щодо пенсійного посвідчення, то він не зміг пояснити кому воно належить. Протягом всього обшуку було двоє понятих. Один співробітник поліції витягував речі та передавав іншому. Зауваження щодо обшуку зі сторони обвинуваченого та його матері були зафіксовані.
Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні показав, що був понятим при проведенні обшуку у квартирі ОСОБА_6 по бульвару Верховної Ради у місті Києві зимою 2017 року. Двері до квартири виламали працівники МНС, оскільки на стукіт поліції, який тривав приблизно годину, мешканці не реагували. Квартира двокімнатна і в ній на той момент перебували обвинувачений, його співмешканка та мати. Під час обшуку вилучено багато поламаних мобільних телефонів, паспорт, студентські квитки дівчат та посвідчення. Постійно здійснювалась відеофіксація, заперечень до протоколу у нього не було, постійно був присутній поряд зі співробітниками поліції, які проводили обшук. Також на кухні з пральної машини було вилучено куртку, яка була двох кольорів. Під час обшуку було складено протокол, а усі речі окремо описували, складали в пакети та опечатувались. Обвинувачений пояснень не надавав.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 показала, що є цивільною дружиною ОСОБА_6 та додала, що 16 грудня 2017 року вона прийшла з роботи біля 10 год та прилягла відпочити. На той момент її чоловік був вдома, через деякий час він вийшов у магазин, потім повернувся, приніс воду, фрукти та пачку сигарет, після чого роздягнувся та приліг відпочити. У чому він був одягнений в цей день не пам`ятає. ОСОБА_6 одного разу при ній здав у ломбард власний мобільний телефон, оскільки їм були потрібні кошти, так як згодом не повернули кошти, то мобільний залишився у ломбарді. Офіційно ОСОБА_6 не працевлаштований, проте працює неофіційно на будівництві та робив ремонти у квартирах, а також лагодив мобільні телефони. Зазначила, що у нього була помаранчева куртка, яку вона 16 грудня 2017 року поклала у пральну машинку, проте вона не двостороння. Була присутня при проведенні обшуку у квартирі, який проходив за участю двох понятих та 6 працівників поліції, які не представились. Газовий балончик, який був вилучений під час обшуку належить їй. Також зазначила, що поняті разом із працівниками поліції ходили по різних кімнатах в квартирі.
Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні показав, що в грудні 2017 року був понятим при пред`явленні фотознімку для впізнання. На листочку показували 4 або 6 фото, точно не пам`ятає, також був ще один понятий. Особа, яка впізнавала, вказала на фото одразу, ніхто не підказував і сумнівів не було.
Також винуватість ОСОБА_6 підтверджується сукупністю доказів наданих стороною обвинувачення та безпосередньо досліджених судом, зокрема:

протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 27 серпня 2017 року, в якому зазначається, що 27 серпня 2017 року о 01 год 30 хв по просп. Миру, 2/3 невідома особа відкрито заволоділа особистими речами ОСОБА_10 та він перебуває у відділенні спецтравми у Київській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги (т. 1 а.с. 132);

протоколом огляду місця події від 27 серпня 2017 року, об`єктом огляду якого є ділянка місцевості біля будинку 2/3 по просп. Миру у м. Києві (т. 1 а.с. 130);

протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 06 грудня 2017 року під час якого потерпілий ОСОБА_10 вказав на фотознімок ОСОБА_6 , як на особу, яка 27 серпня 2017 року вчинила щодо нього протиправні дії. Впізнання відбулось за таких ознак: широкий ніс, низько посаджені очі (глибоко), густі брови, низько посаджені очі відносно лоба (т. 1 а.с. 140-142);

протоколом огляду місця події від 05 жовтня 2017 року, під час якого ОСОБА_15 зазначив, що мобільний телефон марки «Huawei» чорного кольору imei: 1 НОМЕР_1 , imei: 2 НОМЕР_2 він придбав у ОСОБА_14 (т. 1 а.с. 144);

протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 24 січня 2018 року під час якого свідок ОСОБА_14 вказав на фотознімок з ОСОБА_6 , як на фотознімок товариша. Впізнання відбулось за таких ознак: формою залисин, висотою лоба, формою носа та пухлою формою губ (т. 1 а.с. 145-147). Щодо тверджень сторони захисту про недопустимість вказаного доказу через ту обставину, що свідок був знайомий з обвинуваченим, суд зазначає таке.

