Справа № 296/2269/18
Вирок
Іменем України

18 грудня 2018 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

представника потерпілої ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження №0000011 по обвинуваченню

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичів Житомирської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, на утриманні має неповнолітню дитину, не працюючого, інваліда другої групи, зареєстрованого за адресою в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

01.01.2018 року близько 16 години 30 хвилин ОСОБА_8 перебував в приміщенні загального коридору будинку АДРЕСА_3 , де у нього виник словесний конфлікт з раніше невідомою йому жінкою, під час якого у ОСОБА_8 в даний час, місці та за вказаних обставин раптово виник злочинний умисел, направлений на безпричинне вчинення хуліганства. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , зневажаючи загально прийнятими правилами та нормами поведінки у суспільстві, з особливою зухвалістю, а саме грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, наблизився до раніше невідомої ОСОБА_5 та кулаком своєї правої руки наніс два удари по обличчю та один удар по правій руці, після чого наніс два удари правою ногою в живіт та зник.

Внаслідок хуліганських дій ОСОБА_8 ОСОБА_5 спричинено легкі тілесні ушкодження, а саме підшкірний крововилив в проекції зовнішньої частини лівої скулової дуги, синців тильної поверхні правої кисті, задньо-бокової поверхні лівого плеча в верхній частині, задньої поверхні в проекції правого ліктьового суглобу, підшкірного крововиливу в ділянці правого ліктьового суглобу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні даного злочину не визнав повністю. Цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 30 000 гривень та відшкодування витрат, пов`язаних із захистом прав та інтересів під час судового розгляду справи, не визнав повністю. Дав суду наступні показання. З травня 2017 року проживає разом з ОСОБА_9 в її квартирі, яка розташована на 4 поверсі вказаного будинку. 01.01.2018 року в них вдома були гості. Поки дівчата накривали на стіл, він та ОСОБА_10 вийшли на майданчик покурити. Стали на площадці між 4 та 5 поверхами, відкрили вікно. З верхнього поверху вийшла незнайома йому жінка, яку він раніше ніколи не бачив та не спілкувався з нею, почала в ультимативній формі робити їм зауваження, вказавши про те, що весь дим потрапляє їй в квартиру та куріння шкодить її здоров`ю, хоча квартира її розташована на 5 поверсі та в зовсім іншій стороні майданчика. На ці слова він в такій же формі відповів, аби вона своєму чоловікові робила зауваження. Після цих слів вона почала кричати, із використанням слів нецензурної лайки. Почувши ці крики, ОСОБА_9 вийшла з квартири аби покликати їх за стіл. Вони докурили цигарки і пішли в квартиру. Словесний конфлікт між ним та потерпілою тривав 1-2 хвилини. Тілесних ушкоджень потерпілій не наносив, не заперечує факт вживання ним слів нецензурної лайки у відповідь на такі ж слова з боку потерпілої, до потерпілої на 5 поверх не піднімався, словесний конфлікт вичерпано з моменту як він та ОСОБА_10 повернулися до квартири після зробленого їм зауваження з приводу паління цигарок в громадському місці. Зазначає, що намагались піти від конфлікту, товариш вибачався, вважає, що потерпіла його оговорює. На уточнююче запитання зазначив, що визнає правомірність зауваження ОСОБА_5 .

Через 10-20 хвилин, коли сіли за стіл, почули стук в двері квартири. До дверей пішла ОСОБА_9 , повернулася, коли вдруге був стук в квартиру, вона знову виходила та її не було хвилин 5. Він вирішив піти подивитися, так як чув шум в тамбурі, і коли відкрив двері з квартири до тамбуру то побачив, що в тамбурі знаходились працівники поліції. При виході з квартири він зачепився за поріг, таким чином нахилився на працівника поліції грудьми. В подальшому йому заламали руки, одягли кайданки, доставили до відділу поліції та склали відносно нього протокол. Після вказаних подій дізнався, що у ОСОБА_9 (його цивільної дружини) існує конфлікт з потерпілою.

