Провадження № 1-кп/638/600/19
УХВАЛА
іменем України
29 січня 2019 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю прокурора ОСОБА_2
за участю секретаря ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши матеріали кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого. Фактично зареєстрованого та мешкаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачений ч.2,3 ст. 185 КК України,-
встановив:
В провадженні Дзержинського районного суду міста Харкова перебуває вказане кримінальне провадження.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова продовжено запобіжний захід тримання під вартою до 03.02.2019 року.
Прокурором заявлено клопотання про продовження строків тримання під вартою.
Обвинувачений заперечував проти заявленного клопотання, просив змінити на домашній арешт. Послався на наявність місця мешкання, можливість працевлаштування, зазначив, що в умовах СІЗО хворіє, умови утримання не є нормальними для знаходження в камерах, зазначив, що має неповнолітню дитину.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Так, згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства». У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.
Суд вважає, що на теперішній час ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні запобіжного заходу продовжують існувати, а тому продовжує строк тримання під вартою на 60 діб.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення середньої тяжкості, офіційного місця роботи не має, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, тому достатніх підстав на теперішній час для заміни або скасування раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не вбачається, оскільки, знаходячись на волі, обвинувачений може продовжити злочинну діяльність.
Під час розгляду клопотання судом вивчена можливість щодо не продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Однак, враховуючи існування ризиків, передбачених п.1. п.3 п.5. ч.1 ст. 177 КПК України та оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачується, ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_4 офіційно не працює, може переховуватися від суду, застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливе, а тому, суд продовжує для ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вказаний висновок ґрунтується на вищевикладених обставинах, що свідчать про не зменшення заявлених ризиків та виправдовують тримання особи під вартою. Вказані ризики- є реальними та триваючими, вони виключають можливість заміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого, а альтернативні запобіжні заходи не забезпечать достатній рівень гарантій належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Виходячи з цього, керуючись вимогами ст. 314-315 КПК України,
постановив:
Продовжити відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів - до 29 березня 2019 року, задовольнивши клопотання прокурора.

Ухвала остаточна.

Суддя ОСОБА_1 .