Слідчим, відповідно до вимог ст. 228 КПК України перед пред`явленням фотознімків для впізнання попередньо з`ясовано у свідка чи може він впізнати особу та за якими ознаками. Крім того, попереджено про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України.

Відповідно до ст. 63 Конституції України особа не несе відповідальність за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом. Під час досудового слідства та судового розгляду свідок не відмовлявся давати показання, користуючись ст. 63 Конституції України та зазначив, що у нього немає підстав оговорювати обвинуваченого;

протоколом огляду речей від 10 жовтня 2017 року з ілюстративною таблицею, згідно якого слідчим за участю потерпілого ОСОБА_10 оглянуто мобільний телефон марки «Huawei Y6 Pro grey» темно сірого кольору imei: 1 НОМЕР_3 , imei: 2 НОМЕР_2 , який ознак пошкодження не має, без сім картки. Під час огляду речей потерпілий ОСОБА_10 впізнав свій мобільний телефон марки «Huawei Y6 Pro grey» темно сірого кольору, який був викрадений 27 серпня 2017 року за адресою: м. Київ, просп. Миру, 2/3 (т. 1 а.с. 148-149, 150-153). Суд вважає правильним imei: 1 мобільного телефону «Huawei Y6 Pro grey» НОМЕР_1 , оскільки даний факт підтверджується ілюстративною таблицею до протоколу огляду речей, крім того телефон був оглянутий в судовому засіданні. Зазначення в протоколі огляду речей від 10 жовтня 2017 року, розписці потерпілого ОСОБА_10 та постанові про визнання речовим доказом imei: 1 НОМЕР_3 вважає опискою;

висновком судово-медичної експертизи № 1472/Е від 11 січня 2018 року, згідно якого, під час звернення за медичною допомогою 27 серпня 2017 року о 01 год 43 хв у ОСОБА_10 мало місце тілесне ушкодження: закрита черепно-мозкова травма: струс головного мозку, перелом обох кісток носа зі зміщенням уламків, перелом нижньої стінки правої очниці з пролабуванням м`яких тканин в праву гайморову пазуху, з частковим парезом верхньої та нижнього прямих м`язів, забійна рана в надбрівній ділянці справа з переходом на голівку правої брови, гематома на повіках та субкон`юнктивальний крововилив правого ока. Відповідно до п.п. 4.6 та 2.2.1/в «Правил», зазначене тілесне ушкодження, відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу. Вище зазначене ушкодження не має ознак небезпеки для життя. Характер та морфологія виявленого ушкодження свідчить про те, що воно утворилось від травматичної дії тупим(ми) предметом(ми), характерні властивості, якого(их) в ушкодженні не відобразились, за давністю може відповідати вказаному терміну (т. 1 а.с. 163-169). Щодо тверджень сторони захисту про неналежність вказаного доказу через невідповідність дати вчинення злочину щодо потерпілого ОСОБА_10 , то прокурором 05 листопада 2018 року, в порядку ст. 338 КПК України змінено обвинувачення, яким уточнено дату вчинення злочину;
протоколом огляду речей від 17 грудня 2017 року під час якогослідчим оглянуто пенсійне посвідчення № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_10 (т. 1 а.с. 240-250, т. 2 а.с. 1-34);
протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 16 грудня 2017 року, в якому зазначається, що 16 грудня 2017 року об 11 год 30 хв за адресою: АДРЕСА_2 невідома особа відкрито заволоділа мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_9 (т. 1 а.с. 192);

протоколом обшуку квартири АДРЕСА_3 від 16 грудня 2017 року з ілюстративними таблицями, який було проведено невідкладно у порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, а ухвалою слідчого суді Дніпровського районного суду м. Києва від 18 грудня 2017 року надано дозвіл на проведення обшуку. Обшук здійснювався за участі понятих та під час нього у кімнаті, яка розташована з лівої сторони від вхідних дверей вилучено пенсійне посвідчення № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_10 , а у кімнаті №2 кухні, що розташована навпроти вхідних дверей з пральної машинки марки «Indesit» вилучено куртку помаранчевого кольору, яка із середини сірого кольору. Додатком до даного протоколу є зауваження ОСОБА_6 , що під час обшуку був розбитий його мобільний телефон та виламані вхідні двері (т. 1 а.с. 204-211, 212-236);

Незважаючи на заперечення сторони захисту, щодо недопустимості вказаного доказу, суд приймає даний доказ як допустимий з таких підстав.

Згідно ч. 3 ст. 233 КПК України слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

Ухвалою слідчого суді Дніпровського районного суду м. Києва від 18 грудня 2017 року надано дозвіл на проведення обшуку квартири АДРЕСА_3 (т. 2 а.с. 56-57).
Відповідно до ч. 6 ст. 236 КПК України слідчий, прокурор під час проведення обшуку має право відкривати закриті приміщення, сховища, речі, якщо особа, присутня при обшуку, відмовляється їх відкрити або обшук здійснюється за відсутності осіб, зазначених у частині третій цієї статті.
Враховуючи те, що вищезазначеною ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва надано дозвіл на проведення обшуку у квартирі АДРЕСА_3 , який проведено напередодні, в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, з підстав викладених у клопотанні, тому суд вважає безпідставними твердження сторони захисту про відсутність підстав для проведення обшуку без ухвали слідчого судді. Також в судовому засіданні встановлено, що під час проведення обшуку працівникам поліції не відчиняли двері, у зв`язку із чим були викликані працівники МНС для аварійного відкриття дверей;
протоколом огляду місця події від 16 грудня 2017 року під час якого оглянуто земельну ділянку розмірами приблизно 20х20 м, яка розташована навпроти під`їзду №4 будинку АДРЕСА_2 ;

протоколом проведення слідчого експерименту від 13 січня 2018 року, який відбувся у м. Києві по б-ру Верховної Ради між будинками №27 та АДРЕСА_2 , в період часу з 14 год 50 хв по 15 год 00 хв за участю потерпілого ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_12 в присутності понятих, під час якого потерпілий ОСОБА_9 вказав на місце, де він сидів на лавочці. Свідок ОСОБА_12 показав місце, де він знаходився, коли помітив біля ОСОБА_9 невідомого чоловіка, який його обшукував. Також свідок ОСОБА_12 зазначив, які дії він вчинив після того, як зрозумів, що трапилось, а саме викрикнув двічі «Стій!». Також свідок ОСОБА_12 розказав про дії невідомої йому особи після викриків, а саме те, що той побіг за ріг будинку АДРЕСА_2 та через кілька хвилин вийшов з іншої сторони будинку, але куртка була переодягнена іншою стороною. Крім того, потерпілий ОСОБА_9 підтвердив, що проснувся після викриків свідка та побачив шлях втечі невідомої особи, що повністю відповідає показанням свідка (т. 2 а.с. 71-76);

протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 17 грудня 2017 року, згідно якого 16 грудня 2017 року о 21 год 10 хв затримано ОСОБА_6 , як підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України;

протоколом огляду речей від 24 січня 2018 року під час якого оглянуто куртку чоловічу із зовнішньої сторони помаранчевого кольору, із внутрішньої сторони сірого кольору, з написом «Scorpion bay». Під час огляду свідок ОСОБА_12 вказав, що в дану куртку був одягнений невідомий йому чоловік, який 16 грудня 2017 року відкрито викрав з кишені ОСОБА_23 предмет та втік за будинок АДРЕСА_2 . З внутрішньої сторони (та, що навиворіт) виявлено, що куртка має сіре забарвлення. Також свідок ОСОБА_12 вказав на зазначену куртку, як на ту, в якій чоловік, що викрав майно ОСОБА_9 вийшов з іншої сторони будинку АДРЕСА_2 (т. 2 а.с. 43-46);

Суд критично ставиться до тверджень захисту з приводу недопустимості такого доказу, як протокол огляду речей від 24 січня 2018 року, оскільки при проведенні впізнання куртки свідку ОСОБА_12 не було надано ще три інших схожих куртки, з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.
Згідно ч. 3 ст. 237 КПК України для участі в огляді може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, законний представник та інші учасники кримінального провадження. З метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань, слідчий, прокурор для участі в огляді може запросити спеціалістів.
Відповідно до ч. 4 ст. 237 КПК України особи, у присутності яких здійснюється огляд, при проведенні цієї слідчої (розшукової) дії мають право робити заяви, що підлягають занесенню до протоколу огляду.