Допитана в судовому засідання потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що з обвинуваченим не знайома. 01.01.2018 року близько 16 год. 30 хв., перебуваючи у своїй квартирі, відчула сильний запах диму цигарок, тому вирішила вийти на майданчик з квартири подивитися, звідки йде дим. Коли вийшла, побачила, що на сходинковому майданчику між 4 та 5 поверхами стояли двоє чоловіків, один з яких був обвинувачений. Знала, що даний чоловік проживає в квартирі АДРЕСА_4 та співмешкає з ОСОБА_11 . На зроблене нею зауваження стосовно паління цигарок, від яких дим потрапляє до її квартири, ОСОБА_8 відповів фразою «пішла геть», вживаючи при цьому слова нецензурної лайки. На її запитання до нього з приводу нецензурних слів, ОСОБА_8 відповів « я тебе приб`ю». Коли почав підніматися по сходах, вирішила, що піднімається до неї аби поговорити, попросити вибачення. Натомість, коли піднявся на сходову клітину, нічого при цьому не говорив та з усієї сили раптово наніс їй 2 удари у ліву сторону скроні. Після другого удару у неї потемніло в очах, усвідомлюючи про можливе падіння від цього, лівою рукою вхопилася за ручку дверей тамбура і прикривала правою рукою своє обличчя, а ОСОБА_8 наніс їй третій удар по правій руці. ОСОБА_8 , відступаючи, два рази з усієї сили вдарив її правою ногою в живіт. Коли вона почала кричати, другий чоловік, з яким ОСОБА_8 стояв на майданчику, звернувся до нього зі словами « ОСОБА_12 , не бий її», при цьому швидко піднявся по сходах та забрав ОСОБА_8 . Під час нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_8 нічого не говорив. Вона побігла до сусідки ОСОБА_13 в тамбур, подзвонила в двері, коли вона відкрила, з`ясувалося, що сусідка нічого не чула про ці події, так як в неї працював телевізор, але запитувала чому потерпіла плаче, чому збентежена. Після цього вона побігла до своєї квартири та зателефонувала своїй доньці. Донька сказала одразу викликати швидку допомогу та працівників поліції, що вона і зробила. По приїзду швидкої допомоги у неї підвищився тиск, мала погане самопочуття, в зв`язку із чим лікарями швидкої їй було надано медичну допомогу, зробили 3 чи 4 уколи. Коли приїхали працівники поліції, вона лежала та не бачила подій, які мали місце після їх приїзду. Через певний проміжок часу до неї прибігла донька, сказала про необхідність впізнання чоловіка, який спричинив їй тілесні ушкодження. Дверей до квартири, де проживав ОСОБА_8 довго ніхто не відкривав, загалом приїхали 3 наряди поліції. Коли врешті двері відкрилися, вона вказала на ОСОБА_14 як на особу, яка спричинила їй ушкодження. ОСОБА_8 доставлявся до відділення поліції в кайданках, так як чинив опір. Потім викликали таксі та поїхали до травмпункту ЦМЛ № 1. Констатовано черепно мозкову травму, наявність на голові синців, вся рука синього кольору. Лікується по сьогоднішній день, має проблеми зі здоров`ям, проблеми з тиском, не може спати, в той момент злякалась за своє життя. Наступного дня вона за направленням слідчого проходила судово медичну експертизу. Після вказаної події зі сторони ОСОБА_8 та його співмешканки ОСОБА_11 вона чула неодноразово погрози. Крім того, поведінка ОСОБА_8 в подальшому з приводу паління цигарок на майданчику не змінилася.

