ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/1884/16-к Номер провадження 11-кп/814/135/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 , прокурора Лохвицького відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9 на вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 19 лютого 2018 року по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000224 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , гр-на України, освіта вища, одруженого, має малолітню дитину, приватного підприємця, судимого вироком Лохвицького районного суду Полтавської області від 20.10.2014 року за ч.3 ст. 15, ч. 1 ст. 191 КК України до покарання у виді штрафу 850 грн., який сплачено 20.10.2014 року,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

за участю: прокурора ОСОБА_10 , ОСОБА_11

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисників адвокатів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

потерпілого ОСОБА_9 , (в реж. Відеоконференції)

представника потерпілого адвоката ОСОБА_15 ,

в с т а н о в и л а:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 19 лютого 2018 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років і 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили застосовано тримання під вартою, взявши його під варту негайно з моменту затримання.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 постановлено рахувати з часу затримання.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 4886 грн. 88 коп. майнової шкоди та 100 000 грн. моральної шкоди, а всього 104 886 грн. 88 коп.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_6 в частині позовних вимог про щомісячне стягнення майнової шкоди залишено без розгляду.

За вироком суду ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин.

26 березня 2016 року близько 23 год 50 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи в АДРЕСА_2 , біля магазину «Шлях», під час сварки із ОСОБА_9 , на ґрунті неприязних відносин, діючи умисно, правою рукою, стиснутою в кулак, наніс один удар ОСОБА_9 в обличчя в область лівого ока, в результаті чого спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді контузії лівого очного яблука з тотальним крововиливом в передню камеру та скловидне тіло, обширним склеральним пораненням з випадінням всіх внутрішніх оболонок ока, пошкодженням верхнього та зовнішнього прямих м`язів, які рухають око, крововиливами в повіки та склеру лівого ока, крововиливу в ліву пазуху лобної кістки, які згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 100 від 31.08.2016 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію постійної (стійкої) втрати працездатності більш ніж на одну третину. Згідно даного висновку експертизи контузія лівого ока призвела до пониження гостроти зору з 0,6 до 0 (нуля), зморщення лівого очного яблука та подальшого його видалення. Згідно висновку додаткової комісійної судово-медичної експертизи № 134 від 05.10.2016 року, враховуючи анатомічну локалізацію, морфологічну характеристику виявлених у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, вони могли утворитися одномоментно внаслідок однократної дії у ділянку лівого ока потерпілого тупим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею, яким могла бути кисть людини, стиснута в кулак або інший предмет з подібними характеристиками.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи осіб , які їх подали

Обвинувачений ОСОБА_6 просить оскаржений вирок скасувати , призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції та направити провадження на новий судовий розгляд до Лохвицького районного суду Полтавської області.

В обгрунтування апеляції посилається на те , що матеріалами провадження не доведена його вина у вчиненні злочину.

Захисник адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить вирок щодо ОСОБА_6 скасувати та ухвалити новий вирок, яким застосувати до останнього положення статті 75 КК України та звільнити від його відбування з випробуванням.

Потерпілий ОСОБА_9 у принесеній апеляції просить змінити оскаржений вирок в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначивши більш суворе покарання в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України та в частині стягнення з ОСОБА_16 на його користь по цивільному позову та стягнути з нього матеріальну шкоду в сумі 7 680, 93 грн., та моральну шкоду в сумі 500 000 грн., а також стягнути з ОСОБА_6 на його користь щомісячно матеріальну шкоду у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, починаючи з 06.07.16 року.

Прокурором у поданій апеляції ставиться питання про скасування вироку суду у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості вчиненого та особі обвинуваченого через м`якість та призначити покарання у виді 8 років позбавленні волі, оскільки обвинувачений раніше судимий, та вказана судимість непогашена у визначеному законом порядку , вину у вчиненому не визнав, не покаявся, шкоду , завдану злочином не відшкодував та перешкоджав встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні сторона захисту просила направити кримінальне провадження до суду першої інстанції для вирішення питання щодо застосування примусових заходів медичного характеру. Просили також змінити міру запобіжного заходу.

Прокурор в судовому засіданні щодо скасування вироку і повернення провадження поклався на розсуд суду. Щодо зміни запобіжного заходу погодився із позицією сторони захисту.

Потерпілий та представник потерпілого в судовому засіданні заперечували з приводу повернення провадження до суду першої інстанції.

Мотиви суду

За ст. 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

За змістом ст. 8,9 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У ст. 3 Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі КЗПЛ) встановлено, що нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначав, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».

Під час апеляційного перегляду кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 , прокурора Лохвицького відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9 на вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 19 лютого 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України , виникли обставини , які послугували підставою для перевірки психічного стану обвинуваченого.

Так, в поданій апеляції захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 , вказує на наявність у ОСОБА_6 психічного захворювання та перебування його з 19 лютого 2018 року на стаціонарному лікуванні в Полтавській обласній клінічній психіатричній лікарні ім. О.Ф. Мальцева та клопоче про проведення експертизи.

У відповідях вказаного лікувального закладу на запити апеляційного суду зазначено , що ОСОБА_6 перебуває на стаціонарному лікуванні, має тяжкі психічні розлади, актуальність маячних ідей переслідування, патологічну імпульсивність та не може брати участь в судових засіданнях (а.м.к.п. 79, 87, 95, 101).

З огляду на викладене , ухвалою колегії суддів апеляційного суду вказане клопотання задоволено та по справі щодо обвинуваченого ОСОБА_6 призначено амбулаторну судово-психіатричну експертизу, висновок якої надійшов до суду 24 вересня 2018 року.

