У Х В А Л А

18 жовтня 2018 року Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника Білоцерківського міськрайонного відділу з питань пробації ОСОБА_4 , розглянувши клопотання начальника Білоцерківського міськрайонного відділу з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України про вирішення питання, пов`язаних з виконанням двох вироків відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 29.03.2018 року вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ст.146 ч.2, 189 ч.2, 70 ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням та іспитовим терміном на 2 роки;
- 07.03.2018 року вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ст.28 ч.2, 203-2 ч.1 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 10 (десяти) тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 тисяч грн., -

В С Т А Н О В И В :

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області звернувся начальник Білоцерківського міськрайонного відділу з питань пробації ОСОБА_6 з клопотанням щодо вирішення питання про застосування покарання за наявності декількох вироків у відношенні ОСОБА_5 .
В даному поданні зазначено, що 07.05.2018 року ОСОБА_5 засуджений Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст.146, ч.2 ст.189, ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст..ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на 2 роки.
04.09.2018 року на виконання до Білоцерківського міськрайонного відділу з питань пробації надійшов вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07.03.2018 року (який набрав законної сили 08.08.2018 року), яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 203-2 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 170 тисяч гривень.
Просить вирішити питання про порядок виконання покарання ОСОБА_5 за наявності двох вироків відносно нього.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання начальника Білоцерківського міськрайонного відділу з питань пробації ОСОБА_6 ..
Представник Білоцерківського МРВ з питань пробації просить встановити порядок виконання вироків Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07.03.2018 року та 29.03.2018 року щодо засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні просить розглянути клопотання на розсуд суду.
Враховуючи матеріали подання, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч.1 ст.539 та п.11 ст.537 КПК України орган, який виконує вирок, вправі звернутись до суду за місцем виконання вироку для вирішення питання про застосування покарання за наявності кількох вироків, але не вправі порушувати питання про призначення покарання, оскільки це є компетенцією прокурора.
07.05.2018 року ОСОБА_5 засуджений Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст.146, ч.2 ст.189, ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст..ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на 2 роки.
04.09.2018 року на виконання до Білоцерківського міськрайонного відділу з питань пробації надійшов вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07.03.2018 року (який набрав законної сили 08.08.2018 року), яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 203-2 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 170 тисяч гривень.
Таким чином, суддею встановлено, що на даний час на виконанні у Білоцерківського МРВ з питань пробації відносно ОСОБА_5 перебувають два вироки від 29.03.2018 року та від 07.03.2018 року.
Вказані вироки перебувають на виконанні у Білоцерківському МРВ з питань пробації окремо, що підтверджено матеріалами клопотання, розпорядженнями суду про направлення вказаних вироків на виконання та повідомленнями Білоцерківського МРВ з питань пробації про прийняття вказаних вироків до виконання.
Так, відповідно до п. 11 ч. 1ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.
Зі змісту даної статті вбачається, що питання визначення порядку застосування покарання за наявності декількох вироків можуть вирішуватися на стадії виконання вироку у випадках, якщо стосовно засудженого є не звернений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, і тому суд не призначив покарання за правиламист.71 КК України(п.25 ППВСУ від 24.10.2003 р. №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання»).
Як вбачається з розпоряджень про виконання вироків, що набрали законної сили, зазначені вироки відносно ОСОБА_5 набрали законної сили та усі направлені на виконання начальнику Білоцерківського МРВ з питань пробації та перебувають на виконанні.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.
Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Слід зазначити, що відповідно до ст. 1 КК України та ст. 2 КПК України завданням Кримінального кодексу України та кримінального провадження є захист особи, охорона її прав, свобод та законних інтересів.
Також, суд звертає увагу на роз`яснення, викладені в п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 1990 року «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, повязаних із виконанням вироків», з яких вбачається, що не підлягають розгляду в порядку, передбаченому ст. 539 КПК України, питання, які порушують суть вироку і погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків у частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.
Зокрема, відповідно до вищезазначеної постанови, не можна уточнювати призначене покарання (як основне так і додаткове) щодо його виду та строку й призначити покарання за кожний злочин окремо, якщо суд призначив покарання тільки за сукупністю злочинів, або призначити покарання за сукупністю злочинів, якщо його було призначено за кожний злочин окремо, призначити покарання за сукупністю вироків, коли при винесенні останнього за часом вироку суду було відомо про наявність інших невиконаних вироків, але питання про призначення покарання згідно зі ст. 43 КК України не було вирішено.
Крім того, у порядку передбаченому розділом VІІІ КПК України, суд може вирішувати на стадії виконання вироків, лише ті питання, які не стосуються суті вироку, і не тягнуть погіршення становища засудженого. Не підлягають розгляду в такому порядку питання, які зачіпають суть вироку та погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків в частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.
Суд зазначає, що застосування в даному випадку до ОСОБА_5 вимог ст.ст.70, 71 КК України може погіршити становище засудженого, що на стадії виконання вироку суду є неприпустимим.
При цьому, суд не вбачає перешкод для самостійного виконання двох вищезазначених вироків суду відносно засудженого ОСОБА_5 , оскільки інший злочин ним вчинено до постановлення попереднього вироку, та навіть до вчинення другого злочину, за який він був засуджений попереднім вироком, а не під час іспитового строку.
Суд вважає за необхідне вирішити питання про застосування покарання за наявності кількох вироків шляхом їх самостійного виконання.
З урахуванням вищевикладеного, беручи до уваги те, що вирішення зазначеного клопотання порушує суть вироків та може погіршити становище засудженого, суд приходить до висновку, що в його задоволенні слід відмовити за безпідставністю.
Керуючись положеннями Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України процесуального законодавства про вирішення питань, пов`язаних з виконанням вироків» від 21 грудня 1990 року № 11,Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», ст.ст.537,539 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Клопотання начальника Білоцерківського міськрайонного відділу з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України про вирішення питання, пов`язаних з виконанням двох вироків відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - задовольнити.
Покарання за вироком від 29.03.2018 року Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, яким засуджено ОСОБА_5 за ст.146 ч.2, 189 ч.2, 70 ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням та іспитовим терміном на 2 роки та покарання за вироком від 07.03.2018 року Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ст.28 ч.2, 203-2 ч.1 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 10 (десяти) тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 тисяч грн. виконувати окремо.
Повний текст ухвали буде проголошено 22 жовтня 2018 року о 16 годині 30 хвилин.
На ухвалу судді може бути подана апеляція до Київського Апеляційного суду протягом семи діб з дня її винесення

Слідчий суддяОСОБА_1