Будучи допитаною свідок ОСОБА_15 пояснила, що являється донькою потерпілої ОСОБА_5 . З обвинуваченим ОСОБА_8 не знайома. 01.01.2018 року їй зателефонувала мати та повідомила про те, що її побив сусід. Плакала та казала про нанесення їй ушкоджень в область голови, живота. Свідок порадила їй викликати працівників поліції та швидку допомогу. Вона викликала таксі та через хвилин 15 прибула до місця проживання матері. По приїзду до матері побачила її в сльозах, трималась за голову, вся ліва сторона обличчя була червоною. Запитала, чи викликала мати поліцію і швидку, спустилася до квартири ОСОБА_8 та почала дзвонити в двері, які довго ніхто не відкривав. Потім двері квартири відкрила ОСОБА_11 та почала говорити «ти хто така, що тобі потрібно?». Вона пояснила, що є донькою ОСОБА_5 та запитала у неї про чоловіка, який побив її матір, після чого ОСОБА_11 виштовхнула її зі словами «пішла геть», закрила двері. На повторний дзвінок у двері квартири ніхто дверей не відкрив. В цей момент почали підніматися працівники поліції, їм також дверей квартири ніхто спочатку не відкрив. Через деякий час двері відкрила ОСОБА_11 та почала знову кричати до неї, чому вона сюди прийшла. Позаду ОСОБА_11 стояв ОСОБА_8 , який спочатку не хотів виходити з тамбуру. В квартирі був присутній ще один чоловік. Коли спустилася мама, то вказала на ОСОБА_14 , як на особу, яка спричинила їй тілесні ушкодження, ОСОБА_11 закрила перед ними двері. Побачивши таку ситуацію, поліцейські викликали додатково ще 3 патрульні автомобілі. Вона з матір`ю їздили спочатку до поліції, потім до травмпункту ЦМЛ № 1 аби зафіксувати наявні ушкодження. У матері було зафіксовано забій ліктю, забій обличчя лівої сторони, ззаду були синці. Про причину конфлікту (зауваження чоловікам з приводу паління цигарок) та про механізм спричинення тілесних ушкоджень їй відомо зі слів матері, яка казала про те, що ОСОБА_8 вдарив її два рази в живіт і два рази в голову, потім коли вона прикрилась рукою ОСОБА_8 знову її вдарив. Від госпіталізації до лікарні відмовились, так як вона вважала за необхідне та порадила матері спочатку поїхати до відділення поліції, для дачі показів, потім звернутися до травмпункту.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що являється цивільною дружиною ОСОБА_8 , з потерпілою перебуває в неприязних стосунках. Квартира, в якій вони разом проживають, належить їй. Зазначила, що між нею та потерпілою з вересня 2017 року розпочався конфлікт з приводу претензій ОСОБА_5 щодо встановленого в її квартирі газового котла та роботи витяжок, які їй заважали так як вона відчувала запах газу, від якого задихалася. В день події, 01.01.2018 року до них в гості прийшли друзі сім`я ОСОБА_16 , які кожного року 01 січня приходять до них в гості. Сиділи за святковим столом, хлопці виходити два рази курити, всі тамбури були закриті, ніхто не виходив та не обурювався з приводу паління цигарок. На майданчику палять постійно, там стоїть табакерка, яка періодично прибирається. Коли хлопці вийшли покурити за третім разом, з боку ОСОБА_5 в їх сторону почалася нецензурна лексика та прокльони, у відповідь на які хлопці також виражалися словами нецензурної лайки в сторону ОСОБА_17 . Так як хлопців не було 2-3 хвилини, з коридору чувся крик, гам та шум, вона вийшла на майданчик, стояла біля сходинок та почула від ОСОБА_5 слова про те, що в її квартирі зібралася банда та сепаратисти. Хлопці курили між 4 та 5 поверхами, там завжди вікно відкривається. ОСОБА_5 стояла на 5 поверсі та кричала. ОСОБА_5 кричала з приводу того, що дим від цигарок заважав їй через двоє дверей. Раніше між ОСОБА_5 та її чоловіком конфліктів не було. Після цього вони всі повернулися до квартири та сіли до столу. Через хвилин 15-20 почалися дзвінки у двері квартири, дзвінки в домофон, стук у тамбурі, вона виключила домофон та повернулася до столу. Коли відкрила двері, стояла потерпіла з двома поліцейськими. Поліцейський пояснив їй причину їх виклику ОСОБА_5 , зазначивши, що остання викликала їх з приводу побиття її ОСОБА_8 , на що вона заперечила факт побиття ОСОБА_5 , так як хлопці нещодавно повернулися до квартири. Стверджує, що ОСОБА_8 не піднімався на 5 поверх та не наносив тілесних ушкоджень ОСОБА_5 Працівникам поліції вона пропонувала зайти до квартири, подивитися обстановку з приводу того, хто знаходиться в квартирі, на що вони відмовилися та стояли в тамбурі біля дверей. Попросили віддати їй ту особу, яка винна у всьому, на що вона відповіла, що нікого віддавати не буде, так як в неї гості вдома, а з потерпілою нехай самі розбираються. Закрила двері та продовжили святкування за столом. Вони та гості того вечора, перебуваючи за столом, вжили 0.7 л горілки. На момент виходу хлопців на перекур, спиртне не вживали, так як сіли вечеряти вже після їх повернення за третім разом з перекуру як стався конфлікт з ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_13 дала наступні показання. З потерпілою ОСОБА_5 знайома, вона являється її сусідкою. Їх квартири знаходяться на 5 поверсі будинку. Обвинуваченого ОСОБА_8 бачила декілька разів. 01.01.2018 року по обіді, близько з 13 години по 15 годину, до неї постукала в двері ОСОБА_5 . Вона була схвильована, плакала та розповідала про те, що пару хвилин тому зробила зауваження ОСОБА_8 з приводу паління та попросила не палити, на що останній вдарив її в ліву сторону обличчя кулаком два рази і ногою в живіт. Це все відомо зі слів ОСОБА_5 , вона особисто нічого не чула і не бачила, про що і сказала ОСОБА_5 . Їй невідомо, чи палять взагалі мешканці будинку між поверхами, особисто вона не бачила, щоб хтось курив. Обличчя ОСОБА_5 було червоним та заплаканим, вона трималась рукою за ліву сторону обличчя. Розмова з нею тривала близько 2 хвилин, потім ОСОБА_5 сказала про те, що буде дзвонити своїй доньці та пішла до себе додому. По приїзду працівників поліції вона була вдома, конфліктів з працівниками поліції не бачила, чула шум, але з квартири не виходила. ОСОБА_5 характеризує як нормальну сусідку, з нею у неї ніколи конфліктів не виникало, не чула, щоб у інших сусідів виникали конфлікти з ОСОБА_5 . Свідку невідомо, чи були раніше конфлікти між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , ОСОБА_11 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 пояснила, що працює інспектором роти № 2 УПП в Житомирській області. В день події перебувала на службі, їх екіпаж (в складі двох осіб) отримав виклик про нанесення тілесних ушкоджень. Хто саме викликав поліцію, не відомо. Прибувши на адресу виклику, їх на вулиці зустріла донька потерпілої, яка пояснила, що її маму побили та вказала на двері, де знаходилась особа, яка нанесла ушкодження матері. Вони відразу разом з донькою потерпілої пішли до вказаної квартири. На стук у вказані двері (двері тамбуру) ніхто їм спочатку не відкривав. Стукали в двері хвилин 10. Вона піднялася до квартири потерпілої, яка пояснила ситуацію, що склалася повідомила, що її побили в обличчя та в живіт. Напарник свідка - ОСОБА_19 залишився на місці, біля дверей тамбуру. Зі слів потерпілої, на сходинковому майданчику палив чоловік. На зроблене нею зауваження з приводу паління цигарок чоловік наніс їй тілесні ушкодження в область живота та обличчя. Їй стало погано, вона плакала, викликала швидку допомогу. Потім потерпіла також спускалася до квартири, де знаходилась особі, яка нанесла тілесні ушкодження. Оскільки невідома жінка відповіла, що чоловік не буде виходити з квартири, вказаний конфлікт розпалювався, свідком були викликані додаткові екіпажі поліцейських. Чоловік не вийшов до них, натомість жінка поводила себе досить конфліктно та агресивно, її витягнули з тамбуру та вона почала кричати. Після цього вибіг з квартири чоловік цієї жінки (обвинувачений ОСОБА_8 ) так як подумав, що його жінку б`ють, замахнувся на поліцейського, однак не встиг нанести удар, його затримали та застосували фізичну силу, кайданки. На той момент лікарі швидкої допомоги надали потерпілій медичну допомогу, та в подальшому всіх учасників події доставили до міського відділу поліції. З моменту їх приїзду на виклик вони по часу там перебували близько години. Зазначила, що ОСОБА_11 після відкриття нею дверей помешкання не пропонувала їм зайти до квартири, вона не впускала їх навіть до тамбуру. До тамбуру вони потрапили завдяки тому, що інші мешканці заходили до своїх квартир та відкрили двері тамбуру. Поведінка обвинуваченого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_11 могла свідчити про те, що вони перебували в стані алкогольного сп`яніння, однак свідок не може напевно цього стверджувати.

