Ухвала Іменем України
22 грудня 2018 року м. Київ
Справа № 201/12937/17 Провадження № 51-10401ск18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 вересня 2018 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 08 листопада 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002763.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 вересня 2018 року
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпропетровська, житель м. Дніпра,

засуджений за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК остаточне покарання ОСОБА_6 призначено шляхом приєднання невідбутого покарання за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2016 року у виді позбавлення волі на строк 1 рік 1 місяць та остаточно до відбуття призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 08 листопада 2018 року вирок залишений без змін.
За вироком суду ОСОБА_5 засуджений за те, що він 13 серпня 2017 року, зрізавши навісний замок на дверях підвалу у будинку АДРЕСА_1 , проник всередину, де повторно вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна. А саме зрізав закріплені на стінах підвального приміщення кабелі, загальною вартістю 5218,50 грн та 4905,60 грн, які склав у приміщенні підвалу, внаслідок чого виконав всі дії, які вважав необхідними для вчинення крадіжки, однак злочин до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, оскільки був викритий на місці злочину працівниками патрульної поліції.

Вимоги касаційної скарги
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 висуває вимогу про скасування судових рішень щодо ОСОБА_5 та закриття провадження у зв`язку з недоведеністю вчинення засудженим кримінального правопорушення і вичерпаністю можливостей отримання достатніх доказів. Вказує, що доказами у кримінальному провадженні не доведено винуватості останнього у вчиненні замаху на крадіжку чужого майна.

Мотиви Суду
Доводи, на які посилається в касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 , про необґрунтованість засудження ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК аналогічні доводам, на які захисник і засуджений посилалися в судах першої та апеляційної інстанцій. Вони були ретельно перевірені цими судами та визнані безпідставними, оскільки не знайшли свого підтвердження. З висновками судів нижчих ланок погоджується і суд касаційної інстанції, оскільки вони є обґрунтованими та належно вмотивованими.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні закінченого замаху на викрадення кабелів, поєднаного із проникненням в інше приміщення підвал будинку, повторно, підтверджується сукупністю доказів, яким суд дав належну оцінку, а саме: показаннями свідків ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , які пояснили про обставини, за яких вони як патрульні поліцейські прибули на виклик та виявили у підвалі зрізані кабелі і пилку, а також двох чоловіків, серед яких був ОСОБА_5 , який мав при собі ліхтарик та рукавички; даними, що мітяться у протоколі огляду від 13 серпня 2017 року, під час якого на стіні підвалу виявлено порожні гачки, на яких проходив кабель приблизно 15 мм товщиною; у протоколі огляду відео від 29 серпня 2017 року, що міститься на ДВД-диску, на якому зафіксовано, як біля під`їзду будинку свідок ОСОБА_9 повідомляє патрульним, що він почув шум в підвалі та виявив відсутність замка на дверях, а також подальші дії патрульних поліцейських після цього повідомлення, в тому числі виявлення останніми в підвалі зрізаних кабелів та двох осіб, сукупністю інших доказів.

Отже, суд повно і всебічно дослідив докази, дав належну оцінку показанням засудженого, свідків, письмовим доказам у сукупності та взаємозв`язку. При цьому зробив правильний висновок, що обставини, встановлені за допомогою цих доказів, переконливо свідчать про те, що ОСОБА_5 перебув у підвалі саме з метою вчинення крадіжки кабелів.
Дії ОСОБА_10 обґрунтовано кваліфіковано за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК. Покарання, призначене засудженому, відповідає вимогам статей 50, 65 КК.
При перегляді кримінального провадження в апеляційному порядку апеляційний суд належним чином перевірив доводи, зазначені в апеляційних скаргах захисника ОСОБА_4 і засудженого ОСОБА_11 ка ОСОБА_12 , та постановив рішення з наведенням докладних підстав в ухвалі, яка відповідає вимогам ст. 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування судових рішень щодо ОСОБА_11 ка ОСОБА_12 , судами допущено не було.

Підстав для скасування судових рішень з мотивів, викладених у касаційній скарзі захисника, не виявлено.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Саме такі обставини встановлені судом при перевірці касаційної скарги захисника.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд
п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 вересня 2018 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 08 листопада 2018 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3