Справа № 730/993/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/356/19
Категорія - ч.2 ст.125, ч.ч.1, 2 ст.185, ч.1 ст.187, ч.1 ст.309, ч.2 ст.310, ч.3 ст.357 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

представника потерпілих адвоката ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000166 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 та прокурора на вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 01 лютого 2019 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , не одружений, освіта середня, не працює, раніше не судимий,

засуджений за:

- ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1рік;

- ч.2 ст.310 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді арешту на строк 5 місяців;

- ч.1 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

- ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді арешту на строк 6 місяців;

- ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, остаточно ОСОБА_9 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 ухвалено рахувати з часу його фактичного затримання з 21 червня 2018 року.

Запобіжний захід ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишено без зміни - у вигляді тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави 2145 грн. процесуальних витрат. Питання про речові докази вирішено у порядку ст.100 КПК України.

ОСОБА_9 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.357 КК України, та виправдано.

Вироком місцевого суду встановлено, що влітку 2017 року, на присадибній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_9 зірвав одну рослину коноплі, таким чином, незаконно, без мети збуту придбав 36,026 г каннабісу, що згідно з висновком експерта № 448 (х) від 12.06.2018 року являється особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, - каннабісом, після чого незаконно, без мети збуту переніс вказану кількість особливо небезпечного наркотичного засобу до місця свого мешкання за вищевказаною адресою та в подальшому використовував наркотичний засіб для власного куріння.

Вищевказаний наркотичний засіб ОСОБА_9 незаконно, без мети збуту зберігав за місцем свого проживання до 18.05.2018 року, дня його виявлення та вилучення співробітниками поліції.

На початку жовтня 2017 року, знаходячись за вищевказаною адресою, ОСОБА_9 з дикоростучої рослини коноплі зібрав насіння та, розуміючи, що це конопляне насіння, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконний посів конопель, не маючи встановленого законом дозволу на посів конопель, поклав дане насіння у сараї на території господарства в АДРЕСА_1 .

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел щодо незаконного посіву та вирощування рослин коноплі, ОСОБА_9 , перебуваючи за місцем свого проживання за вищевказаною адресою, умисно здійснив у березні 2018 року незаконний посів насіння конопель у кількості 280 штук, які були вилучені, й згідно висновку експерта №448 (х) від 12.06.2018 року в 275 шт. із них виявлено психоактивний компонент тетрагідроканабінол, що є ознакою їх належності до рослин роду Коноплі.

03 квітня 2018 року, близько 01.00 год., ОСОБА_9 , перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс своїй матері ОСОБА_11 , декілька ударів руками в область голови, шиї, тулубу та кінцівок, у результаті чого, згідно висновку судово-медичної експертизи № 92 від 03.05.2018 року, остання отримала легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

17 квітня 2018 року, ОСОБА_9 , перебуваючи за місцем свого проживання, за вищевказаною адресою, шляхом вільного доступу, таємно викрав пилосос «Самсунг», вартістю 435,84 грн., що належить ОСОБА_11

26 квітня 2018 року, близько 18.30 год. ОСОБА_9 , перебуваючи в м. Борзна по вул. Шевченка, біля банкомату «ОщадБанку», знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, застосовуючи до ОСОБА_12 фізичне насильство, небезпечне для життя чи здоров`я останньої, що виразилося у нанесенні одного удару кулаком в обличчя, у результаті чого ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої поєднаної черепно-лицевої травми, та супроводжувалося струсом головного мозку, переломом переднього відділу вилицевої дуги без зміщення уламків, синцями носа, лівої підочно-вилицевої та правої підочно-вилицево-щічної ділянок обличчя, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, та заволодів грошима останньої у сумі 50 грн., спричинивши матеріальних збитків потерпілій на вказану суму.

02 травня 2018 року, близько 11.00 год., ОСОБА_9 , перебуваючи поблизу центрального ринку в м. Борзна, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав з автомобіля марки ВАЗ 2102, д.н.з. НОМЕР_1 , грошові кошти в сумі 1000 грн. та документи, належні ОСОБА_13 , чим заподіяв останньому матеріальної шкоди на суму 1000 грн.

02 травня 2018 року, близько 11.00 год., ОСОБА_9 , перебуваючи в місті Борзна, поблизу центрального ринку, шляхом вільного доступу, таємно викрав з автомобіля марки ВАЗ 2102, д.н.з. НОМЕР_1 , барсетку з грошовими коштами в сумі 1000 грн. та важливими особистими документами, належними ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_2 , а саме: паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_13 , серія НОМЕР_2 , виданий Борзнянським РВ УМВС 25.12.2007 року, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_13 , серія НОМЕР_3 від 14.04.1998 року.