Свідок ОСОБА_20 пояснив, що працює інспектором роти № 2 УПП в Житомирській області. В день події перебував на службі. У вечірній час, близько 17 години на робочий планшет від чергової частини надійшло повідомлення про виїзд на допомогу екіпажу, який перебував на місці виклику. Із повідомлення вбачалося про назрівання гострого конфлікту. По приїзду їм повідомили про те, що обвинувачений вдарив потерпілу з приводу зробленого зауваження щодо паління цигарок. Детальних обставин справи не знає. По приїзду на місце там вже стояло 2 екіпажні патрульні автомобіля, вони приїхали в складі третього патруля. Піднявшись на поверх до вказаної квартири, за тамбуром, на сходинковому майданчику перебували його колеги. Біля квартири знаходилася донька потерпілої (як пояснили йому напарники), саму потерпілу він не бачив. Двері тамбуру їм відкрив чоловік, який проживав в квартирі навпроти, де знаходився обвинувачений. Вони запитали його дозволу пройти до тамбуру, на що він відповів «заходьте». Він та інші поліцейські спілкувалися з дружиною обвинуваченого, в ході спілкування остання поводила себе дуже агресивно, не хотіла розмовляти та давати будь яких пояснень з приводу того, що сталося. Запаху алкоголю він не чув. Стояв крик, лайка та штовханина. Обвинувачений взагалі не хотів виходити з квартири, щоб прояснити ситуацію, яка склалася на той момент. В якийсь момент, коли вони перебували біля дверей квартири, де галасувала жінка, двері відкрилися та різко вибіг обвинувачений, замахнувшись при цьому до нього як до працівника патрульної поліції. Намагався нанести удар. Так як це було раптово, особі не було часу повідомляти про можливість застосування щодо нього фізичної сили, тому відразу відносно нього ним та інспектором Поліновським було застосовано фізичну силу (ухиляючись від удару, зробив залом руки, поклав його на підлогу) та спеціальний засіб кайданки на обидві руки, після чого вони супроводжували вказану особу до транспортного засобу та іншим екіпажем його було доставлено до міськвідділу для з`ясування всіх обставин справи.

