Справа № 640/891/19
н/п 1-кс/640/971/19
"17" січня 2019 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
слідчого - ОСОБА_3 ,
володільця майна - ОСОБА_4 ,
На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, зокрема, що 11.01.2019 до Київського ВП ГУНП в Харківській області, надійшло повідомлення «102» про те, що 11.01.2019 на оглядовій площадці, за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 111 А, виявлено автомобіль марки Toyota Avensis з д.н. НОМЕР_1 , в якого виявлені ознаки знищення ідентифікаційного номера двигуна.
В ході огляду місця події 11.01.2019 в період з 17-05 год. по 18-00 год. за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 111А, було виявлено та вилучено автомобіль «Toyota Avensis» сірого кольору з номерним знаком « НОМЕР_1 » (з реєстрацією Литовської Республіки) 2005 року випуску, номер шасі « НОМЕР_2 », та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , яке видано 18.10.2017, у зв`язку із виявленням слідів знищення номеру двигуна. Згідно акту огляду транспортнго засобу та реєстрації документі від 11.01.2019 ідентифікаційний номер кузова « НОМЕР_2 », «Toyota Avensis» сірого кольору з номерним знаком « НОМЕР_1 » (з реєстрацією Литовської Республіки) 2005 року випуску, є первинними та змінам не піддавався.
Ідентифікаційний номер двигуна автомобіля «Toyota Avensis» сірого кольору з номерним знаком « НОМЕР_1 » (з реєстрацією Литовської Республіки), 2005 року випуску, змінений (знищений) механічним способом (спилюванням).
Бланк документа «Свідоцтво про реєстрацію ТЗ» НОМЕР_3 , яке видано 18.10.2017 відповідає бланкам, які є в офіційному обігу.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , яке видано 18.10.2017 року автомобіль «Toyota Avensis» сірого кольору з номерним знаком « НОМЕР_1 » (з реєстрацією Литовської Республіки), 2005 року випуску, номер шасі « НОМЕР_2 », належить UAB «BRISTELA» та перебуває в користуванні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Вищеописані речі та документи зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та є його предметом, тобто відповідають критеріям, зазначеним у п.1, п. 3 ч.2 ст.167 КПК України.
На підставі вище викладеного, у органу досудового розслідування виникла необхідність у продовжені накладення арешту, а саме позбавлення осіб права на відчуження, розпорядження та/або користування, на зазначене майно, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину (ст. 290). Встановлені достатні підстави вважати, що вказане майно відповідає наступним критеріям доказу: зберегли на собі його сліди ; містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час вказаного кримінального провадження; є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій; набуті кримінально протиправним шляхом.
Сторона обвинувачення зазначає, що з метою повного, об`єктивного та всебічного розслідування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, проведення судової-автотехнічної експертизи, а також враховуючи, що вилучені: автомобіль «Toyota Avensis» сірого кольору з номерним знаком « НОМЕР_1 » 2005 року випуску, номер шасі « НОМЕР_2 », та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , яке видано 18.10.2017 року та ключі від вищевказаного автомобіля, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та є його предметом, а також вказане майно буде використано у кримінальному провадженні в якості речових доказів, виникла необхідність в накладенні арешту на вказане майно, яке було вилучене 09.01.2019 в ході проведення огляду за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 111А.
В судовому засіданні слідчий підтримав подане клопотання.
В судовому засіданні володілець майна ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання.
11.01.2019 з 17.05 год. до 18.00 год. згідно протоколу огляду місця події, за адресою: м. Харків, вул. Шевченко, 111, проведено огляд, в ході якого, згідно протоколу огляду місця події від 11.01.2019, вилучено вказане в клопотаннях сторони обвинувачення майно (а.с. 5-7).
Згідно розписки прокурора Харківської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_5 , вказана копія ухвали отримана ним 16.01.2019 (а.с. 12).
В подальшому, вказане клопотання сторони обвинувачення про накладення арешту на зазначене майно, надійшло до Київського районного суду м. Харкова 16.01.2019 (а.с. 2).
Порядок тимчасового вилучення майна врегульовано у ст. 168 КПК України. Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час огляду.
Згідно вимог п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, у випадках, передбачених частиною 5 статті 171 КПК України.
За правилами абз. 1 ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час огляду, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Відповідно ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Тобто, згідно норм чинного законодавства, розглядаючи клопотання слідчого або прокурора про арешт майна, слідчий суддя, суд повинні з`ясувати, чи відповідає таке клопотання вимогам ст. 171 КПК України, а частиною 3 ст. 172 КПК України передбачено, що слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без дотримання вимог ст. 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Таким чином, стороною обвинувачення не пізніше наступного робочого дня після вилучення в ході огляду 11.01.2019 майна, як того вимагає абз. 1 ч. 5 ст. 171 КПК України, а саме, 14.01.2019 подано до суду клопотання про арешт майна.
В подальшому, в передбачений кримінальним процесуальним законодавством строк стороною обвинувачення, як встановлено вище, подано до суду клопотання про арешти майна.
За змістом ч. 3 ст. 172 КПК України, у такому випадку, тобто в разі повернення клопотання про арешт майна прокурору для усунення недоліків, тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
Як встановлено слідчим суддею, 16.01.2019 до Київського районного суду м. Харкова, після усунення недоліків в межах встановленого строку, надійшло клопотань слідчого СВ Київського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , погоджене із прокурором Харківської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_5 , в якому сторона обвинувачення просить накласти арешт на вище зазначене майно, вилучене в ході огляду місця події 11.01.2019 за вище зазначеною адресою.
Таким чином, згідно зі ч. 3 ст. 172 КПК України, передбачений законом строк в сімдесят дві години для усунення недоліків прокурором, слідчим не порушено.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вищевказане майно, вилучене під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, має значення для забезпечення кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди, та існує можливість його використання як доказу у кримінальному провадженні.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абз. 1 ч.1 ст.170 КПК України, а тому клопотання про накладення арешту на вказане майно шляхом заборони його користування, розпорядження та відчуження підлягає задоволенню, із визначенням місця зберігання автомобілю на спеціальному майданчику для тимчасово затриманих автотранспортних засобів ДП МВС України «Інформ ресурси».
Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у такий спосіб арешту майна, слідчий суддя вважає доцільним, оскільки в даному випадку такий спосіб забезпечує запобіганню можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчий суддя вважає розумним та співрозмірним обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України,
Клопотання слідчого про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на автомобіль «Toyota Avensis», сірого кольору з номерним знаком « НОМЕР_1 », 2005 року випуску, номер шасі « НОМЕР_2 », та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , яке видано 18.10.2017, та належить UAB «BRISTELA», шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Визначити місцем зберігання автомобіля «Toyota Avensis», сірого кольору з номерним знаком « НОМЕР_1 », 2005 року випуску, номер шасі « НОМЕР_2 », на спеціальному майданчику для тимчасово затриманих автотранспортних засобів ДП МВС України «Інформ ресурси».
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.
Повний текст ухвали складено не пізніше п`яти діб з дня оголошення резолютивної частини ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1