Справа № 344/5435/19
Провадження № 11-сс/4808/98/19
Категорія ст. 174 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року м. Івано-Франківськ
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду ОСОБА_3 , ознайомившись з апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05.04.2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05.04.2019 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 0000727 від 28.02.2019 року.

Не погодившись з таким рішенням слідчого судді ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати цю ухвалу слідчого судді і постановити нову, якою скасувати арешт на майно грошові кошти.

Як зі змісту апеляційної скарги та і з оскарженого судового рішення вбачається, що предметом судового розгляду було клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту на грошові кошти в сумі 470 доларів США з одночасною вимогою про зобов`язання слідчого відділу ГУНП в м. Івано-Франківську повернути вказані кошти. При цьому, апелянт наводить дані, що свідчать про належність саме йому грошових коштів, та обставини набуття права власності на них.

При викладенні обставин, за якими він вважає ухвалу слідчого судді про відмову у скасуванні арешту майна незаконною, апелянт також посилається на те, що вважає незаконною і ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06.03.2019 року.

Разом з тим, вказану апеляційною скаргу не можливо визнати такою, що подана на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06.03.2019 року, оскільки як зміст, так і вимоги апеляційної скарги свідчать про безпосередню участь апелянта саме у розгляді клопотання про скасування арешту майна, за яким було прийнято рішення 05.04.2019 року. Про це також свідчить і відсутність клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали від 06.03.2019 року, яка відповідно до ст. 395 КПК України підлягала оскарженню протягом 5 днів з для її проголошення.

Предметом апеляційного розгляду не може бути декілька різних рішень слідчого судді одночасно.

Вважаю, що вказана ухвала слідчого судді оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, а тому необхідно відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою та повернути її апелянту, з таких підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Частинами 1 і 2 статті 309 КПК України визначено перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Відповідно до вказаної вище статті, під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про:

1) відмову у наданні дозволу на затримання (ст. 190 КПК);

2) застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні (ст. 183 КПК);

3) продовження строку тримання під вартою або відмову в його продовженні (ст. 197 КПК);

4) застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або відмову в його застосуванні (ст. 181 КПК);

5) продовження строку домашнього арешту або відмову в його продовженні (ст. 181 КПК);

6) поміщення особи в приймальник-розподільник для дітей або відмову в такому поміщенні (ст. 499 КПК);

7) продовження строку тримання особи в приймальнику-розподільнику для дітей або відмову в його продовженні (ст. 499 КПК);

8) направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи або відмову у такому направленні (ст. 509 КПК);

9) арешт майна або відмову у ньому (глава 17 КПК);

10) тимчасовий доступ до речей і документів, яким дозволено вилучення речей і документів, які посвідчують користування правом на здійснення підприємницької діяльності, або інших, за відсутності яких фізична особа-підприємець чи юридична особа позбавляються можливості здійснювати свою діяльність (глава 15 КПК);

11) відсторонення від посади або відмову у ньому (глава 14 КПК);

12) відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження (ст. ст. 284, 303 КПК);

13) повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора (ст. 304 КПК);

14) відмову у відкритті провадження по скарзі на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора (ст. 304 КПК).

Зазначений перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає, а тому, відповідно до ч. 3 ст. 309 КПК України, заперечення проти інших ухвал слідчого судді можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

При цьому, статтею 174 КПК України визначено порядок скасування арешту майна та вказано на ухвалу слідчого судді за результатами розгляду відповідного клопотання. Цією нормою не передбачено можливості оскарження в апеляційному порядку рішення слідчого судді, прийнятого за результатом розгляду клопотання про скасування арешту майна.

Право на суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним. Право на суд, особливо щодо умов прийнятності скарги, може бути обмеженим настільки, щоб не було порушено саму сутність цього права, тобто, обмеження повинні мати законну мету і зберігати пропорційність між використаними засобами та досягнутими цілями.

Право на доступ до суду, закріплене у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути реалізовано тільки у відповідності до вимог національного законодавства, в зв`язку з чим суд апеляційної інстанції, вирішуючи питання про право на оскарження рішень слідчих суддів, діє в межах тих повноважень, які встановлені діючим кримінальним процесуальним законом і не приймає до уваги доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки вони можуть бути перевірені судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

Виходячи із системного тлумачення низки положень КПК України, що стосуються постановлення слідчим суддею ухвал, ухвали за результатами розгляду клопотання про скасування арешту майна, до вказаного переліку не входять, та в апеляційному порядку оскарженню не підлягають.

За наведених вище обставин, оскаржуване рішення слідчого судді не може бути предметом апеляційного перегляду.

Слідчий суддя помилково вказав в резолютивній частині рішення про те, що ухвала слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання про скасування арешту майна може бути оскаржена.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями ст. 394 КПК України.

Така законодавча позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема цей Суд у своєму рішенні від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України» зазначив, що у спосіб, у який ст. 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також повинні бути взяті до уваги норми внутрішнього законодавства.

За таких обставин, враховуючи те, що ОСОБА_4 подано апеляційну скаргу на рішення слідчого судді, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, у відкритті апеляційного провадження за цією апеляційною скаргою необхідно відмовити.

Таке рішення не обмежує особі доступ до правосуддя та не позбавляє її права звернення до уповноваженого органу за захистом своїх прав, свобод та інтересів в межах та в порядку, визначених кримінальним процесуальним законом.

Керуючись ст. ст. 392, 399, 422 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05.04.2019 року.

Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, ОСОБА_4 , разом з апеляційною скаргою та додатками до неї.

На ухвалу апеляційного суду може бути подано касаційну скаргу протягом трьох місяців з дня її проголошення до Верховного Суду.

Суддя ОСОБА_3