Свідок ОСОБА_21 пояснив, що працює інспектором роти № 2 УПП в Житомирській області. В день події перебував на службі в екіпажі разом з ОСОБА_22 . Отримали виклик про те, що необхідна допомога наряду поліції. По приїзду на місце виклику, у під`їзді було декілька осіб, дівчина повідомила про те, що побили її матір. По їх приїзду на місці вже були 2 екіпажі. Їм стало відомо, що особа, яка можливо побила потерпілу, знаходиться в квартирі. Коли піднялися на 4 поверх тамбур був закритий. На сходовій клітині знаходилась донька потерпілої. Потерпіла була в себе в квартирі, їй викликали швидку. Потерпіла під час даної події на 4 поверх не спускалася. Через тамбур спілкувалися із дружиною обвинуваченого, яка відмовилася виходити до них аби щось пояснити. Сусідка із квартири, що знаходиться в тому ж тамбурі, відкрила їм двері. Вони зайшли до тамбуру та почали спілкуватися із господаркою квартири, де перебувала особа, яка нанесла ушкодження потерпілій. Розмова була на підвищених тонах. З приводу конфлікту, який виник того дня, вже в патрульному автомобілі ОСОБА_14 пояснив, що зі своїм знайомим палив цигарки, між ними та потерплою виник конфлікт. Зі слів обвинуваченого, він нікого не бив. При особистому спілкуванні з потерпілою, коли він піднімався до неї в квартиру, остання повідомила свідку про те, що ОСОБА_8 її вдарив.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_23 пояснила, що потерпіла ОСОБА_5 є її сусідкою. 01.01.2018 року близько 17 години почула стук в двері своєї квартири, стіну, крики та скандал, вийшла з квартири та побачила ОСОБА_5 , яка плакала, тримаючись за обличчя. Обличчя було червоним, крові не було. Бачила ОСОБА_8 , відбувався голосний скандал та крики. Свідок одразу підійшла до потерпілої і їй зі слів ОСОБА_5 їй стало відомо, що останню по обличчю і в живіт вдарив ОСОБА_14 за зроблене нею зауваження з приводу паління цигарок в під`їзді. ОСОБА_5 стояла в зігнутому положенні, так як їй боліла нижня частина живота та чекала на швидку допомогу. Почувала вона себе погано. Свідок дочекалася приїзду швидкої, працівників поліції. Працівники поліції намагалися достукатися до квартири обвинуваченого, стукали в двері тамбуру, коли вона вийшла вдруге на майданчик, там кричала співмешканка ОСОБА_8 ОСОБА_24 , яка вела себе неадекватно, кричала в бік працівників поліції та потерпілої, обвинувачений вів себе спокійніше. З ОСОБА_25 проживає на одному поверсі. Зазначила, що в їх під`їзді ніхто не палить, тільки обвинувачений останнім часом палив. Характеризує ОСОБА_5 як не конфліктну сусідку.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_26 пояснив, що до моменту події зі сторонами кримінального провадження не був знайомий. 01.01.2018 року на Новий Рік його та дружину запросили в гості знайома дружини, ОСОБА_24 . Тоді він і познайомився із ОСОБА_8 . Поки дівчата накривали на стіл, вони з ОСОБА_8 вийшли покурити. Стали між сходинковими майданчиками, відкрили вікно та почали палити. На місці, де вони курили, стояла попільничка. Вибігла жінка з криками та нецензурною лексикою з приводу того, що дим від цигарок потрапляє їй в квартиру. Сушин спочатку мовчав, а свідок коректно відповів, що вони вже йдуть, без вживання слів нецензурної лексики. Між обвинуваченим та жінкою почалася словесна перепалка, яка тривала пару хвилин. Оскільки жінка не слухала нікого, кричала, продовжувала виражатися нецензурною лексикою, у відповідь на це ОСОБА_14 також почав відповідати їй нецензурними словами. Свідок потушив цигарку, сказав їй «не кричіть, ми вже йдемо» та спустився до квартири, за ним одразу пішов ОСОБА_14 . Через півгодини приїхала поліція. Будь якої штовханини, ударів він не бачив, ОСОБА_14 через пару секунд пішов за ним. Вказану ситуацію не обговорювали, сіли за святковий стіл, випили чарку горілки. Сказав ОСОБА_27 , що кричала сусідка, на що вона відповіла, що сусідка є конфліктною людиною. Приїзду працівників поліції здивувалися. Працівники поліції повідомили, що ОСОБА_14 побив потерпілу, забрали ОСОБА_14 до міськвідділку, вони поїхали також за ним. Свідок стверджує, що ні ОСОБА_14 , ні він на 5 поверх не піднімалися, ОСОБА_14 від потерпілої він не відтягував. Заперечує факт побиття ОСОБА_14 потерпілої та вживання ним особисто слів « ОСОБА_28 , не бий її».

