Постанова

Іменем України
15 листопада 2018 року

м. Київ
Справа № 592/8800/16-к
Номер провадження в апеляційному суді 11-кп/788/84/18

Провадження № 51 5370 км 18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000193 від 21 червня 2016 року щодо
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Коломийці Лебединського району Сумської області, громадянина України, проживаючої за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судиму,
за ст. 190 ч. 1, ст. 27 ч. 4, ст. 15 ч. 2, ст. 369 ч. 1 КК України,
за касаційною скаргою засудженої ОСОБА_6 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 11 січня 2018 року щодо неї.
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 серпня 2017 року ОСОБА_6 засуджено:

- за ст. 190 ч. 1 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень;

- за ст. 27 ч. 4, ст. 15 ч. 2, ст. 369 ч. 1 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 11 900 гривень.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 призначено остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 11 900 гривень.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 3 523 гривні 20 копійок процесуальних витрат за проведення судової експертизи.

Прийнято рішення щодо речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватою і засуджено за те, що вона, обіймаючи посаду головного державного інспектора відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління Держпраці у Сумській області, будучи станом на 14-21 червня 2016 року представником влади,

14 червня 2016 року була присутня під час проведення на підставі наказу Управління Держпраці у Сумській області № 340 ОД від 10 червня 2016 року позапланової перевірки фізичної особи підприємця ОСОБА_7 . У ОСОБА_6 виник умисел на незаконне збагачення за допомогою заволодіння коштами ОСОБА_7 шляхом обману та підбурення його до давання неправомірної вигоди. 14 червня 2016 року у вечірній час ОСОБА_6 зателефонувала ОСОБА_7 та домовилась про зустріч за адресою: АДРЕСА_2 . Того ж дня, ОСОБА_6 зустрілася з ОСОБА_7 , та, діючи з корисливих мотивів, ввела останнього в оману, повідомивши неправдиву інформацію про те, що за результатами позапланової перевірки до нього працівниками Управління Держпраці у Сумській області буде застосовано штраф у розмірі 90 000 гривень за порушення законодавства про працю. При цьому вона запевнила, що може допомогти йому у вирішенні питання щодо не притягнення його адміністративної відповідальності, якщо він надасть грошову винагороду за вказані дії.
У подальшому ОСОБА_6 повідомила ОСОБА_7 , що йому необхідно передати гроші в сумі 10 000 гривень для подальшої передачі співробітникам Управління Держпраці у Сумській області за не притягнення його адміністративної відповідальності, заздалегідь усвідомлюючи, що не буде здійснювати будь-яких дій, направлених на вирішення вказаного питання, оскільки у діях ОСОБА_7 відсутні порушення вимог законодавства.
21 червня 2016 року приблизно о 16 годині 44 годині ОСОБА_6 , перебуваючи у службовому кабінеті за адресою: м. Суми, вул. Пушкіна, 55, реалізовуючи свій злочинний умисел, одержала від ОСОБА_7 гроші в сумі 10 000 гривень. Одразу після цього ОСОБА_6 була викрита працівниками прокуратури Сумської області та ВБКОЗ УСБУ в Сумській області, гроші були виявлені в блокноті, належному ОСОБА_6 , та вилучені.
Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 11 січня 2018 року апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишено без задоволення, вирок суду першої інстанції за апеляційною скаргою прокурора змінено, виключено з мотивувальної частини вироку вказівку суду про визнання недопустимими доказами протоколу освідування

ОСОБА_6 і відеозапису до нього.
В іншій частині вирок суду першої інстанції залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги, узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджена ОСОБА_6 , даючи свою оцінку доказам у кримінальному провадженні, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати зазначені вирок суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду щодо неї, а кримінальне провадження закрити на підставі ст. 284 ч. 1 п. 3 КПК України, оскільки не встановлені достатні докази для доведення її винуватості в суді і вичерпані можливості їх отримати. Вважає, що докази, які покладені в основу обвинувального вироку, отримані незаконним шляхом з істотним порушенням прав і свобод людини. Указує на порушення права на захист під час проведення 21 червня 2016 року обшуку в службовому кабінеті та її освідування. Зазначає про порушення ст. 290 КПК України, так як матеріали кримінального провадження не було відкрито захиснику

ОСОБА_8 . Звертає увагу на те, що протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 21 червня 2016 року складено з порушенням ст. 104 ч. 4 КПК України, оскільки його не підписано усіма особами, які брали участь у проведенні негласної слідчої (розшукової) дії. Указує на те, що в матеріалах кримінального провадження відсутня постанова прокурора про проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину та відповідне доручення оперативним підрозділам.
Заперечень на касаційну скаргу засудженої ОСОБА_6 від учасників судового провадження не надходило.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор у судовому засіданні вважала касаційну скаргу необґрунтованою і просила залишити її без задоволення.
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Зі змісту положень ст. 418 ч. 2, ст. 419 КПК України вбачається, що судові рішення суду апеляційної інстанції ухвалюються в порядку, передбаченому статтями 368-380 цього Кодексу. В ухвалі суду апеляційної інстанції, окрім іншого, має бути зазначено узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, а при залишенні апеляційної скарги без задоволення підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою, викладаються докази, що спростовують її доводи.
Так, обвинувачена ОСОБА_6 у своїй апеляційній скарзі посилалася, у тому числі на те, що в матеріалах кримінального провадження відсутня постанова прокурора про проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину та відповідне доручення оперативним підрозділам, що в свою чергу позбавило сторону захисту перевірити дотримання вимог статей 246, 251 та ст. 271 ч. 7 п. 1 КПК України.
Відповідаючи на такі доводи, суд апеляційної інстанції зазначив, що в протоколі про результати контролю за вчиненням злочину від 21 червня 2016 року міститься посилання на постанову начальника другого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Сумської області ОСОБА_9 від 21 червня 2016 року № 584т. Однак, таке твердження апеляційного суду не ґрунтується на положеннях ст. 246 ч. 4 КПК України про виключне право прокурора прийняти рішення про проведення такої негласної слідчої (розшукової) дії, як контроль за вчиненням злочину. Зазначена постанова прокурора є визначеним документом для перевірки допустимості доказів через порядок їх отримання. Суд апеляційної інстанції не надав мотивованої відповіді на такі доводи апеляційної скарги саме виходячи із положень статей 246, 251, ст. 271 ч. 7 п. 1 КПК Українита в ухвалі не зазначив підстав, з яких їх визнано необґрунтованими.

Таким чином, апеляційний суд порушив вимоги ст. 419 КПК України при розгляді апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_6 і дійшов передчасного висновку про законність вироку суду першої інстанції в цій частині.
Отже, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, оскільки ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення, що у відповідності з вимогами ст. 438 ч. 1 п. 1 КПК України є підставою для скасування такого рішення.
За таких обставин, ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, а касаційна скарга засудженої

ОСОБА_6 задоволенню частково. Інші доводи касаційної скарги про недопустимість доказів, отриманих під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій, порушення права на захист під час проведення обшуку, освідування ОСОБА_6 та при виконанні вимог ст. 290 КПК України підлягають перевірці і з`ясуванню при новому розгляді в суді апеляційної інстанції.
При новому розгляді суду апеляційної інстанції необхідно врахувати наведене, апеляційний розгляд здійснити відповідно до вимог КПК України та прийняти законне і обґрунтоване рішення.
Керуючись ст.ст. 436, 438 КПК України, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 11 січня 2018 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3