Справа № 164/1633/18 Провадження № 11-кп/802/133/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: в порядку КПК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Маневицького районного суду Волинської області від 10.10.2018, якою задоволено його клопотання про зарахування у строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення,

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_7 звернувся до Маневицького районного суду Волинської області із клопотанням про зарахування йому строку попереднього ув`язнення з 23.06.2016 до 04.09.2018 включно у строк покарання.
Ухвалою суду першої інстанції клопотання засудженого задоволено частково та зараховано йому строк попереднього ув`язнення у строк покарання з 22 червня 2017 року до 25 вересня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В апеляційній скарзі засуджений оскаржує рішення суду у зв`язку з тим, що ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 25 вересня 2017 року він отримав, перебуваючи у СІЗО, 04.09.2018. З огляду на наведене просить ухвалу Маневицького районного суду Волинської області від 10 жовтня 2018 року змінити, зарахувавши йому у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 23 червня 2016 року по 04 вересня 2018 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Заслухавши доповідача, який доповів суть ухвали та доводи апеляційної скарги, засудженого, який апеляційну скаргу підтримав та просив зарахувати йому термін попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання по 04.09.2018, прокурора, який заперечив доводи апеляційної скарги і просив рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України та Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIII, який набрав чинності 24 грудня 2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Згідно з п.2 Прикінцевих положень вищевказаного Закону, цей Закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.
Положеннями Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18.05.2017, який набрав чинності з 21.06.2017, частину 5 ст.72 КК України викладено в такій редакції: попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.
Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 05 вересня 2018 року щодо застосування норми права, передбаченої ч.5 ст.72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання), якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (пряма дія Закону № 838-VIII).

Якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (зворотна дія Закону № 838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч.1 ст.5 КК України).

Таким чином, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.

Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч.2 ст.5 КК України не допускається.

Якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII).

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України у строк попереднього ув`язнення включається строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду та затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання.

Статтею 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» регламентовано, що попереднє ув`язнення застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження в апеляційному порядку встановлено, що судом першої інстанції вказаних вимог закону дотримано.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 був затриманий 23 червня 2016 року.

Вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 15 березня 2017 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 25 листопада 2015 року у виді 1 (одного) року 3 (трьох) місяців позбавлення волі та призначено остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі. Відповідно до ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_7 зараховано строк попереднього ув`язнення з 23 червня 2016 року до набрання вироком законної сили.
Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 25 вересня 2017 року вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 15 березня 2017 року залишено без змін, зараховано ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк перебування його під вартою до набрання вироком законної сили один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі з 23 червня 2016 року до 21 червня 2017 року.
Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 10 жовтня 2018 року ОСОБА_7 зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 22 червня 2017 року до 25 вересня 2017 року включно.
Відповідно до вимог ч.2 ст.532 КПК України, у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
А частиною 4 вказаної статті передбачено, що судові рішення суду апеляційної та касаційної інстанцій набирають законної сили з моменту їх проголошення.
Оскільки вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 15.03.2017 щодо ОСОБА_7 набрав законної сили 25 вересня 2017 року, тобто після ухвалення рішення Апеляційного суду Закарпатської області, тому судом першої інстанції було правильно зараховано засудженому у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 22 червня 2017 року по 25 вересня 2017 року включно.
Таким чином, законних підстав для зміни ухвали та задоволення апеляційної скарги з наведених у ній мотивів, апеляційний суд не вбачає.
На підставі викладеного та керуючись 376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Маневицького районного суду Волинської області від 10 жовтня 2018 року щодо нього без змін.

Головуючий

Судді