Справа № 577/5353/18
Провадження № 1-кп/577/612/18

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 грудня 2018 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чуднів Чуднівського району Житомирської області, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 122 ч. 1, ст. 129 ч. 1 КК України,
ВСТАНОВИВ :
Ввечері 12 жовтня 2018 року ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебували за місцем мешкання останньої за адресою: АДРЕСА_2 , де ОСОБА_6 розповіла, що її колишній чоловік ОСОБА_7 за час спільного проживання ображав її та спричиняв тілесні ушкодження. У цей час у ОСОБА_4 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 з метою розправи за образи останнім ОСОБА_6 13 жовтня 2018 року близько 01 год. 00 хв. ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 прибули до будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 та без дозволу господаря ОСОБА_7 , скориставшись тим, що двері були не зачиненими, зайшли до будинку з метою спричинення потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень. Реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправність та караність своїх дій, зайшовши до кімнати будинку, де спали ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , ОСОБА_4 почав ображати ОСОБА_7 та коли останній підвівся з ліжка, наніс ОСОБА_7 не менше чотирьох ударів кулаками обох рук в область обличчя, внаслідок чого останній упав на підлогу та ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний намір направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , наніс йому не менше трьох ударів правою ногою в область лівої частини тулубу (район ребер). Відчуваючи фізичний біль від нанесених тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_7 сів на ліжко, а ОСОБА_4 , продовжуючи свій умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 з метою розправи за образи останнім ОСОБА_6 , схопив ніж, який знаходився на кухонному столі в кімнаті будинку поряд з ліжком. Утримуючи ніж в правій руці, ОСОБА_4 , діючи умисно на ґрунті особистих неприязних відносин, демонструючи ніж ОСОБА_7 , який в цей час знаходився поряд, направив ніж в його бік та висловлюючи останньому погрозу вбивством кинувся на нього, ухопив лівою рукою за комірець правої сторони куртки та тримаючи ніж в правій руці, приставив його в район грудної клітки потерпілого ОСОБА_7 , усвідомлюючи разом із тим, що у потерпілого є реальні підстави побоюватися такої погрози. У подальшому вказані неправомірні дії ОСОБА_4 були припинені ОСОБА_5 , який підійшов до нього, вихопив ніж з руки, поклав його на стіл, на якому він знаходився раніше, та попросив ОСОБА_4 заспокоїтися. Проте, ОСОБА_4 не зупинився та продовжив висловлювати образи та погрози в бік потерпілого ОСОБА_7 , а потім знову вхопив ніж, який був залишений ОСОБА_5 на столі, та тримаючи його в правій руці, демонструючи ніж ОСОБА_7 , висловлюючи погрози вбивством, направив ніж в його бік та кинувся на нього, усвідомлюючи разом із тим, що у потерпілого є реальні підстави побоюватися такої погрози. Вказані неправомірні дії ОСОБА_4 знову були припинені ОСОБА_5 , який підійшов до нього, вихопив ніж з руки та поклав його на стіл, на якому він знаходився раніше, та попросив знову заспокоїтися. Проте ОСОБА_4 не відреагував на прохання заспокоїтися, поводячись агресивно, не припиняючи свої неправомірні дії, знову схопив ніж зі столу та демонструючи ніж потерпілому ОСОБА_7 , який в цей час знаходився поряд на ліжку, тримаючи в правій руці, направив ніж в його бік та висловлюючи останньому погрозу вбивством кинувся на нього, усвідомлюючи разом із тим, що у потерпілого є реальні підстави побоюватися такої погрози. У подальшому вказані неправомірні дії ОСОБА_4 були припинені ОСОБА_5 , який підійшов до нього, вихопив ніж з руки та сховав під ліжко. Після цього, ОСОБА_4 схопивши обома руками потерпілого вивів його на подвір`я, де продовжував наносити удари кулаками обох рук в область обличчя ОСОБА_7 та взявши цеглу, яка лежала неподалік, наніс нею один удар в ліву частину тім`яної ділянки голови, чим спричинив рану в тім`яній ділянці зліва в проекції бугра, яка згідно висновку експертизи відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Протиправні дії ОСОБА_4 , що виразилися у спричиненні тілесних ушкоджень ОСОБА_7 тривали близько 15-20 хвилин та були припинені, коли ОСОБА_4 пішов з території вищевказаного господарства. Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 437 від 30.10.2018 року встановлено, що у ОСОБА_7 на час обстеження мали місце синці навколо правого ока у внутрішньому краю лівого ока, садна на чолі справа та зліва, крововилив в склеру лівого ока, рани на внутрішній поверхні нижньої губи посередині та справа, рана в тім`яній ділянці зліва в проекції бугра. Згідно заключення ренгенолога: перелом ІХ ребер зліва по середньо паховій лінії без зміщення відламків. Консолідовані переломи VI, VII, VIIІ, ІХ ребер. Скалковий перелом кісток носа зі зміщенням відламків. Згідно з заключенням ортопеда: закритий перелом VII, ІХ ребер зліва. Згідно заключення лору перелом кісток носа. Дані ушкодження виникли від дії тупих предметів, що підтверджується характером пошкодження. По часу спричинення дані ушкодження могли утворитися в час указаний потерпілим, що підтверджується кольором синців, станом саден, ран та заключенням спеціалістів. Консолідовані переломи VI, VII, VIIІ, Х ребер виникли більше 21 дня до часу обстеження, відношення до часу травми не мають і час їх виникнення визначити не представляється можливим. По ступеню важкості синці, садна, крововилив згідно Правил судово-медичного визначення ступеню важкості тілесних пошкоджень відносяться до легких тілесних ушкоджень. Перелом кісток носа, рани так як для виздоровлення необхідно час більше 6 але менше 21 дня, згідно Правил судово медичного визначення ступеню важкості тілесних пошкоджень, відносяться до легких тілесних пошкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Переломи VII, IХ ребер не є небезпечним для життя, але потягли за собою тривалий розлад здоров`я, згідно Правил судово медичного визначення ступеню важкості тілесних пошкоджень, відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні вказаних злочинів визнав повністю, при обставинах, визначених в обвинувальному акті, вказавши, що події, а також час та спосіб скоєння ним злочинів, зазначені в обвинувальному акті, викладені вірно та відповідають дійсності, він їх в повному обсязі підтверджує. Щиро розкаюється у вчиненому.
Показання обвинуваченого відповідає фактичним обставинам справи і ним не оспорюється.
Згідно вимог ч.3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому суд впевнився в правильному розумінні учасниками судового провадження змісту цих обставин і у суду немає сумнівів в добровільності і істинності їх позиції, а також судом роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати у апеляційному порядку ті фактичні обставини справи, які не досліджувались у суді.
Таким чином вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена і його дії суд кваліфікує за ст. 122 ч. 1 КК України умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я; за ст. 129 ч. 1 КК України - тобто погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоювання здійснення цієї погрози.
Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
До обставин, що пом`якшують покарання, передбаченому ст. 66 КК України, обвинуваченому суд відносить повне визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття у вчиненому, молодий вік, раніше не судимий.
Обставин, які обтяжують обвинуваченому покарання, згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.
При обранні виду та міри покарання для обвинуваченого ОСОБА_4 суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.
На підставі викладеного суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у межах, передбачених санкціями ст. 122 ч. 1, ст. 129 ч. 1 КК України.
Приймаючи до уваги вищевказані обставини, з врахуванням ступеню тяжкості вчинених злочинів, обставин справи, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який позитивно характеризується за місцем проживання, обставини, що пом`якшують покарання, виходячи із принципів індивідуалізації і співмірності заходу примусу характеру вчинених дій, враховуючи, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання, суд вважає доцільним застосувати ст. 75 КК України і звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням, поклавши на обвинуваченого виконання обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України. На думку і переконання суду таке покарання ОСОБА_4 буде необхіднім і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. При цьому суд також виходить із положень ст. 50 КК України, яка передбачає, що покарання має на меті не лише кару, а й виправлення засуджених. А можливість виправлення існує і про це свідчить ставлення самого обвинуваченого до скоєного, який щиро розкаявся і відсутність будь яких обставин, які б заважали йому вести гідний спосіб життя, не вчиняючи кримінальні правопорушення.
При цьому, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, складену Конотопським міськрайонним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області Міністерства юстиції України, відповідно до якої орган пробації, вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства у тому числі окремих осіб. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, спрямованих на недопущення зловживання алкогольними напоями та контроль емоцій, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних прававопорушень.
Керуючись ст. 128, 368, 370, 371 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним за ст. 122 ч. 1, ст. 129 ч. 1 КК України і призначити покарання:
за ст. 122 ч. 1 КК України у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки;
за ст. 129 ч. 1 КК України у виді обмеження волі строком 1 (один) рік.
У відповідності зі ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки.
Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік
На ОСОБА_4 в період іспитового строку у відповідності зі ст. 76 КК України покласти виконання слідуючих обов`язків: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Конотопський міськрайонний суд.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1