ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/278/19 Справа № 183/7892/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою підозрюваної ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2019 року про продовження обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо
ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Перещепине, Новомосковського району, Дніпропетровська область, громадянки України, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України,
за участю:
секретаря ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
підозрюваної ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_8 ,-

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2019 року продовжено обраний щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17 березня 2019 року.
Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя послався на вагомість доказів, які є достатніми для висновку про обґрунтовану підозру ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, його тяжкість, суворість покарання, яке їй загрожує у разі визнання винуватою, особу підозрюваної. Також суд вказав на відсутність відомостей про наявність хвороб, які б виключали застосування щодо підозрюваної такого запобіжного заходу як тримання під вартою. Разом із цим, суд дійшов висновку, що в сукупності наведені обставини дають достатні підстави вважати, що наявний ризик, передбачений п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, який був встановлений судом першої інстанції при обранні підозрюваній запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому, з позиції суду, сторона захисту не навела належних та беззаперечних доказів, щодо припинення існування цього ризику.
В апеляційній скарзі підозрювана просить ухвалу скасувати та замінити їй запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.
Свої вимоги підозрювана обґрунтовує тим, що злочин скоєно не свідомо, не навмисно, під моральним та фізичним тиском, що судом не було враховано. Окрім того, звертає увагу на позитивні характеристики з місця роботи та проживання, та те, що на її утриманні знаходяться неповнолітні діти та її матір, які потребують догляду. Також зазначає, що вину визнає, наміру переховуватись від слідства та суду, або впливати на свідків не має.
Заслухавши суддю-доповідача, підозрювану та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який проти задоволення скарги заперечував, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до вимог ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, вказаних в ст. 184 КПК України повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явився новий ризик, який виправдовує утримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового слідства до закінчення дій попередньої ухвали про утримання під вартою.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно з вимогами ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалене слідчим суддею рішення ґрунтується на фактичних обставинах провадження та на вимогах кримінального процесуального закону.
Як видно з матеріалів провадження, СВ Перещепинського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000313 від 17 грудня 2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. 17 грудня 2018 року за підозрою у вчиненні цього злочину в порядку ст. 208 КПК України було затримано ОСОБА_5 та того ж дня повідомлено її про підозру. Ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2018 року щодо ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Поряд із цим, судом встановлено, що постановою керівника Новомосковської місцевої прокуратури строк досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000313 від 17 грудня 2018 року, продовжено до 17 березня 2019 року, що зумовлено необхідністю отримання та дослідження доказів.
На переконання колегії суддів, продовжуючи строк тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_5 слідчий суддя обґрунтовано послався на те, що заявлений слідчим у клопотанні ризик, передбачений ст. 177 КПК України, не зменшився та виправдовує необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваної.
Колегія суддів погоджується з й висновками слідчого судді про те, що є достатні підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування або суду.
Зважаючи на викладене, твердження підозрюваної про недоцільність її подальшого тримання під вартою є непереконливими.
При цьому, спростовуючи вказані доводи, колегія суддів звертає увагу на те, що на цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акту, тому доводи апелянта є безпідставними.
Отже, колегія суддів вважає, що слідчим суддею прийнято рішення про продовження строку тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_5 , яке відповідає вимогам кримінального процесуального закону та не суперечить також й практиці ЄСПЛ, що стосується застосування запобіжних заходів.
Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого, під час апеляційного розгляду не встановлено.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді про продовження ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є законною та обґрунтованою й скасуванню з викладених в апеляційній скарзі мотивів не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу підозрюваної ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2019 року про продовження обраного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4