У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01.02.2019 Справа №607/19763/18

м.Тернопіль
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0002045 від 20.07.2018р. про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ралівка Самбірського району Львівської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

-- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 125 КК України,

-- за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

18 липня 2018 року близько 21 год. 00 хв. у ОСОБА_3 , який перебував у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , під час спільного вживання алкогольних напоїв виник словесний конфлікт із ОСОБА_5 , в ході якого у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, 18 липня 2018 року близько 21 год. 00 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 в ході вищевказаного конфлікту, умисно наніс ОСОБА_5 один удар лобною ділянкою голови в ділянку носа, після чого наніс один удар кулаком правої руки в ділянку грудей потерпілому ОСОБА_5 , в результаті чого спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді синця носа, яка за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень та завдав фізичного болю

Таким чином ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження.

Також, 19 липня 2018 року близько 20 год. 00 хв. у ОСОБА_3 , який перебував у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , на ґрунті особистих неприязних відносин виник злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, 19 липня 2018 року близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_3 наніс один удар стопою лівої ноги в ділянку правового ока ОСОБА_5 , який в цей час лежав на ліжку. Після чого, ОСОБА_3 наніс один удар кулаком правої руки в ділянку нижньої щелепи із лівої сторони ОСОБА_5 та ще один удар кулаком лівої руки в ділянку нижньої щелепи із правої сторони, в результаті чого спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді рани нижньої повіки правого ока, яке за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кута нижньої щелепи із права, які за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Таким чином, ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розгляд здоров`я.

01 лютого 2019 року між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_5 укладено угоду про примирення, згідно умов якої вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 125 КК України та за ч. 1 ст. 122 КК України за встановлених у обвинувальному акті обставин, істотних для даного кримінального провадження, ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у зазначених злочинних діяннях, щиро розкаявся.

Також, вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 , а саме: ч. 1 ст. 125 КК України у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. та за ч. 1 ст. 122 КК України обмеження волі строком на 2 роки із застосуванням статті 75 КК України та статті 70 КК України.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання. Пунктом 3 Угоди сторони встановили, що до 01 вересня 2019 року обвинувачений ОСОБА_3 зобов`язується відшкодувати потерпілому ОСОБА_5 спричинену кримінальними правопорушеннями матеріальну та моральну шкоду в розмірі 15 000 грн.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості. Кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КК України згідно ст. 12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості. Вказані кримінальні правопорушення відповідно до приписів статті 477 Кримінального кодексу України відносяться до форми приватного обвинувачення.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє відмову від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, зокрема, умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою. Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам норм КПК України.

Враховуючи вищевикладене, заслухавши думку обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_5 , які просять суд затвердити угоду про примирення, позицію прокурора, яка не заперечувала проти затвердження угоди, вивчивши обвинувальний акт, матеріали кримінального провадження, перевіривши угоду про примирення, яка відповідає вимогам ч. 3 ст. 469, ст. 471 КПК України, з`ясувавши в обвинуваченого, що він розуміє викладені в ч. 5 ст. 474 КПК України обставини, зокрема, те, що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують та має права: мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатись самостійно, допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, переконавшись, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, суд вважає за необхідне ухвалити у даному провадженні вирок відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , яким затвердити угоду про примирення від 01.02.2019р., укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 та визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і ч. 1 ст. 122 КК України за викладених в угоді обставин та враховуючи пом`якшуючі обставини, а саме: визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обтяжуючих покарання обставин, із врахуванням особи обвинуваченого, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю проживання, його сімейний стан, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити узгоджену сторонами міру покарання, яка відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України.

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 370, 373, 374, 471, 473-475, 476 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

Затвердити укладену 01 лютого 2019 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 угоду про примирення.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України і призначити йому за даними кримінальними правопорушеннями покарання:

-- за ч. 1 ст. 125 КК України у вигляді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в дохід державного бюджету;

-- за ч. 1 ст. 122 КК України у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Згідно ч. 3 ст. 76 КК України нагляд за ОСОБА_3 в період дії іспитового строку покласти на орган пробації за місцем проживання.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Копії вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1