Справа №150/463/18
Провадження по справі №1-кп/150/52/18
УХВАЛА
15 листопада 2018 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали кримінального провадження, зареєстрованого у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000060 від 04.06.2018 про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:

- згідно вироку Ленінського районного суду м. Вінниці Вінницької області від 03.02.2012 року за ч.2, ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання із встановленням іспитового строку 1 рік 6 місяців;

- згідно вироку Вінницького міського суду від 10.12.2013 року за ч.2, ч.3 ст.185, ст.289 ч.2 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців, звільнений з УВП за відбуттям строку покарання 02.02.2018 року

за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Чернівецького районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.
Прокурором ОСОБА_3 заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою, оскільки ризики, визначені ухвалою слідчого судді Чернівецького районного суду Вінницької області про обрання запобіжного заходу та ухвалою суду про продовження запобіжного заходу існують і на даний час. Крім цього, термін перебування під вартою ОСОБА_4 закінчується 18.11.2018. Прокурором заявлено клопотання про застосування примусового приводу відносно свідків, які не прибули в судове засідання.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 заперечують щодо задоволення клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою. Обгрунтовуючи свої заперечення проти продовження строку перебування під вартою, ОСОБА_4 посилається на те, що у нього є постійне місце проживання АДРЕСА_1 , проживає разом із бабкою, мати з вітчимом перебувають на заробітках за кордоном, тобто наявні міцні соціальні зв`язки. ОСОБА_4 зазначив, що не має наміру будь яким чином впливати на потерпілого та свідків, свою вину у вчиненому злочині визнає.
Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ґрунтуючись на наступних підставах.
Як свідчить реєстр матеріалів досудового розслідування №0000060 від 04.06.2018, доданий до обвинувального акта, під час досудового розслідування згідно ухвали слідчого судді Чернівецького районного суду від 06.06.2018 підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Ухвалами суду від 02.08.2018 та від 20.09.2018 обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, термін перебування під вартою закінчується 18 листопада 2018.
Частиною 4 статті 176 КПК України встановлено, що запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні ; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно. На досудовому розслідуванні ОСОБА_4 відповідно до встановленого законом порядку затримано 04.06.2018 та повідомлено про підозру у вчиненні вказаного злочину, обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 надійшов для розгляду до суду.
Вищенаведене свідчить про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.
При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного (обвинуваченого); наявність у підозрюваного (обвинуваченого) постійного місця роботи, навчання, та інші, встановлені частиною 1 статті 178 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Пунктом 5 частини 2 статті 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім, як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад три роки.
Строк дії ухвали від 20.09.2018 про продовження відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 18.11.2018, у зв`язку із чим прокурор ОСОБА_3 клопоче про продовження строку зазначеного запобіжного заходу.
Частиною 1 статті 194 КПК України встановлено, що під час розгляду клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Судом встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, а також наявність ризиків.
Так, підставою вважати, що ОСОБА_4 буде переховуватись від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення є те, що, що 04.06.2018 він вчинив тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, будучи раніше судимим за вчинення тяжких корисливих злочинів крадіжок та незаконного заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_4 по відбуттю строку покарання на шлях виправлення не став і знову вчинив тяжкий корисливий злочин.
При вирішенні питання про продовження терміну перебування під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 ч.2 КК України; його вік; відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи.
Крім того, судом враховується, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за вчинення тяжких корисливих злочинів, а також ризик вчинення обвинуваченим інших подібних кримінальних правопорушень у випадку не продовження терміну запобіжного заходу.
На підставі вищевикладено, суд дійшов висновку про наявність належних та достатніх підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та недостатнім застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам перешкоджати кримінальному провадженню, ухилятися від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійснення з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.
Частиною 4 статті 97 КПК України встановлено обов`язок суду визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
При вирішенні клопотання, заявленого прокурором щодо застосування примусового приводу в судове засідання відносно свідків судом враховується наступне.

Про день, час та місце судового засідання у кримінальному провадженні учасників було повідомлено у встановленому законом порядку.

Однак, свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилися, не повідомивши про причини свого неприбуття.

Відповідно до ч.2 ст.318 КПК України судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні з обов`язковою участю сторін кримінального провадження.

Відповідно до ст.327 КПК України якщо в судове засідання не прибув за викликом свідок, заслухавши думку учасників судового провадження, суд після допиту інших присутніх свідків призначає нове судове засіданні і вживає заходів для його прибуття. Суд також має право постановити ухвалу про привід свідка та/або ухвалу про накладення на нього грошового стягнення у випадках та в порядку, передбачених главами 11 та 12 цього Кодексу.

Відповідно до статті 139 КПК України якщо свідок, який був у встановленому цим Кодексом порядку викликаний, не з`явився або не повідомив про причини свого неприбуття, до нього може бути застосовано привід.

Частиною 3 статті 140 КПК України встановлено, що привід може бути застосований до підозрюваного, обвинуваченого або свідка.

Відповідно до ч.2 ст.140 КПК України рішення про здійснення приводу приймається під час судового провадження судом за клопотанням сторони кримінального провадження, потерпілого або з власної ініціативи. Рішення про здійснення приводу приймається у формі ухвали.

Статтею 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
З урахуванням вище викладеного, з метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження, суд приходить до висновку про необхідність та доцільність застосування примусового приводу в судове засідання відносно свідків, які не прибули в судове засідання.

Відповідно до ч.1 ст.322 КПК України судовий розгляд відбувається безперервно, крім часу, призначеного для відпочинку. Не вважається порушенням безперервності судового розгляду випадки відкладення судового засідання, зокрема, внаслідок неприбуття сторони або інших учасників кримінального провадження (п.1 ч.2 ст.322 КПК України).
З огляду на вище зазначене суд приходить до висновку про оголошення перерви в судовому засіданні, у зв`язку із неприбуттям свідка.
Керуючись ст., ст.139, 140, 143, 177, 199, 331, 369, 372 КПК України,-
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 та про застосування відносно свідків примусового приводу - задоволити.
Запобіжний захід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, у вигляді тримання під вартою продовжити строком на шістдесят діб: з 14 год. 50 хв. 15 листопада 2018 року по 14 год. 50 хв. 13 січня 2019 року включно.
Клопотання прокурора про застосування відносно свідків примусового приводу задоволити.

Відносно свідків:

- ОСОБА_6 , мешканця АДРЕСА_2 ;

- ОСОБА_7 , мешканця АДРЕСА_2 ;

- ОСОБА_8 , мешканки АДРЕСА_2 ;

застосувати примусовий привід в судове засідання в приміщення Чернівецького районного суду Вінницької області на 12 годину 00 хвилин 07 грудня 2018 року.
Виконання ухвали про здійснення приводу доручити Чернівецькому ВП Могилів Подільського ВП ГУНП України у Вінницькій області.

Зобов`язати Чернівецьке ВП Могилів Подільського ВП ГУНП України у Вінницькій області в разі неможливості виконання даної ухвали надати Чернівецькому районному суду Вінницької області відповідні рапорти про причини неможливості здійснення приводу вище зазначених осіб, які являються свідками у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.3 ст.143 КПК України особа, рішення про здійснення приводу якої прийнято судом, зобов`язана прибути до місця виклику в зазначений в ухвалі про здійснення приводу час у супроводі особи, яка виконує ухвалу.

В судовому засіданні оголосити перерву до 12 години 00 хвилин 07 грудня 2018 року.

Ухвала щодо продовження терміну запобіжного заходу обвинуваченого у виді тримання під вартою окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти такої ухвали може бути включено до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 КПК України.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення і припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття провадження в порядку, передбаченому ст., ст.284, 288, п.2 ч.2 ст.314, ч.6 ст.340, ст.417, п.3 ч.1 ст.346 КПК України.
Відповідно до ч.5 ст.532 КПК України ухвали суду, які не можуть бути оскаржені, набирають законної сили з моменту їх оголошення.
Відповідно до ч.2 ст.21 КПК України ухвала суду, що набрала законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковою і підлягає безумовному виконанню.
Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.
Відповідно до ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Суддя: ОСОБА_1