печерський районний суд міста києва
Справа № 757/3785/19-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 березня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при помічнику судді (за дорученням судді) ОСОБА_2 ,

за участі представника власника майна ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

слідчого, якому доручено проведення досудового розслідування, ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві судове провадження за клопотанням власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді від 23 серпня 2016 року у кримінальному провадженні № 013137,

ВСТАНОВИВ:
До Печерського районного суду міста Києва з клопотання про скасування арешту майна звернувся ОСОБА_3 власник легкового автомобіля моделі «LEXUS GX 460» (ідентифікаційний номер шасі НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 ). В обґрунтування клопотання зазначено, що у провадженні Головного слідчого управління Національної поліції України перебуває кримінальне провадження № 013137 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289, ст. 290, ч. 3 ст. 358 КК України, яке 21 листопада 2014 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

23 серпня 2016 року ухвалою Печерського районного суду міста Києва у справі № 757/40901/16-к було оголошено в розшук та накладено арешт на легковий автомобіль моделі «LEXUS GX 460 (ідентифікаційний номер шасі НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 ), власником якого є заявник клопотання ОСОБА_3 , із забороною користування, розпорядження та відчуження його на користь третіх осіб.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на вищевказану ухвалу Печерського районного суду міста Києва, Апеляційним судом міста Києва 07 березня 2017 року постановлено ухвалу, згідно з якою ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 липня 2016 року скасовано у частині заборони користування транспортним засобом моделі «LEXUS GX 460» (ідентифікаційний номер шасі НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 ), власником якого є ОСОБА_3 .

Проте, на підставі постанови старшого слідчого в ОВС ГСУ ОСОБА_5 про проведення слідчих дій на іншій території від 19 жовтня 2018 року, слідчим Сарненського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Рівненській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 вищевказаний автомобіль 19 жовтня 2018 року вилучено.

У судове засідання з`явився представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 , який підтримав клопотання.

Слідчий ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечили з приводу задоволення клопотання, надав пояснення, вважаючи необґрунтованими та безпідставними вимоги ОСОБА_3 .

Заслухавши обґрунтування представник третьої особи у кримінальному провадженні власника майна, заперечення слідчого, за клопотанням якого арешт було накладено, дослідивши письмові докази, подані учасниками, що містяться у матеріалах справи, слідчий суддя встановив наступні обставини та прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що у провадженні Головного слідчого управління Національної поліції України перебуває кримінальне провадження № 0002625 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289, ст. 290, ч. 3 ст. 358 КК України, яке 16 квітня 2015 року, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Надалі кримінальне провадження № 0002625 було об`єднано з кримінальним провадженням № 013137, яке 21 листопада 2014 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та об`єднаному кримінальному провадженню присвоєно № 013137 від 21 листопада 2014 року.

В ході досудового розслідування ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 23 серпня 2016 року задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 і накладено арешт на автомобіль моделі «LEXUS GX 460» (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 ), із забороною користування, розпорядження та відчуження його на користь третіх осіб.

Встановлено, що на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 легковий автомобіль моделі «LEXUS GX 460» (ідентифікаційний номер шасі НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 ), належить ОСОБА_3 .

Відповідно до частини першої ст. 316 Цивільного кодедксу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною першою статті 319 Цивільного кодексу України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з частиною першою ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Згідно з частиною третьою ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Відповідно до частини десятої ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно з частиною першою ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

При цьому, у судовому засіданні встановлено, що ухвала Печерського районного суду міста Києва від 23 серпня 2016 року була оскаржена в Апеляційному суді міста Києва, судовим рішенням якого від 07 березня 2017 року вказану ухвалу, у частині заборони користування транспортним засобом моделі «LEXUS GX 460» (ідентифікаційний номер шасі НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 ), власником якого є ОСОБА_3 , скасовано.

Крім того, відповідно до висновку трасологічного дослідження автомобіля «LEXUS GT 460» від 10 серпня 2017 року, складеного спеціалістом Рівненького відділення НД Бюро судових експертиз «САНТОДОР», яке проведено за ініціативи власника вилученого автомобіля:

- знаки номера шасі НОМЕР_1 наданого на дослідження автомобіля «LEXUS GX460» не змінювались;

- номерна площадка з маркувальними позначеннями шасі НОМЕР_1 автомобіля «LEXUS GX 460» від рами не відділялась (не замінялась);

- номерна деталь від рами автомобіля не відділялась;

- таблички з ідентифікаційним номером НОМЕР_1 автомобіля «LEXUS GX 460» виготовлені заводським способом, будь-яких ознак зміни знаків на табличках та слідів їх переустановлення немає;

- знаки номера двигуна НОМЕР_4 , нанесені заводом-виробником та не змінювалися.

