Провадження № 1-кп/734/6/19 Справа № 734/221/18
В И Р О К

іменем України

18 березня 2019 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Козелець кримінальне провадження внесене до ЄРДР 03.10.2017 р. за № 0000127 у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Полтава, українця, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, колишнього військовослужбовця за контрактом військової частини НОМЕР_1 , капітана, на даний час не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше згідно ст. 89 КК України не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

19.07.2016 ОСОБА_5 відповідно до ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-XII був призваний на військову службу за контрактом ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 19.07.2016 № 178 (по стройовій частині) капітана ОСОБА_5 було зараховано до списків особового складу вище вказаної військової частини, поставлено на всі види забезпечення і призначено на посаду командира взводу 7-ої навчальної батареї вище вказаної військової частини.

У порушення вимог ст. ст. 4, 11, 16, 119-120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_5 13.09.2017 не з`явився до розташування указаної військової частини ( АДРЕСА_2 ) і до 03.10.2017 перебував за її межами, тобто капітан ОСОБА_5 не з`явився вчасно на службу без поважних причин в умовах особливого періоду, при цьому у вказаний період ОСОБА_5 обов`язки військової служби не виконував, до медичних закладів та органів державної влади не звертався, хоча мав реальну можливість це зробити.

Отже, капітан ОСОБА_5 був незаконно відсутнім в розташуванні військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) в період з 13.09.2017 по 03.10.2017.

18 березня 2019 року між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , у присутності захисника ОСОБА_6 , укладена угода про визнання винуватості у відповідності ст. 472 КПК України, згідно якої вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 407 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. При цьому, обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст. 407 КК України.

Враховуючи ступінь і характер сприяння обвинуваченого ОСОБА_5 під час досудового розслідування кримінального провадження щодо нього, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, характер та тяжкість злочину, беручи до уваги інтереси суспільства, сторони погодилися на призначення ОСОБА_5 покарання за ч. 4 ст. 407 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі,із застосуванням ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням терміном 2 (два) роки, із покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

В угоді викладені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 476 КПК України, та наслідки невиконання цієї угоди.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим. Відповідно до ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

У судовому засіданні встановлено, що дії ОСОБА_5 органами досудового розслідування вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України, а саме нез`явлення військовослужбовця вчасно на військову службу без поважних причин, в умовах особливого періоду.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання.

Суд дійшов висновку про те, що угода про визнання винуватості між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди не суперечать вимогам КПК України і КК України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права свободи та інтереси сторін або інших осіб. При цьому, сторонами угоди при узгодженні покарання враховані характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особу винного.
Вивчивши угоду про визнання винуватості, вислухавши думку прокурора, захисника, пояснення обвинуваченого, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 та призначення узгодженого сторонами покарання за ч. 4 ст. 407 КК України у виді 3 років позбавлення волі та звільнення ОСОБА_5 від призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України із встановленням іспитового строку 2 роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Речові докази у провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання, звільнивши його з під варти у залі суду.

Керуючись ст.ст. 371, 373, 374 і 475 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 18 березня 2019 року між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону ОСОБА_3 з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_5 з іншого боку у кримінальному провадженні № 0000126 від 03.10.2017 року.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_5 періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання, звільнивши його з під варти у залі суду.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно ст. 376 ч. 6 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя