ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7302/18
провадження № 1-кп/753/1276/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" листопада 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
представника потерпілої ОСОБА_5 ,
провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві судовий розгляд у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, освіта середня, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , 13.12.2017 року приблизно о 20 годині 30 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «Toyota corolla» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною вул. Драгоманова від вул. А.Ахматової в напрямку вул. О. Кошиця, в м. Києві допустив порушення вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України, а саме: а. 18.1 ПДР України водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а вразі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
Порушення вищевказаних вимог ПДР України з боку водія ОСОБА_6 виразилось в тому, що останній керуючи технічно справним транспортним засобом марки Toyota corolla» д.н.з. НОМЕР_1 , проявив неуважність та необачність, не переконавшись, що це буде безпечно і не створить перешкоду або небезпеку іншим учасникам руху, рухаючись в лівій смузі руху проїзної частини вул. Драгоманова від вул. Ахматової в напрямку вул. Кошиця в м. Києві, під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, що знаходиться по вул. Драгоманова, в районі буд. № 18 не зупинився та допустив виїзд автомобіля на пішохідний перехід. Не впевнившись у відсутності пішоходів, які не закінчили рух та знаходилися на пішохідному переході, продовжив рухатися по нерегульованому пішохідному переході та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 , яка рухалась по пішохідному переходу з лівої сторони на праву відносно руху автомобіля та мала перевагу в русі. Внаслідок наїзду ОСОБА_7 було завдане тяжке тілесне ушкодження.
Порушення вказаних пунктів Правил Дорожнього руху України водієм ОСОБА_6 знаходять в причинно-наслідковому зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме заподіяння пішоходу ОСОБА_7 тілесного ушкодження середнього ступнею тяжкості, яке виразилось у вигляді закритої травми правого плеча уламковий перелом хірургічної шийки плеча зі зміщенням уламків, а також тяжкого тілесного ушкодження, яке виразилось у вигляді відкритої черепно-мозкової травми забій головного мозку, епідуральна гематома лівої скроневої ділянки, лінійний перелом лівої скроневої кістки, розрив барабанної перетинки зліва, забійна рана спинки носа, садна обличчя.
Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину свою у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що в грудні 2017 року він рухався на автомобілі «Тойота Королла » по вул. Драгоманова в сторону вул. Кошиця. В м. Києві. Під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, він не зупинився. В цей час переходила дорогу потерпіла ОСОБА_7 . Внаслідок того, що ОСОБА_6 не зупинився і не зменшив швидкість перед пішохідним переходом, він здійснив наїзд на потерпілу ОСОБА_7 . Обвинувачений вказав, що не заперечує проти заявленого цивільного позову і він частково відшкодував шкоду завдану потерпілій.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 підтвердив, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті відповідають дійсним обставинам справи, щиро розкаявся.
Обвинувачений ОСОБА_6 не оспорює фактичні обставини, пояснивши при цьому, що він правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечував про визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченому та іншим учасникам процесу порядок та наслідки розгляду справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_6 знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, яке заподіяло потерпілій ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 згідно ст. 66 КК України є щире каяття, часткове відшкодування завданої шкоди.
Обставин, які обтяжують покараннявідповідно до ст. 67 КК України не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який кримінальний закон відносить до тяжкого злочину, необережну форму вини вчиненого діяння, обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які його обтяжують, а також дані, що характеризують особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на утриманні має матір похилого віку, і вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням з призначенням іспитового строку, вважаючи таке покарання необхідним, достатнім і справедливим для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.
Вирішуючи питання доцільності призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, враховуючи особу обвинуваченого, ступінь тяжкості та наслідки вчиненого кримінального правопорушення, суд приходить до висновку про доцільність застосування зазначеного додаткового покарання.
Розглядаючи питання заявленого цивільного позову, суд враховує наступне.
Потерпілою ОСОБА_7 заявлено цивільний позов в якому вона просить стягнути з обвинуваченого 270 000 гривень моральної шкоди на їх користь.
Крім того представником потерпілої ОСОБА_5 подано заяву про збільшення позовних вимог, а саме додатково стягнути з ОСОБА_6 матеріальну шкоду у сумі 43000 гривні.
В обґрунтування заявленого розміру моральної шкоди потерпіла зазначили, що внаслідок отриманих травм, було порушено її звичний ритм життя, через фізичну та психологічні труднощі, вона не може виконувати звичну для неї роботу. ОСОБА_7 , визнана інвалідом третьої групи.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.
Так, за змістом п.п. 5,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року (зі змінами й доповненнями) - відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Беручи до уваги встановлені в судовому засіданні обставини, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір завданої моральної шкоди потерпілій ОСОБА_7 в сумі 150 000 грн.

Заяву про збільшення позовних вимог, а саме відшкодування матеріальної шкоди на суму 43000 гривень, суд залишає без розгляду, оскільки вказаний у заяві розмір шкоди не доведений документально
Судові витрати по оплаті судових експертиз підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.
Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Застосувати до ОСОБА_6 ст.75 КК України та звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки .
Зобов`язати ОСОБА_6 відповідно до ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 150000 гривень 00 копійок в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Речовий доказ: автомобіль «Toyota corolla» д.н.з. НОМЕР_1 залишити у власності ОСОБА_8 .
Стягнути з ОСОБА_6 процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 3690 гривні 70 копійок на користь держави.

На вирок може бути подана апеляція до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 діб з моменту його проголошення, а обвинуваченому , який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції
Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.

Суддя: