Справа № 182/2487/18
Провадження № 1-кп/0182/553/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.12.2018 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.03.2018 за № 0000750 по обвинуваченню:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрований у АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 , не працює, розлучений, із середньою освітою, раніше судимий:
- 09.11.2001 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської обл. за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ст. 70, 71 КК України до 3 років 3 міс. позбавлення волі. Звільнений 10.06.2004 по відбуттю покарання;
- 23.02.2007 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської обл.. за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;
- 10.04.2008 Нікопольським районним судом Дніпропетровської обл.. за ч. 2 ст. 190, ст. 71 КК України до 4 років 3 міс. позбавлення волі. Звільнився 12.05.2012 по відбуттю строку покарання;
- 26.02.2016 Нікопольським районним судом Дніпропетровської обл. за ч. 3 ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнився 31.01.2018 по відбуттю строку покарання,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_3 13.03.2018 знаходився на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні КЗ «Нікопольська міська лікарня № 1» ДОР» за адресою: Дніпропетровська обл., м. Нікополь, пр. Трубників, 50 та перебував у палаті № 8 відділення разом з пацієнтом вказаного відділення ОСОБА_5 .
Приблизно о 15.00 год., цього ж дня ОСОБА_3 побачив, що ОСОБА_5 залишив мобільний телефон «Prestigio MuzeB1» на ліжку, а сам вийшов з палати. В цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_3 , скориставшись відсутністю власника, а також тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно таємно повторно із корисливих мотивів, викрав мобільний телефон марки «Prestigio MuzeB1», ринкова вартість якого згідно висновку експерта судової товарознавчої експертизи № 18/12.1/64 від 20.03.2018 становить 300 грн. 00 коп., у якому була сім-карта ДТУ ПрАТ «ВФ Україна» № НОМЕР_1 , яка матеріальної цінності для потерпілого не представляє, які належить ОСОБА_5 , чим спричинив останньому матеріальний збиток на вказану суму. Після чого з місця злочину втік, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав повністю і показав суду, що в лютому 2018 року він захворів і з 23.02.2018 знаходився на лікуванні в терапевтичному відділенні Нікопольської міської лікарні № 1. Лежав у палаті № 8. З ним у палаті був чоловік похилого віку на ім`я ОСОБА_6 та чоловік на ім`я ОСОБА_7 . 13.03.2018 приблизно о 14.30 год. молодший чоловік на ім`я ОСОБА_7 ліг спати, а чоловік похилого віку на ім`я ОСОБА_6 вийшов з палати. Коли останні вийшов з палати, він побачив, що на зарядці залишився його мобільний телефон. Впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, він взяв мобільний телефон, поклав його до кишені і вийшов з палати. Вийшовши з лікарні, виключив телефон, вийняв сім-картку, яку залишив собі. Мобільний телефон заклав до ломбарду «Гроші тут» за 300 грн. на свій паспорт. Потім сім-карту добровільно надав співробітникам поліції. У вчиненому він розкаюється, просить не позбавляти його волі. Спричинену потерпілому матеріальну шкоду відшкодував у повному обсязі.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що 13.03.2018 приблизно о 03.00 год. його було госпіталізовано до терапевтичного відділення Нікопольської міської лікарні № 1. Поклали його до палати № 8. З ним був мобільний телефон «Prestigio», чорного кольору кнопковий. В палаті знаходився чоловік на ім`я ОСОБА_7 та чоловік на ім`я ОСОБА_8 . 13.03.2018 після 14.30 год. чоловік на ім`я ОСОБА_7 ліг спати, ОСОБА_8 почав чаювати. Свій телефон він поставив на зарядку в палаті. Потім вийшов на вулицю. На вулиці був приблизно хвилин 5. Коли йшов до палати, то зустрів ОСОБА_8 , який швиденько йшов на вихід. Коли зайшов до палати, то відразу виявив, що немає його мобільного телефону. Запідозрив у крадіжці ОСОБА_8 . Деякий час чекав, думав, що ОСОБА_8 повернеться і віддасть мобільний телефон. Однак ОСОБА_8 не повертався, а тому він розповів про все, що сталося, медичній сестрі, а вона вже викликала співробітників поліції. Співробітники поліції повернули йому лише сім-карту. Мобільний телефон йому не повернули. Спричинену матеріальну шкоду обвинувачений йому відшкодував добровільно, тому претензій він до нього не має.
