печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Печерського районного суду міста Києва клопотання заступника начальника першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Державного бюро розслідувань Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, підслідних Державному бюро розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0002801 від 09.11.2018 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

18.03.2019 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання заступника начальника першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Державного бюро розслідувань Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, підслідних Державному бюро розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0002801 від 09.11.2018 про арешт на об`єкт нерухомого майна земельні ділянки з кадастровими номерами: :03:012:5440, :03:012:5441 (сформовані в результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером :03:012:0007); земельні ділянки з кадастровими номерами: :03:012:5450, :03:012:5451, :03:012:5452 (сформовані в результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером :03:012:0008); земельні ділянки з кадастровими номерами: :03:012:5447, :03:012:5448, :03:012:5449 (сформовані в результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером :03:012:0009) зареєстровані за ОСОБА_4 та 07.09.2018 земельна ділянка за кадастровим номером :03:012:5440 передана в оренду ТОВ «ІНДУСТРІАЛЬНИЙ ПАРК МИРОЦЬКЕ» до 2047 року.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

19 березня 2019 року, до початку розгляду клопотання, стороною кримінального провадження, прокурором було подане клопотання про розгляд клопотання у його відсутність, також, прокурором у заяві зазначено, що клопотання підтримує в повному обсязі, із підстав, наведених у ньому та просить слідчого суддю задовольнити вказане клопотання.
На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність не з`явившихся осіб, оскільки їх не прибуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих доказів.
Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, надходжу до наступних висновків.
Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002801 від 09.11.2018 за фактами зловживання своїми повноваженнями службовими особами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що спричинило тяжкі наслідки, розтрати майна, шляхом зловживання службовими особами приватного підприємства своїм службовим становищем, вчиненими в особливо великих розмірах, а також зловживання повноваженнями особами, які надають публічні послуги, що спричинило тяжкі наслідки, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 365-2 КК України.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що між Банком «Демарк» та ТОВ «Делькреде»; ТОВ «Інтероптсервіс» та ТОВ «Брама ЛТД» укладено кредитні договори.

З метою забезпечення зобов`язань за вказаним кредитними договорами між Банком «Демарк» та ОСОБА_5 , що виступив майновим поручителем зазначених СГД, укладено іпотечні договори, відповідно до яких ОСОБА_5 передав в іпотеку три земельні ділянки розташовані в Київській області (кадастрові номери :03:012:0007, :03:012:0008, :03:012:0009).

30.01.2015 постановою Правління Національного банку України № 66 відкликана банківська ліцензія ПАТ «Банк Демарк» та розпочата процедура ліквідації.

Станом на 08.11.2018 заборгованість ТОВ «Інтероптсервіс» за кредитним договором № 384 перед ПАТ «Банк Демарк» складає 43 385 000 грн., заборгованість ТОВ «Делькреде» за кредитним договором № 87 становить 43 472 166.67 грн., заборгованість ТОВ «Брама ЛТД» за кредитним договором № 229 - 23 920 000 грн.

Для відновлення своїх порушених прав ПАТ «Банк Демарк» розпочав підготовку позовів до суду для звернення стягнення на предмет іпотеки по вказаних Боржниках (Поручителю).

В процесі підготовки позовів ПАТ «Банк Демарк» стало відомо, що змінено цільове призначення заставних земельних ділянок.

Так в ході досудового розслідування встановлено, що 09.06.2016 на підставі завідомо підроблених документів припинено (знято) обтяження на нерухоме майно в Державному реєстрі нерухомого майна, а в подальшому 18.11.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 посвідчено договори купівлі-продажу від 18.11.2016, в результаті чого вказані земельні ділянки перейшли у власність ОСОБА_4 .

Однак уповноваженими особами ПАТ «Банк «Демарк» не надавалась згода щодо зняття обтяжень (іпотек), кредитні заборгованості СГД не погашені та обліковується на балансі Банку.

А в подальшому, відповідно до інформації наданої Міськрайонним управлінням у Києво-Святошинському районі та місті Ірпіні Головного управління Держгеокадастру у Київській області та згідно Національної кадастрової системи Державного земельного кадастру, земельні ділянки з кадастровими номерами: :03:012:5440, :03:012:5441 сформовані в результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером :03:012:0007.

Земельні ділянки з кадастровими номерами: :03:012:5450, :03:012:5451, :03:012:5452 сформовані в результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером :03:012:0008.

