ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадж. №11-сс/807/80/19 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7

розглянула 11 березня 2019року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали справи за апеляційними скаргами підозрюваного ОСОБА_7 та його адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької областівід 29 грудня 2018 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Журавки Кіровського району АР Крим, громадянина України, українця, місця реєстрації не має, визначеного місця проживання не має,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК Україниза наступних обставин.

Так, 26 грудня 2018 року приблизно о 15 годині 15 хвилин, знаходячись біля будинку №75-А по вулиці Консульська в м. Бердянськ Запорізької області, ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою відкритого викрадення чужого майна, реалізуючи вказаний злочинний умисел, з метою усунення перешкод у відкритому викраденні чужого майна, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, руками штовхнув ОСОБА_9 , в результаті чого потерпілий впав на землю. Відразу після цього, продовжуючи свої злочинні дії, направлені на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_7 обома руками зірвав з шиї потерпілої ОСОБА_10 сумку, яка майнової цінності не становить, в якій знаходився гаманець, який майнової цінності не становить, в якому знаходились грошові кошти в сумі 700 гривень та 20 доларів США, що за курсом НБУ становить 548 гривень 68 копійок, загальною сумою 1248 гривень 68 копійок, та дисконти з аптек «Здрава» та «Низьких цін», дисконт сервісного центру «Дека», візитка салону краси «Персона», дві картки «Сільпо», банківська картка на ім`я ОСОБА_9 , які майнової цінності не становлять, та з викраденим майном залишив місце скоєння злочину.
Таким чином ОСОБА_7 повторно, відкрито викрав майно потерпілої з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.
Відразу після цього ОСОБА_7 з викраденим майном залишив місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 1248 гривень 68 копійко, а потерпілому ОСОБА_9 фізичну шкоду.
26.12.2018 до ЄРДР внесені відомості за №0004072 за фактом відкритого заволодіння майном, що належить ОСОБА_10 , за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
26.12.2018 о 22 годині 00 хвилин ОСОБА_7 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.
26.12.2018 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.
28.12.2018 до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області надійшло клопотання слідчого СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_11 , погоджене прокурором Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_12 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 . В клопотанні вказує на наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_7 та ризиків, передбачених п.1 та п.5 ч. 1 ст.177 КПК України.
Задовольняючи клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя прийшов до висновку, що є достатньо підстав вважати, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, наявність яких встановлена в судовому засіданні, тому клопотання підлягає задоволенню.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 , не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою вказує, що ОСОБА_7 свою провину не визнає. Суду підозрюваний заявив, що закон не порушував, злочину не скоював, затриманий безпідставно. Вважає, що прокурором не доказані ризики, передбачені п. п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, ОСОБА_7 має постійне місце проживання та наміру скоювати злочин не було. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, ухвалити нову, якою обрати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_7 , не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою, зазначає, що підстави тримання його під вартою відсутні, оскільки ухвала винесена з урахування його минулих судимостей та підписаних ним паперів в яких він себе обумовлює. Вказує, що до нього було застосовано фізичний та моральний вплив з боку працівників поліції, що можуть підтвердити працівники швидкої допомоги і медсанчастини СІЗО № 11, тому просить не брати до уваги його первині покази. Просить ухвалу слідчого судді скасувати.

Позиції учасників судового провадження.

Підозрюваний ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Прокурор висловила незгоду із доводами апелянтів.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

В силу ст. ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

На думку колегії суддів, рішення слідчого судді про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, прийнято з дотриманням вищезазначених норм національного та міжнародного законодавства.

Для з`ясування зазначених обставин судом вивчено матеріали провадження, вислухано з цього приводу думку сторін кримінального провадження.

Так, розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , слідчим суддею з`ясовано, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України. На докази обґрунтованості пред`явленої підозри слідчий суддя послався в оскаржуваній ухвалі.

Під час розгляду клопотання слідчий суддя встановив, що докази і обставини, на які посилався слідчий у клопотанні дають достатні підстави вважати, що зазначені ним ризики існують і підтверджуються матеріалами кримінального провадження, зокрема, можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання за скоєне правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення, що для запобігання вказаним ризикам, застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім.

Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя врахував, що ОСОБА_7 раніше неодноразово був засуджений за скоєння умисних корисливих злочинів, що дає достатньо підстав вважати, що перебуваючи на волі та усвідомлюючи те, що вчинив кримінальне правопорушення, яке має незворотній характер, та згідно ст.12 КК України, віднесено до категорії тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі, що йому загрожує у разі визнання винним та маючи можливість вільно пересуватись по території України, а також не маючи постійного місця проживання, підозрюваний може почати переховуватись від органів досудового розслідування, що в свою чергу унеможливить його подальше проведення. Вказане свідчить про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КК України.

Крім того, враховуючи характеристику підозрюваного ОСОБА_7 , як особи, яка не має постійного джерела доходів, не має стійких соціальних зв`язків, постійного місця проживання та реєстрації не має, вчинив повторний тяжкий корисливий злочин через 20 днів після звільнення з місць позбавлення волі після відбування покарання за попереднім вироком, а також аналізуючи обставини скоєння злочину, дає підстави вважати, що підозрюваний може продовжити свою злочинну діяльність, що являється ризиком, передбаченим п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Таким чином, слідчий суддя, при прийнятті рішення про застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, перевірив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та оцінені слідчим суддею в судовому засіданні.

З урахуванням наведених вище обставин стосовно особистості ОСОБА_7 , судова колегія погоджується із висновком слідчого судді про наявність ризиків переховування від органів досудового розслідування та вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, що у своїй сукупності засвідчує неможливість застосування до останнього альтернативного запобіжного заходу, оскільки такий не буде сприяти дієвості даного провадження і дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Колегія суддів вважає, що всупереч тверджень апелянтів, слідчим та прокурором в судовому засіданні доведено існування наведених обставин, що є підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , а тому слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого та дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного.

Отже, з урахуванням доведеності обставин, які свідчать про потребу застосування до ОСОБА_7 тримання під вартою, більш м`які запобіжні заходи не забезпечать на даному етапі досудового розслідування належного виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків.

Крім того, за підтвердженими відомостями, досудове розслідування даного кримінального провадження завершено, а обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 скерований до суду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому апеляційні скарги підозрюваного та його захисника необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29 грудня 2018 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3