Дата документу 18.03.2019 Справа № 554/1992/19
Провадження № 1кс/554/3799/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2019 року слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 про відмову у залученні потерпілим по кримінальному провадженню № 0000079 від 31.01.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 384 КК України, -
в с т а н о в и в :
12 березня 2019 року до Октябрського районного суду м.Полтави надійшла скарга ОСОБА_3 , в якій вона просить скасувати постанову слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 про відмову у залученні потерпілою від 05 березня 2019 року по кримінальному провадженню № 0000079 від 31.01.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 384 КК України.
В скарзі зазначає, що 01 березня 2018 року вона звернулася до слідчого СВ СУ ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві із заявою про залучення її в якості потерпілої по кримінальному провадженню № 0000079 від 31.01.2019 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 384 КК України, працівником правоохоронного органу ОСОБА_5 . У заяві вказала, що 03.01.2019 звернулася із заявою про злочин вчинений працівником правоохоронного органу ОСОБА_5 , в якій вказала, що під час проведення допиту останнього в якості свідка у кримінальному провадженні № 0000467 відносно групи правоохоронців, з якими він працював у Жовтневому РВ ПМУ УМВС України в Харківській області у 2009 році, ОСОБА_5 надав слідчому прокуратури завідомо неправдиве показання відносно її психічного стану з метою штучного створювання доказів обвинувачення та захисту вказаних службових осіб. У провадженні їй надано статус потерпілої. До заяви долучила документи, які спростовують показання ОСОБА_5 та підтверджують неправдивість наданого показання під протокол, з попередженням про кримінальну відповідальність. У заяву вказала про спричинення їй моральної шкоди, оскільки показаннями про її психічний стан, з обвинуваченнями в тому, що вона є психічно хворою людиною, принижують її честь і ображають людську гідність потерпілого. Однак, слідча ДБР допитала її 01.03.2019 року в якості свідка, а 05.03.2019 року винесла постанову про відмову у визнанні потерпілою. Вказану постанову вважає незаконною, тому звернулася до суду зі скаргою з доповненнями про скасування постанови про відмову у визнанні потерпілою.
У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 заяву підтримала та просила її задовольнити, надавши суду пояснення, аналогічні тим, що викладені у скарзі.
Слідчий у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила.
Відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги у відповідності до ч.3 ст. 306 КПК України.
Заслухавши заявника, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим.
У судовому засіданні встановлено, що за заявою ОСОБА_3 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000079 від 31.01.2019 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 384 КК України, про неправомірні дії працівника правоохоронного органу ОСОБА_5 .
Зі змісту постанови про відмову у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні від 05 березня 2019 року вбачається, що 01.03.2019 року на адресу слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 надійшла заява ОСОБА_3 про визнання її потерпілою по кримінальному провадженню № 0000079 від 31.01.2019 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 384 КК України, в порядку ст.55 КПК України. У вказаній заяві від 01.03.2019 року ОСОБА_3 не вказує за яких конкретно обставин їй завдано кримінальним правопорушенням моральної, фізичної або майнової шкоди та її розмір. Крім того, проведеним досудовим розслідуванням не встановлено фактів завдання шкоди, у зв`язку з чим ОСОБА_3 не може бути визнана потерпілою у даному кримінальному провадженні.
Постановою слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 від 05 березня 2019 року у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженню № 0000079 від 31.01.2019 року за її заявою відмовлено з тих підстав, що наявні очевидні і достатні підстави вважати, що заява про кримінальне правопорушення подана особою, якій не завдано шкоди, передбаченої ч.1 ст. 55 КПК України.
Однак, з такими висновками слідчого повністю погодитися не можна з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. При цьому, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про злочин або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 2 ст. 55 КПК України).
Постанова про відмову у визнанні потерпілим є процесуальним рішення слідчого та повинна відповідати вимогам, визначеним ч. 5 ст. 110 КПК України.
Підстави, з яких слідчим відмовлено у визнанні потерпілої ОСОБА_3 суперечать положенням КПК України, частиною 5 ст. 55 якого визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до кримінального провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
При винесенні вказаної постанови слідчим не взято до уваги посилання заявника на завдання їй моральної шкоди, зазначено тільки те, що у заяві не вказано за яких конкретних обставин завдано кримінальним правопорушенням моральної шкоди та її розмір, не встановлено факту завдання шкоди, а також зазначено про відсутність очевидних і достатніх підстави вважати, що заява про кримінальне правопорушення подана особою, якій завдано шкоди, передбаченої ч.1 ст. 55 КПК України.
При цьому не вказано, яке самі дії проведено для встановлення факту відсутності завданої моральної шкоди, відсутні посилання на матеріали досудового розслідування, які б давали підстави прийти до висновку про існування очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про кримінальне правопорушення або заява про залучення до кримінального провадження як потерпілої подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій статті 55 КПК України.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя не вбачає відсутності очевидних і достатніх підстав вважати, що заява про кримінальне правопорушення подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у ч. 1 ст. 55 КПК України, а отже вважає, що постанова слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 від 05 березня 2019 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженню № 0000079 від 31.01.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 384 КК України є передчасною та підлягає скасуванню.
Керуючись ст. ст. 55, 303-307 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 від 05 березня 2019 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженню № 0000079 від 31.01.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 384 КК України,- скасувати.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1