Справа № 405/810/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Кропивницький 07 лютого 2019 року

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР № 0000317, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України про застосування запобіжного заходу - домашнього арешту до підозрюваного
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючому, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 ,
встановив:

слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням, в якому просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід домашній арешт.

Слідчий в клопотанні вказує про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість їх запобігання в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, вказав на обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри, наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України та неможливість їх запобігання шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Підозрюваний щодо задоволення клопотання заперечував, оскільки працює не офіційно разом з матір`ю на домашній пекарні, особисто він займається випічкою вафель, у зв`язку з чим просить не застосувати до нього домашній арешт із цілодобовою забороною залишати житло.

Захисник підозрюваного щодо задоволення клопотання заперечувала, також вказала, що вину у вчиненні кримінальних правопорушень підозрюваний визнає, йому потрібно працювати, а тому до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід домашній арешт, але не цілодобовий.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, врахувавши доводи прокурора, пояснення підозрюваного та його захисника, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Встановлено, що в провадженні слідчих відділу СУ ГУНП в Кіровоградській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.11.2018 № 0000317, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України.

31.01.2019 ОСОБА_4 голошено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України, відповідно до якої, ОСОБА_4 зберігав за місцем свого проживання без передбаченого законом дозволу 11 патронів калібру 7.62 мм, два корпуси бойових ручних осколкових гранат наступальної дії типу РГД-5, конструктивно оформлених зарядом вибухової речовини, два уніфікованих підривника ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ-2 (вибуховий пристрій, призначений для ініціювання зарядів вибухової речовини у корпусах ручних гранат), поєднання яких з корпусом даних гранат являє собою, у зібраному стані, вибуховий пристрій, що відноситься до категорії боєприпасів; зберігав за місцем свого проживання речовину рослинного походження, яка згідно висновку експерта №1156 від 05.12.2018 є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, обіг якого заборонено, загальною масою, в перерахунку на висушену речовину 45,84 грама, а також смолоподібні речовини, які є особливо небезпечним наркотичним засобом екстрактом канабісу, обіг якого заборонено, загальною масою, в перерахунку на суху речовину 0,316 г.
Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Термін «обґрунтована підозра», згідно практики ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
Наявні матеріали на думку слідчого судді свідчать, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, про те, що ОСОБА_4 міг вчинити кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України, що підтверджується матеріалами клопотання, а саме: протоколом обшуку від 21.11.2018, згідно якого за місцем проживання ОСОБА_4 вилучено 11 предметів схожих на набої, речовину рослинного походження, засіб для куріння наркотичного засобу - канабісу; висновками експертів від 12.12.2018 №324 та 05.12.2018 №1156, якими встановлено, що вилученні 11 предметів схожих на набої є бойовими патронами калібру 7.62 мм, а вилучена речовина рослинного походження є особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс та становить 45,84 г., на внутрішній поверхні пляшки на без дна наявні нашарування екстракту канабісу в перерахунку на суху речовину становить 0,316 г.; протоколом про результати контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки згідно якого, ОСОБА_4 передав ОСОБА_7 пакет з коробкою в якій знаходились предмети схожі на бойові гранати РГД-5; висновком від 25.01.2019 №03/59 за якого, надані на дослідження об`єкти є бойовими припасами ручними осколковими гранатами наступального типу РГД 5.
Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Санкції інкримінованих ОСОБА_4 , кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України, передбачають позбавлення волі на строк до 7 років та 3 років відповідно.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.
Слідчий суддя вважає доведеним існування ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховування від органів досудового розслідування та/або суду.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , у разі визнання його винним, з огляду на особу підозрюваного, визначає вірогідність переховування від органів розслідування та /або суду.

Вказане свідчить, що більш м`які запобіжні заходи ніж домашній арешт, які зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, запобігти встановленому ризику, а тому не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Слідчий суддя критично відноситься до тверджень підозрюваного та його захисника про необхідність застосування домашнього арешту із забороною залишати житло в певний період доби, оскільки самі по собі твердження підозрюваного про те, що він працює не офіційно не може бути визнаним як належний доказ, а тому відсутні підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу домашнього арешту в певний період доби.

Застосування до підозрюваного запобіжного заходу домашнього арешту за вказаних обставин та серйозністю висунутої проти нього підозри, встановленому ризику, на думку слідчого судді, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя вважає клопотання слідчого обґрунтованим та наявністю підстав для його задоволення.

Керуючись ст.ст. 9, 176-178, 181, 194, 196, 309, 372 КПК України,

п о с т а н о в и в :

клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжного заходу - домашнього арешту задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід - домашній арешт строком на два місяці, тобто з 07.02.2019 до 31.03.2019.
Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
1) цілодобово не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ;
2) прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;
3) не відлучатися із населеного пункту у якому він зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
4) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання та/або місця роботи;
5) утримуватися від спілкування з свідками у даному кримінальному провадженні за винятком їх участі у процесуальних діях.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Контроль за виконанням ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків покласти на Кропивницький ВП ГУНП в Кіровоградській області.
Копію ухвали надіслати до Кропивницький ВП ГУНП в Кіровоградській області за адресою: м. Кропивницький, вул. Вокзальна, 58, - для виконання.
Строк дії ухвали, запобіжного заходу та покладених на підозрюваного обов`язків визначити до 31.03.2019.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_8