У травні 2018 року ОСОБА_9 , перебуваючи за місцем свого проживання, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав бетономішалку марки «Agri Votor B1308», належну ОСОБА_11 , чим заподіяв останній матеріальної шкоди на загальну суму 1591,76 грн.

Виправдовуючи ОСОБА_9 за ч.3 ст.357 КК України, місцевий суд зазначив, що умисел обвинуваченого був спрямований на заволодіння грошима потерпілого ОСОБА_13 , а не належними останньому документами: паспортом громадянина України та водійським посвідченням. Тому суд не погодився із кваліфікацією дій ОСОБА_9 за ч.3 ст.357 КК України, оскільки в його діях вбачається склад злочину лише проти власності.

Не погодившись із рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок місцевого суду та закрити кримінальне провадження, в частині його обвинувачення за ч.1 ст.187 та ч.2 ст.310 КК України, у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення. Зазначив, що потерпіла ОСОБА_12 його обмовила, так як вона зловживає спиртними напоями. Він не вчиняв щодо неї ніяких злочинних дій, а в час, який зазначає у своїх поясненнях ОСОБА_12 , обвинувачений був удома. А тому відсутні докази вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України. Також апелянт заперечив свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.310 КК України, оскільки не сіяв коноплю, не обробляв її і не вирощував. Рослини коноплі росли по подвір`ю хаотично. Суд неправильно зрозумів пояснення його матері, яка зазначила у судовому засіданні, що він заборонив їй зрубувати ці рослини. Крім того, він був відсутнім за місцем проживання з 23 лютого по 14 березня 2018 року, через хворобу, тому не мав наміру після проходження лікування курити коноплю. Послався на здійснення на нього тиску працівниками поліції під час проведення слідчих дій. Також при проведенні слідчих дій йому не роз`яснювалися його процесуальні права та був відсутній захисник.

Прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити вирок місцевого суду та виключити з мотивувальної частини вироку з обвинувачення за ч.2 ст.309 КК України, кваліфікуючу ознаку - придбання наркотичного засобу. Також просив виключити абзац 10 мотивувальної частини вироку, а саме: 02 травня 2018 року, близько 11.00 год., ОСОБА_9 , перебуваючи в м. Борзна, поблизу центрального ринку, шляхом вільного доступу, таємно викрав з автомобіля марки ВАЗ 2102, д.н.з. НОМЕР_1 , барсетку з грошовими коштами в сумі 1000 грн. та важливими особистими документами, належними ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_2 , а саме: паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_13 , серія НОМЕР_2 , виданий Борзнянським РВ УМВС 25.12.2007 року, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_13 , серія НОМЕР_3 від 14.04.1998 року. Зазначив, що при викладенні змісту фактичних обставин, встановлених судом, суд прийшов до помилкового висновку, що дії ОСОБА_9 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.309 КК України, як незаконне виготовлення, придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, оскільки в його діях відсутня кваліфікуюча ознака - придбання наркотичних засобів. Тобто, суд у своєму рішення допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Крім того, прокурор послався на невірне застосування судом положень ст.374 КПК України, наслідком чого стала невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, так як висновки суду містять істотні суперечності в частині обвинувачення ОСОБА_9 за ч.3 ст.357 КК України.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника, які підтримали свою апеляційну скаргу та просили її задовольнити з наведених вище підстав; прокурора, котрий просив задовольнити його апеляційну скаргу та відмовити у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого; представника потерпілих, який поклався на розсуд суду; дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

За змістом ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.187, ч.2 ст.125, ч.1 ст.309, ч.2 ст.310 КК України, за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які досліджені, належно оцінені судом і детально викладені у вироку суду.

У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_9 свою вину визнав частково, категорично заперечивши свою причетність до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.187, ч.2 ст.310 КК України. Пояснив, що рослини коноплі у своєму господарстві він не вирощував і він не знає, кому належать знайдені співробітниками поліції на території домоволодіння рослини коноплі. Вказав, що потерпіла ОСОБА_12 зловживає спиртними напоями, а тому сама впала поблизу банкомату, як вона повідомила про це лікаря. Пізніше вона сказала, що її побили двоє невідомих чоловіків. Тому ОСОБА_9 вважає, що потерпіла його обмовляє. Крім того, в час, який зазначає ОСОБА_12 , він був удома.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.187, ч.2 ст.310 КК України, його вина знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, вона відображена низкою доказів, яким суд дав належну оцінку.