Крім того, ст. 229 КПК України передбачено вимоги для проведення такої слідчої (розшукової) дії як пред`явлення для впізнання речей, зокрема, у зазначеній статті зазначається про те, що річ, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, в числі інших однорідних речей одного виду, якості і без різких відмінностей у зовнішньому вигляді, у кількості не менше трьох. Особі, яка впізнає, пропонується вказати на річ, яку вона впізнає, і пояснити, за якими ознаками вона її впізнала.
Враховуючи вище викладене суд вважає, що при проведенні огляду речей від 24 січня 2018 року, а саме, при оформленні протоколу зазначеної слідчої (розшукової) дії дотримано вимог передбачених ст. 237 КПК України, а оскільки слідчим проведено огляд речей за участю свідка, тому відповідає вимогам КПК України внесення саме заяв свідка ОСОБА_12 у зазначений протокол. Оскільки, проведена слідча (розшукова) дія була не впізнанням речей, тому суд вважає, що дотримання вимог передбачених ст. 229 КПК України в частині пред`явлення для впізнання поряд з курткою, вилученою при обшуку квартири обвинуваченого, інших однорідних їй курточок, не було жодної необхідності;

протоколом огляду речей від 01 січня 2018 року під час якого слідчим оглянуто паспорт, 3 накладних з ломбарду, пенсійне посвідчення № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_10 , 2 студентських квитки, картка «Приватбанк», які вилучено згідно протоколом обшуку від 16 грудня 2017 року (т. 1 а.с. 184-189);

речовими доказами по кримінальному провадженні, зокрема:

-мобільним телефоном марки «Huawei Y6 Pro grey» imei: 1 НОМЕР_1 , imei: 2 НОМЕР_2 (т. 1 а.с. 154);

-пенсійним посвідчення № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_10 (т. 2 а.с. 35-40);
-картою пам`яті MicroSD №1010CS3344G, об`ємом пам`яті 4Gb на якій міститься інформація з Обшуку від 16.12.2017 (т. 1 а.с. 237-238, 239);

-СD-R диском ємністю 700 mb TM «Videx» зеленого кольору, №B3129VCO7094817LH на якому міститься інформація із слідчого експерименту 13.01.2018 (т. 2 а.с. 77-78, 79);

-СD-R диском зеленого кольору, ємністю 700 mb TM «Videx» зеленого кольору, №B3129VCO7034813ІH, який поміщено у конверт білого кольору з написом на конверті «Фора 16.12.2017 10:00 12:30 Диск зеленого кольору «Videx» №B3129VCO7034813ІH» (т. 2 а.с. 66-67, 68);

-чохлом чорного кольору, зсередини з тканини схожої на замшу, без номеру (т. 2 а.с. 35-40);
-курткою чоловічою із зовнішньої сторони помаранчевого кольору, із внутрішньої сторони сірого кольору з написом «Scorpion bay» (т. 2 а.с. 35-40).
Зазначені речові докази суд вважає належними та допустимими у даному кримінальному провадженні.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Згідно ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Згідно ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Враховуючи вище зазначене суд вважає обґрунтованими твердження захисту про те, що речові докази, зазначені у постанові від 17 грудня 2017 року, усі крім пенсійного посвідчення № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_10 , чохла чорного кольору, зсередини з тканини схожої на замшу, без номеру та куртки чоловічої із зовнішньої сторони помаранчевого кольору, із внутрішньої сторони сірого кольору з написом «Scorpion bay» не мають відношення до даного кримінального провадження, у зв`язку із чим є неналежними доказами.

При цьому, суд не визнає допустимим як доказ винуватості ОСОБА_6 досліджені під час судового розгляду:

протокол пред`явлення для впізнання за фотознімками від 13 січня 2018 року, які проводились за участю потерпілого ОСОБА_9 серед чотирьох пред`явлених йому фотокарток із зображенням осіб чоловічої статті вказав на фото № 3 із зображенням ОСОБА_6 , як на особу, яку він бачив 16 грудня 2017 року близько 12 год 00 хв і яка, як він згодом дізнався, відкрито викрала його мобільний телефон (т. 1 а.с. 195-197).

Відповідно до ч. 1 ст. 228 КПК України перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий, прокурор попередньо з`ясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, про що складає протокол. Якщо особа заявляє, що вона не може назвати прикмети, за якими впізнає особу, проте може впізнати її за сукупністю ознак, у протоколі зазначається, за сукупністю яких саме ознак вона може впізнати особу. Забороняється попередньо показувати особі, яка впізнає, особу, яка повинна бути пред`явлена для впізнання, та надавати інші відомості про прикмети цієї особи.
Згідно ч. 6 ст. 228 КПК України за необхідності впізнання може провадитися за фотознімками, матеріалами відеозапису з додержанням вимог, зазначених у частинах першій і другій цієї статті. Проведення впізнання за фотознімками, матеріалами відеозапису виключає можливість у подальшому пред`явленні особи для впізнання.
Як зазначив у своїх показаннях свідок ОСОБА_18 , він при зустрічі з потерпілим ОСОБА_9 пред`явив останньому фотознімок ОСОБА_6 , який у нього був на мобільному телефоні на що потерпілий підтвердив, що саме цю особу він бачив, яка від нього відходила, коли він заснув на лавочці. Крім цього, з показань потерпілого ОСОБА_9 вбачається, що впізнання особи, яка викрала у нього мобільний телефон було проведено 16 грудня 2017 року, коли йому працівник поліції пред`явив фотознімок обвинуваченого.
Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