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 01.01.2018 року внесено відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_5 з приводу спричинення тілесних ушкоджень останній ОСОБА_8 з хуліганських спонукань 01.01.2018 року близько 16 год. 30 хв. між четвертим та п`ятим поверхами другого під`їзду, що по АДРЕСА_3 .

Згідно рапорту інспектора роти № 2 БУПП у м. Житомирі ОСОБА_18 від 01.01.2018 року, за результатами виїзду за викликом на лінію 102 на адресу по вул. І. Мазепи, 85 у м. Житомирі з приводу нанесення тілесних ушкоджень встановлено, що під час спілкування з ОСОБА_8 останній вів себе агресивно та чинив фізичний супротив під час затримання останнього, в результаті чого поліцейськими застосовано спецзасіб «кайданки», з послідуючим доставленням особи до Житомирського відділу поліції. Заявниця ОСОБА_5 повідомила, що на сходинковому майданчику зробила зауваження чоловіку з кв.52, який палив цигарку, після чого останній наніс їй тілесні ушкодження в область голови та живота кулаками (а.п.183).

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 01.01.2018 року, зареєстровано заяву ОСОБА_5 по факту спричинення їй тілесних ушкоджень 01.01.2018 року близько 16 год. 30 хв. невідомою особою, що мало місце на п`ятому поверсі другого під`їзду буд. АДРЕСА_3 .

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 04.01.2018 року за участю потерпілої ОСОБА_5 , остання детально розповіла про обставини умисного заподіяння їй тілесних ушкоджень сусідом з кв. АДРЕСА_5 , перебуваючи на 5 поверсі під`їзду № 2, та показала механізм спричинення їй тілесних ушкоджень в область лівої скроні, руки та живота ОСОБА_14 .