Так, допитана у місцевому суді потерпіла ОСОБА_12 показала, що ввечері 26.04.2018 року вона пішла до банкомату в центрі м. Борзна, щоб зняти гроші. В цей час до неї підходив ОСОБА_9 і просив дати гроші на горілку, але вона відмовила. Коли вона зняла гроші, ОСОБА_9 штовхнув її ззаду і вихопив у неї з рук 50 грн. Втративши рівновагу, потерпіла впала обличчям униз і отримала тілесні ушкодження. Якийсь перехожий, побачивши, що вона впала, та кров на її обличчі, викликав швидку допомогу.

Крім того, вина ОСОБА_9 у вчиненні розбійного нападу на ОСОБА_12 підтверджується висновком судово-імунологічної експертизи № 3266 від 07.06.2018 року, згідно якого плями крові на штанах обвинуваченого можуть походити від ОСОБА_12 (т.1, а.к.п.232-234).

Згідно висновку судово-медичної експертизи №97 від 08.05.2018 року, у ОСОБА_12 були встановлені тілесні ушкодження у вигляді закритої поєднаної черепно-лицевої травми, що супроводжувалося струсом головного мозку, переломом переднього відділу вилицевої дуги без зміщення уламків, синцями носа, лівої підочно-вилицевої та правої підочно-вилицево-щічної ділянок обличчя, які по давності виникнення можуть відповідати даті, вказаній в ухвалі про призначення експертизи, а саме: 26 квітня 2018 року. В утворенні їх могла мати місце неоднократна (не менше трьох) дія тупих предметів по механізму удару. За ступенем тяжкості дані тілесні ушкодження відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості (т.1, а.к.п.235-237).

Щодо обвинувачення ОСОБА_9 за ч.2 ст.310 КК України, то допитана у місцевому суді потерпіла ОСОБА_11 , мати обвинуваченого, в своїх показаннях пояснювала, що після того, як син її побив, вона та її чоловік, який є інвалідом і не має можливості вільно пересуватись, вирішили залишити будинок їх сімейного проживання, щоб відокремитись від їх сина ОСОБА_9 , який після перебування у м. Києві повернувся додому і поводив себе агресивно. Тобто, на час виявлення працівниками поліції рослин коноплі на земельній ділянці домоволодіння АДРЕСА_1 , проживав лише їх син ОСОБА_9 . Він мав досвід щодо куріння коноплі. Коли ОСОБА_11 побачила на земельній ділянці рослини коноплі, то попередила сина про намір їх знищити, однак обвинувачений категорично заборонив їй торкатись вказаних рослин.

Окрім показань потерпілої, вина обвинуваченого підтверджується наступними дослідженими в судовому засіданні доказами:

- протоколом обшуку від 18.05.2018 року, згідно якого за місцем проживання ОСОБА_9 по АДРЕСА_1 , на присадибній ділянці було виявлено на вилучено 280 рослин, візуально схожих на коноплю (т.1, а.к.п.156-160);

- висновком експерта № 448 (х) від 12.06.2018 року, за яким у виявлених та вилучених рослинах коноплі з 280 шт. знайдено вміст психоактивного компоненту тетрагідроканабінолу у 275 шт., що є ознакою їх належності до рослин роду Коноплі, тобто до наркотичного засобу (т.1, а.к.п.223-231).

Отже, місцевий суд, дослідивши, перевіривши та проаналізувавши в судовому засіданні всі вищевказані докази в їх сукупності, як такі, що узгоджуються між собою та не викликають сумніву, правильно дійшов висновку про необхідність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.1 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого; ч.2 ст.310 КК України, як незаконний посів 280 рослин коноплі, з чим погоджується і колегія суддів.

Доводи ОСОБА_9 з приводу непричетності до вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.187, ч.2 ст.310 КК України, спростовуються письмовими доказами та показаннями ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , які, як на досудовому розслідуванні, так і під час судового розгляду були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покази. Під час судового розгляду даного кримінального провадження у місцевому суді вони були приведені до присяги, а їх показання є логічними, послідовними, вони узгоджуються між собою та з матеріалами кримінального провадження.

Крім того, дані особи не мали підстав для обмови обвинуваченого.

У той же час, ні обвинуваченим, ні його захисником не було надано доказів, які б спростовували свідчення ОСОБА_11 та ОСОБА_12 і доводили невинуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.187, ч.2 ст.310 КК України.

Отже, таку позицію обвинуваченого колегія суддів вважає як захисну, з метою уникнення ним відповідальності за скоєне, оскільки вона повністю спростовується вищенаведеними доказами, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_9 .