А також суд не визнає як допустимий доказ протокол пред`явлення для впізнання фотознімків від 13 січня 2018 року, який проводився за участю свідка ОСОБА_12 , який серед чотирьох фотокарток вказав на фото № 2 із зображенням ОСОБА_6 , як на особу, яка 16 грудня 2017 року, близько 12 год 00 хв відкрито заволоділа майном ОСОБА_9 (т. 1 а.с. 201-203).

Як вбачається з протоколу допиту свідка ОСОБА_18 , з метою встановлення особи, яка вчинила даний злочин ним можливо було пред`явлено ОСОБА_12 фотографію ОСОБА_6 . Крім того, під час допиту в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 зазначив, що можливо ОСОБА_18 і пред`являв йому фотознімок ОСОБА_6 .

Всі інші вищезазначені докази як кожен окремо, так і в сукупності між собою визнаються судом належними та допустимими.

Крім того, по епізоду вчинення злочину 27 серпня 2017 року вони узгоджуються з показаннями потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_14 . Потерпілий під час допиту в судовому засіданні прямо вказав на обвинуваченого, як на особу, яка здійснила на нього розбійний напад, крім того впізнав свій мобільний телефон, вилучений у свідка ОСОБА_15 та пенсійне посвідчення, яке вилучено під час обшуку вдома у обвинуваченого.

Щодо первинних пояснень з приводу того, що осіб, які нападали було двоє, то він давав їх у лікарні, що підтверджується протоколом прийняття заяви про злочин та протоколом допиту потерпілого, де перебував у зв`язку з нанесеними йому тілесними ушкодженнями. В подальшому не наполягав, що злочин вчинила група осіб. Свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_14 послідовно повідомили суду про обставини придбання у ОСОБА_6 вилученого мобільного телефону, який належить ОСОБА_10 .

Щодо епізоду вчинення злочину 16 грудня 2017 року, то враховуючи викладене, суд визнає достовірними, а відтак кладе в основу свого вироку показання свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , потерпілого ОСОБА_9 , оскільки вони крім того, що узгоджуються між собою, знайшли своє документальне підтвердження, критично у зв`язку з цим оцінюючи показання обвинуваченого в тій частині, що він в цей час знаходився в магазині «Фора».

Згідно протоколу перегляду відеозапису від 25 січня 2018 року, який був наданий керуючим магазину «Фора», що знаходиться за адресою: м. Київ, б-р Верховної Ради, 27 зазначено, що у зв`язку із тим, що ідентифікувати осіб на відео не вдається за можливе через низьку якість відеозапису, чоловіка схожого на ОСОБА_6 виявлено не було (т. 2 а.с. 66-67).

В судовому засіданні досліджено вищезазначений відеозапис за 16 грудня 2017 року в період часу із 10 год 00 хв по 12 год 30 хв.

Як вказує сторона захисту на відеозаписі обвинувачений впізнав себе як особу, яка вийшла з магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » 16 грудня 2017 року об 11 год 24 хв.

Хоча сторона захисту і наполягає на тому, що обвинувачений ОСОБА_6 в період часу до 11 год 24 хв перебував у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по б-ру Верховної Ради, 27 у м. Києві, проте зазначені обставини, жодним чином не спростовують того, що у нього не було можливості о 12 год 00 хв вчинити кримінальне правопорушення, в якому він обвинувачується за адресою: АДРЕСА_2 .

Щодо показань наданих свідком сторони захисту ОСОБА_21 , то суд вважає їх належними та допустимими, проте вони жодним чином не спростовують винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, зокрема, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки, свідок повідомила про те, що обвинувачений залишав квартиру 16 грудня 2017 року та виходив у магазин. Точного часу коли ОСОБА_6 покинув квартиру та в чому був одягнений вона не знає. Також свідок визнала, що у обвинуваченого серед речей є куртка, яка сірого кольору, а з внутрішньої сторони оранжева, і зазначену куртку вона 16 грудня 2017 року поклала у пральну машинку.