Копією виписки № 263 із медичної карти амбулаторного хворого, виданої КУ «ЦМЛ № 1» м. Житомира, за результатами звернення ОСОБА_5 до травматологічного пункту 01.01.2018 року о 20 год. 25 хв., лікарем травматологом ОСОБА_29 підтверджено виявлення в останньої забою м/т волосяної частини голови, обличчя. Забій, пришкірний крововилив правої кисті. Зі слів побут. 01.01. о 16год 30 хв побив сусід.

Згідно копії картки виклику швидкої медичної допомоги № 33 від 01.01.2018 року, підтверджено виїзд на адресу у АДРЕСА_6 , за повідомленням ОСОБА_5 . Від транспортування до медичної установи відмовилась.

Згідно висновку судово медичної експертизи № 3 від 02.01.2018 року, у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді підшкірного крововиливу в проекції зовнішньої частини лівої скулової дуги, синців тильної поверхні правої кисті, задньо бокової поверхні лівого плеча в верхній частині, задньої поверхні в проекції правого ліктьового суглобу, підшкірного крововиливу в ділянці правого ліктьового суглобу, які виникли від дії тупого (их) предмета (ів), не залишивши в ньому яких небудь специфічних та характерних ознак, дозволяючих ідентифікувати його контактуючу слідоутворюючу поверхню та могли утворитися при обставинах та в термін, вказаних в постанові про призначення судово медичної експертизи, та самою обстеженою, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Статтею 87 КПК України визначено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Суд вважає, що доводи захисту про визнання недопустимим доказу, а саме висновку експертизи №3 (а.п.198), є такими, що не знайшли свого підтвердження. Так, вказана експертиза розпочата 02.01.2018р. після внесення відомостей до ЄДРДР на підставі постанови слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_30 від 01.01.2018р. При цьому суд приходить до переконання, що зазначення слідчою про призначення по справі додаткової експертизи виникло внаслідок допущеної описки. Прокурором зазначено, що по справі призначалась єдина експертиза в день внесення відомостей до ЄДРДР, а саме 01.01.2018р.; потерпіла підтвердила, що судово-медичну експертизу проходила лише один раз 02.01.2018р., тобто на наступний день після звернення із заявою. Суд вважає, що вимоги ст.214 КПК України в даному випадку також дотримані.

Висновок експерта в повній мірі відповідає вимогам ст.102 КПК України і не викликає у суду сумнівів. У висновку експерта зазначено, що його попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та про відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків за ст.ст.384, 385, 387 КК України, що засвідчено підписом експерта та скріплено печаткою установи. З дослідницької частини вбачається, що виявлені в подальшому у потерпілої ОСОБА_5 тілесні ушкодження безпосередньо встановлені самим експертом шляхом огляду потерпілої при обстеженні в приміщенні обласного бюро СМЕ. В дослідницькій та підсумковій частині висновку експерта відсутні посилання на використання експертом під час проведення експертизи виписки із медичної картки №263, яка дійсно експерту слідчим не направлялась, отже висновки грунтуються на безпосередньому огляді потерпілої та дослідженні отриманих під час огляду даних.

Допитаний безпосередньо в судовому засіданні експерт ОСОБА_31 повністю підтвердив свій висновок, повідомив, що був попереджений про відповідальність за ст.ст.384, 385, 387 КК України, що і зазначено у змісті висновку.

Висновок експертизи №3 від 02.01.2018р. є належним і допустимим доказом.