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 міру покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, ставлення обвинуваченого до скоєного; дані про його особу, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, посередню характеристику за місцем проживання; відсутність обставин, які пом`якшують покарання; обставини, які обтяжують покарання вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння; беручи до уваги позицію потерпілих; дійшов правильного висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання саме у виді позбавлення волі на певний строк у межах санкцій частин інкримінованих йому статей КК України, з урахуванням вимог ч.1 ст.70 КК України, при призначенні остаточного покарання.

Саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_14 та попередження вчинення нових злочинів, оскільки його перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, з чим погоджується і колегія суддів.

Доводи прокурора щодо виключення з мотивувальної частини вироку з обвинувачення за ч.2 ст.309 КК України кваліфікуючої ознаки - придбання наркотичного засобу, заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Статтею 309 КК України встановлена кримінальна відповідальність за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту.

З мотивувальної частини вироку вбачається, що суд прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_9 у незаконному придбанні та зберіганні без мети збуту наркотичного засобу канабісу, та його дії органом досудового розслідування кваліфіковані правильно, як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

За змістом п.3 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 26 квітня 2002 року «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів», під незаконним придбанням наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів необхідно вважати їх купівлю, обмін на інші товари або речі, прийняття як плати за виконану роботу чи надані послуги, позики, подарунка або сплати боргу, привласнення знайденого. Під незаконним придбанням розуміється також збирання залишків наркотиковмісних рослин на пожнивних земельних площах після зняття з них охорони, на земельних ділянках громадян, а також збирання таких дикорослих рослин чи їх частин на пустирях.

Згідно обвинувального акту, « ОСОБА_9 , улітку 2017 року, на присадибній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , зірвав одну рослину коноплі, таким чином, незаконно, без мети збуту придбав 36,026 г каннабісу….» (т.1, а.к.п.2).

Як слідує з мотивувальної частини оскаржуваного вироку, суд прийшов до висновку, що дії ОСОБА_9 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.309 КК України, як незаконне виготовлення, придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Проте, з урахуванням роз`яснень, викладених у вищенаведеній Постанові Пленуму ВСУ, в діях ОСОБА_9 відсутня кваліфікуюча ознака за ч.1 ст.309 КК України придбання наркотичних засобів, а тому вона підлягає виключенню з обвинувачення.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.374 КПК України, у мотивувальній частині вироку зазначаються:

1) у разі визнання особи виправданою формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Як убачається з мотивувальної частини вироку, місцевий суд при формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним зазначив, що «02 травня 2018 року, близько 11.00 год., ОСОБА_9 , перебуваючи в м. Борзна, поблизу центрального ринку, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав з автомобіля марки ВАЗ 2102, д.н.з. НОМЕР_1 , грошові кошти в сумі 1000 грн. та документи, належні ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_2 , чим заподіяв останньому матеріальної шкоди на суму 1000 грн.»

В абзаці 10 мотивувальної частини вироку, місцевий суд встановив, що «02 травня 2018 року, близько 11.00 год., ОСОБА_9 , перебуваючи в м. Борзна, поблизу центрального ринку, таємно від оточуючих, шляхом вільного доступу викрав з автомобіля марки ВАЗ 2102, д.н.з. НОМЕР_1 , барсетку з грошовими коштами в сумі 1000 грн. та важливими особистими документами, належними ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_2 , а саме: паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_13 , серія НОМЕР_2 , виданий Борзнянським РВ УМВС 25.12.2007 року, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_13 , серія НОМЕР_3 від 14.04.1998 року».

Проте, в подальшому, після дослідження доказів, суд першої інстанції дійшов висновку про невинуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.357 КК України, тобто в незаконному заволодінні важливими особистими документами, чим допустив суперечність у своїх висновках, а тому даний абзац також підлягає виключенню з мотивувальної частини вироку.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 408, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 01 лютого 2019 року щодо ОСОБА_9 змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку з обвинувачення ОСОБА_9 за ч.2 ст.309 КК України кваліфікуючу ознаку придбання наркотичного засобу.

Виключити з мотивувальної частини вироку абзац 10, а саме «02 травня 2018 року, близько 11.00 год., ОСОБА_9 , перебуваючи в м. Борзна, поблизу центрального ринку, таємно від оточуючих, шляхом вільного доступу, викрав з автомобіля марки ВАЗ 2102, д.н.з. НОМЕР_1 , барсетку з грошовими коштами в сумі 1000 грн. та важливими особистими документами, належними ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_2 , а саме: паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_13 , серія НОМЕР_2 , виданий Борзнянським РВ УМВС 25.12.2007 року, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_13 , серія НОМЕР_3 від 14.04.1998 року.

У решті цей же вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4