Справа № 454/3464/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/58/19 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року м. Львів

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

Головуючої-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарях ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на вирок Сокальського районного суду Львівської області від 21.12.2018р. щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_10 ,

потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Сокальського районного суду Львівської області від 21.12.2018р. ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного судом основного покарання, з іспитовим строком 1 рік.

На підставі ст.76 КК України покладено на ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 у користь держави судові витрати за проведення судових експертиз на загальну суму 2717 гривень.

Вирішено питання про речові докази.

За вироком суду, ОСОБА_8 09.09.2018р. приблизно о 01 годині 00 хвилин, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись ним по автодорозі Великі Мости - Рава-Руська, у напрямку до м. Рава-Руська Жовківського району Львівської області, при проїзді її ділянки у с. Двірці Сокальського району Львівської області, поблизу будинку № 20, що по вул. Незалежності, порушив вимоги Р.1 п.п.1.2, 1.5, 1.10 (у частині визначення термінів «дорожня обстановка», «дорожні умови», «безпечна швидкість»); Р.2 п.п.2.3 б), 2.9. а), Р.10 п. 10.1, Р.12 п.12.1 Правил дорожнього руху, які виразились у тому, що він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (згідно з висновком судової токсикологічної експертизи №3205/2018-т від 18.09.2018р. у крові ОСОБА_8 виявлено етиловий спирт у кількості 0,47 проміле), не був уважний та не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміни, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати транспортний засіб та безпечно керувати ним, без причин технічного характеру виїхав на зустрічну смугу руху, після чого на ліве узбіччя та у лівий кювет, у результаті чого пасажир автомобіля марки «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_13 від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці події.

У результаті порушення ОСОБА_8 правил безпеки дорожнього руху потерпілий ОСОБА_13 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи №070/2018 від 26.09.2018р. отримав наступні тілесні ушкодження: синець у проекції правої реберної дуги на животі справа; розрив печінки з множинними паралельними лінійними ушкодженнями великої частки, з крововиливами у тканину навколо ушкоджень; перелом ребер справа 1,2,3,4,5 без ушкодження пристінкової плеври по середньо-ключичній лінії (прямі) з крововиливами в міжреберні м`язи; перелом ребер зліва 2,3,4,5,6 без ушкодження пристінкової плеври по середньо-ключичній лінії (не прямі) з крововиливами у міжреберні м`язи; у черевній порожнині було 2,5 л крові. Вказані тілесні ушкодження призвели до смерті останнього.

Не погоджуючись із даним вироком суду, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій, не оспорюючи правильність кваліфікації дій обвинуваченого та доведеність його вини у вчиненні інкримінованого злочину, просить оскаржуваний вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки. У решті вирок суду просить залишити без змін.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог прокурор покликається на незаконність оскаржуваного вироку у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вважає, що не має підстав для звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України. Вказує, що суд першої інстанції постановляючи оскаржуваний вирок повною мірою не врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_8 злочину. Так, незважаючи на те, що ОСОБА_8 вчинив тяжкий злочин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що є обставиною, яка обтяжує покарання, у результаті його дій настали тяжкі наслідки у вигляді смерті потерпілого, суд першої інстанції не обґрунтував застосування вимог ст. 75 КК України та позбавлення права керувати транспортними засобами лише на 1 рік, та призначив покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого злочину. Вважає, що для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових злочинів йому необхідно призначити покарання у межах санкції інкримінованої статті, яке він відбуватиме реально.

У запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, захисник ОСОБА_10 просить оскаржуваний вирок суду щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Не погоджується з поданою апеляційною скаргою, з огляду на законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку суду. Вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного вироку з усією повнотою врахував вимоги ст. 65 КК України. Урахувавши обставини вчиненого кримінального правопорушення, його ступінь тяжкості, наявність обставин, які пом`якшують покарання (визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування заподіяної шкоди), те, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, а також думку потерпілої, суд першої інстанції призначаючи ОСОБА_8 покарання, прийшов до правильного висновку щодо застосування положень ст. 75 КК України. Покликається, що суд першої інстанції не допустив істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та правильно застосував закон України про кримінальну відповідальність у частині звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням. Суд першої інстанції, постановляючи оскаржуваний вирок, надав належну оцінку усім обставинам, які мають значення для призначення покарання та звільнив ОСОБА_8 від відбування покарання з іспитовим строком. При цьому, судом першої інстанції враховано обставину, яка обтяжує покарання, а саме перебування обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння (0,47 проміле).

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора у підтримку поданої апеляційної скарги, думку захисника та пояснення обвинуваченого, які заперечили апеляційну скаргу прокурора, з огляду на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, думку потерпілих, які зазначили, що загиблий був товаришем обвинуваченого, який проживає з ними на одному подвір`ї та допомагає їм, за таких обставин просили не позбавляти волі ОСОБА_8 , вивчивши та дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення частково, виходячи із наступного.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за наведених у вироку суду обставин, та правильність кваліфікації його дій є вірним та в апеляційному порядку учасниками судового провадження не оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та мотивованим.

Згідно ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, призначивши обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у вигляді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік, не дотримався даної вимоги закону.

Призначене ОСОБА_8 покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік, на переконання колегії суддів, не у повній мірі відповідає тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та його особі, а також не є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Як передбачено ч. 2 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що вирок суду щодо ОСОБА_8 слід скасувати у частині призначеного покарання та ухвалити у цій частині новий вирок.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, його наслідки у виді смерті потерпілого, дані про особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінального відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, не одружений, займається працею, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, думку потерпілих, які просили не позбавляти ОСОБА_8 волі, наявність обставин, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, наявність обставини, яка обтяжує покарання, - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, та вважає, що ОСОБА_8 слід призначити покарання у межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії, із призначення додаткового покарання у максимальному розмірі.
Разом з тим, колегія суддів визнає необґрунтованими апеляційні вимоги прокурора про необхідність відбування обвинуваченим призначеного покарання реально.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Ураховуючи тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, конкретні обставини кримінального провадження, вищенаведені дані про особу обвинуваченого, наявність декілька обставин, які пом`якшують покарання, думку потерпілих, які заперечили щодо позбавлення ОСОБА_8 волі, колегія суддів приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_8 без відбування покарання, а тому вважає, що відносно обвинуваченого слід застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку.
У решті вирок суду слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 задоволити частково.

Вирок Сокальського районного суду Львівської області від 21.12.2018р. щодо ОСОБА_8 скасувати у частині призначеного покарання.

Ухвалити у цій частині новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 286 КК України покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.

У решті вирок суду залишити без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня його проголошення.

С у д д і

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4