Земельні ділянки з кадастровими номерами: :03:012:5447, :03:012:5448, :03:012:5449 сформовані в результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером :03:012:0009.

Враховуючи наведене, є підстави вважати, що дії щодо зміни кадастрових номерів вчиненні з метою приховання незаконних дій щодо зняття обтяження на та подальшого оформлення права власності.

Зазначене дає підстави вважати, що земельні ділянки з кадастровими номерами: :03:012:5440, :03:012:5441 сформовані в результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером :03:012:0007; земельні ділянки з кадастровими номерами: :03:012:5450, :03:012:5451, :03:012:5452 сформовані в результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером :03:012:0008; земельні ділянки з кадастровими номерами: :03:012:5447, :03:012:5448, :03:012:5449 сформовані в результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером :03:012:0009, виступають предметом злочину у кримінальному правопорушенні, передбаченому ст. 191 КК України, та є речовим доказом у вказаному кримінальному проваджені.

Враховуючи наведене у органу досудового розслідування є всі підстави вважати, що земельні ділянки з кадастровими номерами: :03:012:5440, :03:012:5441 (сформовані в результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером :03:012:0007); земельні ділянки з кадастровими номерами: :03:012:5450, :03:012:5451, :03:012:5452 (сформовані в результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером :03:012:0008); земельні ділянки з кадастровими номерами: :03:012:5447, :03:012:5448, :03:012:5449 (сформовані в результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером :03:012:0009), відповідають критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України, а саме є об`єктом кримінально протиправних дій, набутий кримінально протиправним шляхом та отриманий юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В теперішній час у органу досудового розслідування виникла необхідність в накладенні арешту на майно, а саме на зазначені земельні ділянки, що на праві приватної власності належать ОСОБА_4 та 07.09.2018 одна із земельних ділянок (кадастровий номер :03:012:5440) передана в оренду ТОВ «ІНДУСТРІАЛЬНИЙ ПАРК МИРОЦЬКЕ» до 2047 року, кінцевим бенефіціарним власником (контролером) якого є ОСОБА_4 , з метою забезпечення подальшого збереження та запобігання можливості відчуження та/або перетворення.

Прокурор вказує, що незастосування в ході досудового розслідування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна у вигляді заборони розпоряджатись та користуватись майном може призвести до його подальшої реалізації, що може суттєво перешкодити кримінальному провадженню, а також унеможливить відшкодування завданої потерпілому шкоди.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та обтяжень право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами: :03:012:5440, :03:012:5441 (сформовані в результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером :03:012:0007); земельні ділянки з кадастровими номерами: :03:012:5450, :03:012:5451, :03:012:5452 (сформовані в результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером :03:012:0008); земельні ділянки з кадастровими номерами: :03:012:5447, :03:012:5448, :03:012:5449 (сформовані в результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером :03:012:0009) зареєстровані за ОСОБА_4 .

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: забезпечення речових доказів.
Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Так, слідчим суддею встановлено, що 28.02.2019 винесено постанову про визнання вказаних земельних ділянок речовим доказом.

Прокурором доведено, що вказане майно могло бути набуто кримінально протиправним шляхом та отримано внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, та у випадку не накладення арешту на вказане майно, це може призвести до подальшого відчуження або до інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, приходжу до переконання, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до відчуження майна.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Разом з цим, клопотання підлягає частковому задоволенні, оскільки прокурором не доведено необхідності заборони користування вказаними земельними ділянками, а також перебувати будь-яким особам на території зазначених земельних ділянок. Таким чином, клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 131, 132, 170173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання заступника начальника першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Державного бюро розслідувань Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, підслідних Державному бюро розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0002801 від 09.11.2018 про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна земельні ділянки з кадастровими номерами: :03:012:5440, :03:012:5441 (сформовані в результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером :03:012:0007); земельні ділянки з кадастровими номерами: :03:012:5450, :03:012:5451, :03:012:5452 (сформовані в результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером :03:012:0008); земельні ділянки з кадастровими номерами: :03:012:5447, :03:012:5448, :03:012:5449 (сформовані в результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером :03:012:0009) зареєстровані за ОСОБА_4 та 07.09.2018 земельна ділянка за кадастровим номером :03:012:5440 передана в оренду ТОВ «ІНДУСТРІАЛЬНИЙ ПАРК МИРОЦЬКЕ» до 2047 року, у вигляді заборони будь-кому розпоряджатись вказаним нерухомим майном.

В решті вимог клопотання відмовити.

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1