Справа №359/2653/19
Провадження №1-кс/359/907/2019
У Х В А Л А
Іменем України
Слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

перекладача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Бориспіль з технічною фіксацією клопотання слідчого Бориспільського ВП ГУНП в Київській області про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Сапнекаран, Ленкоранського району Республіки Азербайджан, громадянину Республіки Азербайджан, азербайджанцю, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , працюючому приватним підприємцем, одруженому, має на утриманні малолітню дитину, зі слів раніше не судимому, не інваліду, підозрюваному у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст. 187 КК України -

в с т а н о в и в:
Старший слідчий першого відділення слідчого відділу Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області підполковник поліції ОСОБА_8 звернувся із зазначеним клопотанням, погодженим з прокурором Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 , в якому просив застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Згідно клопотання, слідчим відділом Бориспільського ВП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000476 від 14.03.19 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим слідством встановлено, що у невстановлений точно слідством час в лютому 2019 року, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та інші невстановлені досудовим слідством особи, за попередньою змовою між собою, вступили у злочинну змову для здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном ювелірними виробами, які зберігались в приміщенні ювелірного магазину «Ювелірний №1», на першому поверсі будинку АДРЕСА_3 .

Для реалізації свого злочинного наміру спрямованого на вчинення розбою, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та інші невстановлені досудовим слідством особи, в невстановлений точно досудовим слідством час в лютому 2019 року, з метою полегшення вчинення злочину придбали автомобіль марки «Honda Civic» номерний знак НОМЕР_1 .

Близько 18 год. 47 хв. 14.03.2019, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та інші невстановлені досудовим слідством особи, приїхали на автомобілі марки «Honda Civic» номерний знак НОМЕР_1 , до магазину «Ювелірний №1», розташованого на першому поверсі будинку №77 по вул. Київський шлях в м. Бориспіль. Одразу після чого, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та інші невстановлені досудовим слідством особи, діючи узгоджено за попередньо розробленим планом, приховуючи свої обличчя під масками, з метою заволодіння чужим майном, увірвалися до приміщення магазину «Ювелірний №1», де використовуючи зброю, почали погрожувати її застосуванням до касира ОСОБА_11 та охоронника ОСОБА_12 , тобто погрожувати застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я осіб, які зазнали нападу. При цьому до ОСОБА_12 було застосовано насильство у вигляді удару по передплічу.

Подолавши спроби касира ОСОБА_11 та охоронника ОСОБА_12 чинити спроби нападу, продовжуючи реалізувати свій злочинний спільний намір, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та інші невстановлені досудовим слідством особи, шляхом розбиття скла торгових стелажів магазину, заволоділи ювелірними виробами із золота належними ФОП ОСОБА_13 на загальну суму близько 7.000.000 грн., чим спричинили останньому майнову шкоду в особливо великому розмірі.

Після цього, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та інші невстановлені досудовим слідством особи, на автомобілі марки «Honda Civic» номерний знак НОМЕР_1 , втекли з місця вчинення злочину з викраденим майном.

Крім цього, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, у ОСОБА_7 , невстановленим досудовим розслідуванням спосіб, виник умисел на придбання бойової гранати РГО з маркуванням «РГО 80-21-89» та бойового запалу до ручної гранати УДЗ з маркуванням «350ф-6-89», з метою подальшого їх зберігання.

В цей же час, ОСОБА_7 , не маючи на те передбаченого п. 2.3 Інструкції Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 року, дозволу на носіння і зберігання бойових припасів, стандартних бойових припасів, вибухових речовин і вибухових пристроїв, переніс з невстановленого досудовим розслідуванням місця придбані бойову гранату РГО з маркуванням «РГО 80-21-89» та бойовий запал до ручної гранати УДЗ з маркуванням «350ф-6-89», які розмістив за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , тим самим розпочав незаконне зберігання вибухових пристроїв, для власного використання.

У подальшому, працівниками Бориспільського ВПГУ НП в Київській області 24.03.2019, під час проведення обшуку по місцю проживання ОСОБА_7 , за адресою АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено бойову гранату РГО з маркуванням «РГО 80-21-89» та бойовий запал до ручної гранати УДЗ з маркуванням «350ф-6-89», які останній незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу.

25.03.2019 СВ Бориспільського ВП ГУ Національної поліції в Київській області в порядку ст. 208 КПК України, затримано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

25.03.2019 року ОСОБА_7 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст.187 та ч.1 ст.263 КК України.

Вина ОСОБА_7 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами у їх сукупності.

Метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_7 згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: п. 1 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; п. 2 знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; п. 3 незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні; п. 4 перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; п. 5 вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 2, 3, та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

ОСОБА_7 , підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкція за який передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років, з конфіскацією майна, а тому усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу непов`язаного з триманням під вартою, останній може переховуватися від органів досудового розслідування, з метою уникнення покарання, та покинути територію України, що повністю підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

ОСОБА_7 , може знищити або спотворити речі, що мають істотне значення для досудового слідства, оскільки не встановлено все майно, яким заволоділи злочинці, інші спільники, зброя та інші речові докази, що повністю підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

ОСОБА_7 , може незаконно впливати на свідків та потерпілих по даному кримінальному провадженню, оскільки на даний час не встановлено всіх причетних осіб до вчинення особливо тяжкого злочину. Крім того, у ході досудового розслідування ОСОБА_7 стануть відомі також анкетні дані потерпілих та інших свідків у провадженні, що з урахуванням інкримінованого злочину, який супроводжувався насильством, щодо потерпілих, свідчить про можливість впливу на учасників кримінального провадження, що повністю підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

ОСОБА_7 , може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний, не працює, не має міцних соціальних зав`язків та постійного джерела доходів, а тому з метою неправомірного збагачення може знову вчинити злочин, що повністю підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

До підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не може бути застосований у зв`язку з тим, що він не буде дієвим і не зможе стримати останнього від учинення нових злочинів, не забезпечить належної поведінки підозрюваного під час досудового слідства, не зменшить наявність вищенаведених ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації, оскільки зважаючи на особу підозрюваного він не може самоорганізуватися для здійснення належного самоконтролю, також він може переховуватися від органів досудового розслідування, прокуратури та суду.
Не можливе застосування до підозрюваного і запобіжного заходу вигляді особистої поруки, оскільки на момент повідомлення йому про підозру та звернення до слідчого судді із вказаним клопотанням до органу досудового розслідування не надійшло жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру, про обрання відносно підозрюваного саме такого запобіжного заходу.

Також, до підозрюваного ОСОБА_7 , не може бути застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, навіть із застосуванням електронних засобів контролю та при забороні підозрюваному цілодобово залишати житло, у зв`язку з тим, що останній може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, може погрожувати, підкупити потерпілих, свідків, схиляти їх до дачі неправдивих показань, продовжувати свою злочинну діяльність, вплинути на інших підозрюваних які до цього часу не встановлені, а також враховуючи особливу тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та суворої відповідальності за нього, підозрюваний будь якими незаконним шляхами може намагатися залишити територію України та переховуватись від органу досудового розслідування, прокуратури та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності в інших державах.

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали та просили обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Захисник та підозрюваний проти клопотання заперечили та просили обрати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Заслухавши думку слідчого, прокурора, пояснення ОСОБА_7 та позицію захисту, дослідивши матеріали клопотання та додатково подані захистом докази для врахування особи підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Однак, є всі підстави для обрання іншого запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Так, у відповідності до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи чи навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан; наявність судимостей; дотримання умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше; наявність повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
В той же час, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 КПК України.
Вирішуючи питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляду тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів (п.35 рішення ЄСПЛ №12369/86 від 26.06.1991 року «Летельє проти Франції»).
Так, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року). Суд звертає увагу на те, що на теперішній час непричетність ОСОБА_7 до вчинення вище вказаних кримінальних правопорушень об`єктивними даними не підтверджена.
Європейський суд з прав людини у справі «Ільгар Маммадов проти Азербайджану» від 13.04.2014 року також зазначає, що обґрунтованість підозри ґрунтується на можливості сторонньої, незацікавленої особи дійти висновків, що підозрювана особа вчинила кримінальне правопорушення.
В ході розгляду клопотання в суді, на думку слідчого судді, прокурор довів наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 , кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України.
Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.
Разом з тим, слідчий суддя приходить до висновку про невірне посилання в клопотанні на практику Європейського суду з прав людини. Оскільки в даному випадку, навпаки, підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою не встановлено.
Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 17 листа №511-550/0/4-13від 04.04.2013 року, розумність тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку в залежності від особливостей конкретної справи та причин, про які йдеться у рішеннях національних судів. Тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року).
На думку судді, в жодному випадку такий суспільний інтерес, не може бути вище вимог Конституції України, відповідного Законодавства України та запровадженого порядку притягнення особи до відповідальності.
В той же час, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 КПК України.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підозрюваного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови).
Отже, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, дані про особу підозрюваного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, має визначене місце проживання, є фізичною особою-підприємцем, його сімейний стан, міцні соціальні зв`язки, позитивну характеристику, з огляду на відсутність належного обґрунтування існуючих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України в самому клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не доведено належним чином наявність таких ризиків і прокурором під час розгляду справи, слідчим суддею не встановлено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки та запобігти вказаним ризикам.
В цьому випадку слід вважати достатнім на даній стадії кримінального провадження застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з метою уникнення можливості вчинення дій визначених ст.177 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-187, 192-196, 276 КПК України,
у х в а л и в :
Клопотання задовольнити частково.

Застосувати щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без права внесення застави, терміном 60 днів та заборонити залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на начальника Деснянського управління поліції ГУ НП в м. Києві.

Строк домашнього арешту рахувати з моменту затримання ОСОБА_7 з 21 год. 39 хв. 24.03.2019 року

Дія ухвали закінчується 22 травня 2019 року о 21 год 39 хв.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 28.03.2019 року о 09 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1