Суд не покладає в основу вироку показання обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що тілесні ушкодження потерпілій він не наносив, так як дана версія подій суперечить послідовним незмінним показанням потерпілої протягом як досудового розслідування, так і судового розгляду, показанням свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_13 , які хоча і не були очевидцями події, але особисто бачили та підтвердили наявність тілесних ушкоджень у потерпілої практично без перерви в часі після події, їх показання логічні та узгоджуються між собою та з іншими об`єктивними доказами, крім того версія обвинуваченого суперечить також висновку експертизи. Про обставини побиття саме ОСОБА_8 потерпіла одразу особисто розповіла свідкам по справі, одразу викликала поліцію, швидку, детально повідомивши про обставини її побиття ОСОБА_8 , в той же день звернулась до відділу поліції з приводу його неправомірних дій, отримала направлення на експертизу та пройшла її. Показання потерпілої та зазначених свідків не викликають сумніви в їх правдивості та повністю узгоджуються з іншими вище наведеними доказами, зібраними органом досудового розслідування та покладеними в основу вироку на підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_8 . Суд відхиляє доводи свідка ОСОБА_26 про непричетність обвинуваченого до заподіяння тілесних ушкоджень через те, що свідок весь час спостерігав події, був поруч та не бачив ударів з його боку по відношенню до потерпілої, оскільки така версія подій суперечить сукупності всіх доказів, безпосередньо досліджених в судовому засіданні та спростовується ними. Свідок ОСОБА_26 є чоловіком подруги цивільної дружини ОСОБА_8 , у квартирі яких в той день були в гостях. Суд критично ставиться до показань свідка ОСОБА_26 в цій частині, оскільки свідок є товаришем обвинуваченого, тобто може бути зацікавлений в уникненні ОСОБА_8 відповідальності за вчинене.

Обрану версію подій суд вважає реалізацією обвинуваченим свого конституційного права на захист.

Оцінивши зазначені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні даного злочину, і ці дії кваліфікує за ст.296 ч.1 КК України, як умисні дії, які виразилися в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

Обираючи вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що відноситься до категорії злочину невеликої тяжкості, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Так, обтяжуючих відповідальність обвинуваченого обставин не встановлено.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Крім того, суд враховує і те, що ОСОБА_8 вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується посередньо, позитивно характеризується ГО «Спілка учасників та ветеранів АТО «Союз воїнів добра», має на утриманні неповнолітню дитину 2008р.н., є інвалідом 2ї групи безстроково, на обліку в нарколога, психіатра не перебуває, думку прокурора, потерпілої сторони, захисту, висновок органу пробації в досудовій доповіді про середній рівень ризику вчинення повторного правопорушення та середній рівень небезпеки для суспільства, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе не в умовах ізоляції його від суспільства із призначенням покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді штрафу.

При цьому судом також враховуються приписи закону про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених та попередження вчинення нових злочинів, а також те, що призначене судом покарання буде необхідне й достатнє для виправлення ОСОБА_8 та запобігання вчиненню нових злочинів.

Цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 30 000 гривень та витрат, пов`язаних із захистом її прав та інтересів під час судового розгляду справи в сумі 7000 гривень підлягає частковому задоволенню.

За змістом ч. 1 ст. 129 КПК України суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав та розміру цивільного позову, задовольняє його повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Ч. 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Суд приходить до висновку, що цивільний позов про стягнення 30000грн моральної шкоди необхідно задовольнити частково, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в постанові № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», приймаючи до уваги глибину, характер, тривалість та обсяг фізичних, душевних і моральних страждань, перенесених потерпілою в результаті умисних протиправних дій відносно неї, принцип співмірності, порушення життєвих планів та існування вимушених змін в житті, характер немайнових втрат, вчинення протиправних дій відносно неї, те, що подія відбувалась 1 січня, інші конкретні обставини по справі, суд оцінює в розмірі 15000грн. При цьому суд також виходить із загальних засад кримінального провадження принципів верховенства права, рівності перед законом і судом, принципу поваги до людської гідності, змагальності та доведеності перед судом переконливості поданих доказів. Суд приходить до твердого переконання, що визначений розмір завданої обвинуваченим моральної шкоди є достатнім і співмірним.

Загальними вимогами цивільного процесуального права визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Статтею 91 КПК України також встановлено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, 3) вид та розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат. Витрати за надання правової допомоги в розмірі 7000 грн обгрунтовані договором, довідкою вартості надання юридичних послуг та квитанцією №307622 від 16.03.2018р. (а.с. 205) в розмірі 7000грн і підтверджені документально належними доказами. Представник приймав участь судових засіданнях, підготував та подав цивільний позов.

Судові витрати по справі відсутні.

Речові докази відсутні, арешт на майно обвинуваченого не накладався, запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст.368, 369, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 700 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розмірі 11900 (одинадцять тисяч дев`ятсот) гривень.

Цивільний позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень завданої моральної шкоди та 7000 (сім тисяч) гривень витрат на правову допомогу.

Судові витрати відсутні, речові докази відсутні, арешт на майно обвинуваченого не накладався, запобіжний захід не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом 30 днів, починаючи з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1