З метою усунення суперечностей даного висновку, які ставили під сумнів його об`єктивність та обґрунтованість, а також враховуючи необхідність здійснення тривалого спостереження та дослідження особи обвинуваченого для визначення його осудності та для всебічного, повного з`ясування обставин справи, і прийняття законного, обґрунтованого рішення в кримінальному провадженні, ухвалою колегії суддів від 02 листопада 2018 року по справі призначена стаціонарна судово- психіатрична експертиза.

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта №28 КП «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» ДОР» від 07 лютого 2019 року ОСОБА_6 у період інкримінованого йому діяння на хронічне психічне захворювання, недоумство, тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності або інший хворобливий стан психіки не страждав. В теперішній час ОСОБА_6 виявляє хронічне захворювання у формі органічного маячного (шизофреноподібного) розладу та не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. За своїм психічним станом потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з наданням психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 КК України , не підлягає покаранню особа, яка вчинила злочин у стані осудності, але до постановлення вироку захворіла на психічну хворобу, що позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. До такої особи за рішенням суду можуть застосовуватися примусові заходи медичного характеру, а після одужання така особа може підлягати покаранню.

Статтею 93 цього Кодексу визначено, до кого можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру. Зокрема , відповідно пункту третього вказаної статті такі заходи можуть бути застосовані до осіб, які вчинили злочин у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

З огляду на викладене, враховуючи наявність обґрунтованого судово-психіатричного висновку , колегія суддів приходить до переконання , що обвинувачений ОСОБА_6 підпадає під дію статті 19 КК України.

Відповідно до норм Конституції та процесуального законодавства суди повинні діяти у межах тих повноважень, які надані їм виключно Законом.

За приписами п.2 ч.1 ст.392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення , які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили , зокрема , ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру.

Статтею 407 КПК України передбачені повноваження суду апеляційного інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на вирок або ухвалу суду першої інстанції. Вказаний перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Виходячи із системного аналізу положень п.2 ч.1 ст.392 , ст.407 КПК України , глави 39 КПК України , суд апеляційної інстанції може ухвалити рішення про застосування примусових заходів медичного характеру лише за процедурою перегляду ухвали місцевого суду про відмову в застосуванні таких заходів.

Вирішення вказаного питання , яке виникло після постановлення вироку але до набранням ним законної сили , в ході розгляду апеляційних скарг на вирок суду , суперечить вищенаведеним положенням закону та загальним засадам КПК.

Крім того, застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_6 під час розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, позбавить можливості оскарження такого рішення, що є істотним порушенням прав особи.

При цьому варто також звернути увагу на такі положення КПК.

Згідно положень статті 405 КПК суд апеляційної інстанції розглядає кримінальні провадження за правилами розгляду в суді першої інстанції за деякими виключеннями.

Статтею 362 КПК України встановлено , що якщо під час судового розгляду будуть встановлені підстави для здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру , суд постановляє ухвалу про зміну порядку розгляду і продовжує судових розгляд згідно з правилами , передбаченими главою 39 цього Кодексу.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до переконання про необхідність часткового задоволення апеляційних скарг , скасування вироку з поверненням кримінального провадження до суду першої інстанції для розгляду в порядку глави 39 КПК України.

Питання щодо оцінки доказів у справі колегією суддів не вирішується з огляду на підставу для скасування вироку. Обставини щодо винуватості мають бути вирішені судом при вирішенні питання щодо застосування примусових заходів медичного характеру.

Вирішуючи питання щодо обраного обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою , колегія суддів виходить з такого.

Положеннями статті 508 ч.1 КПК України встановлено , що до особи , стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування , можуть бути застосовані такі запобіжні заходи: 1) передання на піклування опікунам , близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом; 2) поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах , що виключають її небезпечну поведінку.

За змістом частини 2 цієї статті передбачені частиною першою цієї статті запобіжні заходи застосовуються судом до особи з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби.

В даному випадку колегія суддів приходить до висновку , що до обвинуваченого ОСОБА_6 може бути застосований лише запобіжний захід у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах , що виключають його небезпечну поведінку.

Застосування іншого , більш м`якого запобіжного заходу , не відповідає характеру та ступеню небезпечності вчиненого злочину та меті таких заходів.

Таким чином запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 підлягає зміні з тримання під вартою на поміщення до закладу з наданням психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

Виконання питання зміни запобіжного заходу має бути здійснено з виключенням можливості вільного пересування обвинуваченого , а тому він не підлягає звільненню в залі суду.

Враховуючи викладене вище, керуючись ст.ст.362,392,404,405,407,508 КПК України , колегія суддів Полтавського апеляційного суду,-

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 , прокурора Лохвицького відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9 задовольнити частково;

Вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 19 лютого 2018 року щодо ОСОБА_6 за ч.1 ст.121 КК України скасувати та кримінальне провадження повернути до місцевого суду;

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 змінити з тримання під вартою на поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку , а саме до Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні імені О.Ф. Мальцева;

Виконання ухвали покласти на: начальника Державної установи "Полтавська установа виконання покарань (№23)", головного лікаря Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні імені О.Ф. Мальцева;

В частині доставки обвинуваченого ОСОБА_6 до Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні імені О.Ф. Мальцева виконання ухвали покласти на Полтавський відділ поліції ГУНП в Полтавській області;

Ухвалу негайно вручити для виконання;

Ухвала є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає

Повний текст ухвали буде проголошено 02 квітня 2019 року о 17-00 год.

Судді:

____________ _________________ ___________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3