АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/793/624/18 Справа № 706/841/16-к Категорія: ст. 309 КПК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
про відмову у відкритті апеляційного провадження

10 грудня 2018 р. м. Черкаси

Суддя судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Христинівського районного суду Черкаської області від 22 листопада 2018 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

25.10.2018 ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Христинівського районного суду Черкаської області зі скаргою на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим та про зобов`язання вчинити дії, в якій просив, визнати незаконною бездіяльність слідчого, що полягає у відмові у визнанні його потерпілим в кримінальному провадженні, скасувати постанову від 18.10.2018 та зобов`язати слідчих визнати його потерпілим з правом на відшкодування завданої майнової, матеріальної та моральної шкоди з визначенням цивільного відповідача в кримінальному провадженні від 15.03.2013.

22.11.2018 ухвалою слідчого судді Христинівського районного суду Черкаської області відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим та зобов`язання вчинити дії.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 порушує питання про скасування ухвали слідчого судді через порушення норм процесуального та матеріального права та просить постановити нове рішення, яким скасувати постанову від 18.10.2018.

Крім того, вважаючи пропущеним строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 22.11.2018 поважним, ОСОБА_3 просить його поновити, посилаючись на те, що копію оскаржуваного судового рішення ним отримано 27.11.2018.

Дослідивши зміст апеляційної скарги ОСОБА_3 та матеріали скарги, які були предметом дослідження слідчого судді, прихожу до висновку, що провадження за вказаною апеляційною скаргою не може бути відкрито з наступних підстав.

Згідно вимог ч. 3 ст. 307 КК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

За змістом ч.2 ст. 309 КПК України, під час досудового розслідування, окрім ухвал слідчого судді, передбачених ч. 1 ст. 309 КПК України, також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про: відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження; про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру; повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя - доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Як вбачається з апеляційної скарги, ОСОБА_3 в апеляційному порядку оскаржує ухвалу слідчого судді, якою скарга останнього на бездіяльність слідчого розглянута по суті, тому, з огляду на положення ст.ст. 307, 309 КПК України, таке рішення слідчого судді прийняте за результатами її розгляду, оскарженню не підлягає, про що обґрунтовано зазначено слідчим суддею в резолютивній її частині.

За таких обставин вважаю, що слід відмовити ОСОБА_3 у відкритті апеляційного провадження, оскільки вищевказана ухвала слідчого судді від 22.11.2018 не може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Одночасно роз`яснюю, що відповідно до положень ч. 3 ст. 309 КПК України, на ухвали слідчого судді, які не підлягають оскарженню в апеляційному порядку можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження в суді.

При цьому, наголошую, що наявність визначених у законі вимог щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, та не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.

Так, згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимог до держав заснувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 Рішення у справі «Делкур проти Бельгії» від 17.01.1970, пункт 65 Рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11.10.2001).

В ухвалі Європейського суду з прав людини від 08.01.2008 щодо прийнятності заяви № 32671/02 у справі «Скорик проти України» зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті, і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, яку намагаються досягнути.

За таких обставин, наявність визначених у законі вимог щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, та не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.

Оскільки наявні підстави для відмови у відкритті провадження та вимоги ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 22.11.2018, не перевіряються.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 310, ч.3 ст. 392, ч.ч. 4, 5 ст. 399 КПК України, -

постановив :

Відмовити ОСОБА_3 у відкритті апеляційного провадження, оскільки апеляційна скарга ним подана на ухвалу слідчого судді Христинівського районного суду Черкаської області від 22 листопада 2018 року, яка не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Копію ухвали невідкладно надіслати ОСОБА_3 разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення, але може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців в порядку, передбаченому ст. 426 КПК України.

Суддя: ОСОБА_2