Будучи допитаними в судовому засіданні свідки послідовно зазначали, що впізнали куртку у якій був обвинувачений та яка в подальшому була вилучена під час обшуку у нього вдома.

Відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Як зазначено в п. 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, рішення від 10 лютого 2010 року, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя.

Суд розцінює позицію ОСОБА_6 не інакше, як намагання уникнути відповідальності за свої дії.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень, доведена.

Дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, а також за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_6 , відповідно до ст. 66, 67 КК України, не встановлено.
Суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, з 11 липня 2017 року перебуває під наркологічним деспансерно-динамічним наглядом, діагноз: розлади психіки і поведінки внаслідок вживання наркотичних та інших психоактивних речовин, стан відміни, має постійне місце реєстрації та проживання, одружений, має на утриманні матір інваліда третьої групи, раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, не працює; ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, що вказані злочини відноситься до категорії тяжких злочинів, думку державного обвинувача, потерпілих, які наполягали на призначенні покарання у вигляді позбавлення волі, особи винуватого, та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкцій, передбачених ст. 186, 187 КК України, у виді позбавлення волі, оскільки перевиховання та виправлення ОСОБА_6 можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства.
При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлений.
Процесуальні витрати суд вирішує відповідно до вимог ст. 124 КПК України.
Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Питання про скасування арешту майна необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України.
Керуючись ст. ст. 84-86, 98, 228, 229, 233, 236, 237, 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд
у х в а л и в :
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187 КК України, ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання:

за ч. 1 ст. 187 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;

за ч. 2 ст. 186 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 залишити без змін.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 відраховувати з моменту його затримання, а саме з 16 грудня 2017 року.

Речові докази, а саме: мобільний телефон марки «Huawei Y6 Pro grey» imei: 1 НОМЕР_1 , imei: 2 НОМЕР_2 та пенсійне посвідчення № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_10 залишити у володінні ОСОБА_10 ;
карту пам`яті MicroSD №1010CS3344G, об`ємом пам`яті 4Gb на якій міститься інформація з Обшуку від 16.12.2017, СD-R диск ємністю 700 mb TM «Videx» зеленого кольору, №B3129VCO7094817LH на якому міститься інформація із слідчого експерименту 13.01.2018, СD-R диск зеленого кольору, ємністю 700 mb TM «Videx» зеленого кольору, №B3129VCO7034813ІH, який поміщено у конверт білого кольору з написом на конверті «Фора 16.12.2017 10:00 12:30 Диск зеленого кольору «Videx» №B3129VCO7034813ІH» залишити в матеріалах кримінального провадження;

студентський квиток НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_25 залишити у володінні ОСОБА_25 ;

паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сертифікація до договорів з ломбарду на ім`я ОСОБА_26 , договір 870-17004561 від 08 березня 2017 року на ім`я ОСОБА_26 , які передані на зберігання ОСОБА_26 залишити у володінні ОСОБА_26 ;

чохол до мобільного телефону чорного кольору, без ідентифікаційних ознак повернути потепілому ОСОБА_9 ;
мобільний телефон марки «Блекбері»; 19 корпусів від мобільного телефону марки «Нокіа»; 4 корпуси від мобільного телефону марки «Самсунг»; корпуси від мобільних телефонів марки «Сіменс» «Qtek», «Benq», «M-Horse» «DM»; фотоапарат марки «Олімпус», моделі «D 560»; плата від мобільного телефону марки «Нокіа», імеі НОМЕР_6 ; навігатор «Daewoo», моделі «PSNA 001»; цифровий мультімедійний приймач марки «Kenwood», моделі «KMM 10264»; мобільний телефон марки «Алкатель»; мобільний телефон марки «Соні», дерев`яна бита; гумовий кийок; газовий балончик; 3 предмети схожих на складний ніж; мобільний телефон марки «Нокіа»; куртка помаранчевого кольору зовні, сірого кольору всередині; монети в кількості 15 одиниць; 5 каблучок сріблястого кольору; 3 каблучки жовтого кольору; браслет з камінцями жовтого кольору; ланцюжок жовтого кольору; ланцюжок темного кольору з кулоном; ланцюжок сріблястого кольору; 12 предметів схожих на ніж повернути ОСОБА_6 .
Стягнути з ОСОБА_6 процесуальні витрати в розмірі 1 796 грн 90 к. за проведення судово-медичної експертизи №1472/Е від 11 січня 2018 року.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 18 грудня 2017 року на речові докази згідно постанови слідчого від 17 грудня 2017 року - скасувати.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1