Кримінальне провадження надійшло до суду з обвинувальним актом.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 та потерпілий ОСОБА_5 подали угоду про примирення, укладену 11.12.2018, згідно якої обвинувачений ОСОБА_3 та потерпілий ОСОБА_5 дійшли згоди щодо всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 185 КК України. Обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального злочину. Потерпілий ОСОБА_5 претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого на момент укладення угоди не має. Потерпілий ОСОБА_5 усвідомлює, що підписання угоди позбавляє його права змінити вимоги щодо спричинених збитків кримінальним злочином та вимагати в подальшому повторного притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за відповідний злочин. Сторони погодилися на призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням. Покласти на ОСОБА_3 обов`язки передбачені п. 1), п. 2) ч. 1 ст. 76 КК України.
В судовому засіданні сторони судового провадження вважають за можливе затвердити укладену угоду та просили про це суд. Прокурор проти затвердження угоди про примирення також не заперечував.
Заслухавши думку сторін судового провадження суд вважає, що угода може бути затверджена з наступних підстав.
Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Відповідно до ст. 12 КК України злочин, вчинений ОСОБА_3 відноситься до злочинів середньої тяжкості.
Обвинувачений повністю визнав свою вину та розуміє, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального злочину, у вчиненні якого його обвинувачують, при цьому він має ряд прав, передбачених ч. 4 ст. 474 КПК України. Обвинувачений також правильно розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Потерпілий також правильно розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України. Завдані потерпілому збитки відшкодовані у повному обсязі.
Суд переконаний у тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Угода про примирення, укладена 11.12.2018 між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 , відповідає вимогам КПК і КК України.
Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа.
Кримінальний злочин, вчинений ОСОБА_3 має правильну правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Узгоджена сторонами міра покарання відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановлених Загальною частиною КК України.
Міра запобіжного заходу стосовно ОСОБА_3 не застосовувалася.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Речові докази:
- сім-карту мобільного оператора ДТУ ПрАТ «ВФ Україна», що передана на зберігання потерпілому ОСОБА_5 залишити ОСОБА_5 ;
- специфікацію до договору 893-18003397 від 13.03.2018 ПТ «Ломбард «Гроші тут» та чек з ПТ «Ломбард «Гроші тут», які долучені до матеріалів провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.
Також суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні товарознавчої експертизи, згідно довідки, на суму 572 грн. 00 коп., оскільки відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі винесення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 373, ст. 374, 474, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про примирення, укладену 11 грудня 2018 р. між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.03.2018 за № 0000750.
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченню за ч. 2 ст. 185 КК України і призначити узгоджене сторонами покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ч. 2 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.
На підставі п. 1), п. 2) ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період випробувального терміну періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Міра запобіжного заходу не застосовувалася.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Речові докази:
- сім-карту мобільного оператора ДТУ ПрАТ «ВФ Україна», що передана на зберігання потерпілому ОСОБА_5 залишити ОСОБА_5 ;
- специфікацію до договору 893-18003397 від 13.03.2018 ПТ «Ломбард «Гроші тут» та чек з ПТ «Ломбард «Гроші тут», які долучені до матеріалів провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави у відшкодування процесуальних витрат на залучення експерта-товарознавця 572 (п`ятсот сімдесят дві) грн. 00 коп.
Вирок на підставі угоди може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Нікопольський міськрайонний суд з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору. Сторони кримінального провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: ОСОБА_1