Разом з цим, 19 жовтня 2018 року, у порядку виконання ухвали про арешт автомобіля від 23 серпня 2016 року та на підставі постанови старшого слідчого в ОВС ГСУ ОСОБА_5 про проведення слідчих дій на іншій території від 19 жовтня 2018 року, слідчим Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 належний ОСОБА_3 автомобіль «LEXUS GX 460» (ідентифікаційний номер шасі НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 ), було вилучено.

При цьому, копія постанови старшого слідчого в ОВС ГСУ ОСОБА_5 про проведення слідчих дій на іншій території від 19 жовтня 2018 року, ОСОБА_3 , власнику автомобіля «LEXUS GX 460» (ідентифікаційний номер шасі НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 ), не вручалась та не надана по даний час, що унеможливило подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого у строки визначені ст.ст. 304, 306 КПК України.

У силу частини п`ятої ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Всупереч положенням частини п`ятої ст. 171 КПК України, слідчий ні протягом 48 годин після вилучення належного ОСОБА_3 автомобіля «LEXUS GX 460» (ідентифікаційний номер шасі НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 ), ні 22 жовтня 2018 року, ні у будь-який інший робочий день з клопотанням про арешт (зокрема, позбавлення права користування) тимчасово вилученого автомобіля до слідчого судді не звернувся, слідчим суддею таке клопотання не вирішувалося, а відтак у порядку пункту 3, 4 частини першої ст. 169 КПК України підлягає поверненню власнику ОСОБА_3 .

Відповідно до пункту 1 частини шостої ст.100 КПК України, речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Частиною другоою статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною одинадцятою статті 170 КПК України, передбачено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватись відповідно до закону, зокрема належним чином обґрунтованим.

Проте, з досліджених в суді матеріалів вбачається, що ОСОБА_3 з 07 березня 2017 року по 19 жовтня 2018 року належний йому автомобіль «LEXUS GX 460» (ідентифікаційний номер шасі НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 ), як речовий доказ не знищив, не пошкодив, не приховав (пункт 1 частини другої ст. 170 КПК України), санкції частини третьої ст. 289, ст. 290, частини третьої ст. 358 КК України не передбачають спеціальної конфіскації, та конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи (пункт 2, 3 частини другої ст. 170 КПК України), відомостей про цивільний позов, чи розмір завданої шкоди (пункт 4 частини другої ст. 170 КПК України) ні слідчим ні прокурором слідчому судді не надано.

Таким чином, на даний момент досудовим слідством не встановлена причетність ОСОБА_3 до злочинних дій, які являються об`єктом кваліфікації у кримінальному провадженні, немає будь-якого процесуального статусу у даному кримінальному провадженні, а дані про вчинення будь-яких змін (підроблення) ідентифікаційного номеру транспортного засобу заявника відсутні. Відповідно, застосування арешту майна до даного транспортного засобу є безпідставним та нічим не обґрунтованим.

Відтак і необхідність скасування накладеного арешту майна обумовлена такими обставинами як невідповідність майна, на яке накладено арешт, критеріям, зазначеним у частині другій ст. 167 КПК України, та (або) накладення арешту на майно особи, яка у кримінальному провадженні не має процесуального статусу підозрюваного або обвинуваченого, не належить до осіб, які в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого, тощо.

У судовому засіданні слідчим залишилася недоведеною необхідність арешту належного ОСОБА_3 автомобіля «LEXUS GX 460» (ідентифікаційний номер шасі НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 ), не надано будь-яких обґрунтувань розслідування та закінчення даного кримінального провадження у розумні строки, не обґрунтовано непроведення необхідних слідчих дій у цьому кримінальному провадженні упродовж більш ніж трьох років.

Таким чином, ОСОБА_3 , як власник арештованого майна, довів, що у подальшому застосуванні арешту відпала потреба, оскільки усі слідчі дії проведено.

Враховуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, а також ті обставини, що накладений арешт у кримінальному провадженні, є безпідставним та подальше його застосування необґрунтоване, слідчий суддя приходить до висновку, що заявлене клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 1-35, 170174, 309, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
Клопотання власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді від 23 серпня 2016 року задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 23 серпня 2016 року у справі № 757/40901/16-к на автомобіль моделі «LEXUS GX 460», номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_3 та скасувати заборону розпорядження та відчуження його на користь третіх осіб.

Зобов`язати слідчого у групі слідчих у кримінальному провадженні № 013137 негайно повернути ОСОБА_3 належний йому на праві власності легковий автомобіль моделі «LEXUS GX 460».

Ухвала слідчого судді не може бути оскаржена.

Слідчий суддя ОСОБА_1