Машівський районний суд Полтавської області
Справа № 540/47/19
Номер провадження 1-кп/540/56/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2019 Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт Машівка кримінальне провадження № 0000007 від 04.01.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Васильківка Васильківського району Дніпровської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою професійною освітою, не працюючого, не одруженого, не депутата, не військовозобов`язаного, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и в :

згідно з обвинувальним актом від 18.01.2019 року, досудовим розслідуванням установлено, що 04.01.2019 р. близько 10 год. 00 хв. ОСОБА_5 приїхав в смт Машівка для відновлення паспорту в Машівському районному секторі Державної міграційної служби. Йдучи по вул. Незалежності, 125 смт Машівка Машівського району Полтавської області ОСОБА_5 побачив припаркований на узбіччі автомобіль марки ВАЗ-21104, днз НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 на передній панелі якого знаходився мобільний телефон «NOKIA-202», білого кольору. У цей час у ОСОБА_5 виник прямий, корисливий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), а саме мобільного телефону марки «NOKIA-202».

ОСОБА_5 , реалізуючи свій прямий корисливий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з корисливою метою, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, користуючись відсутністю уваги власника та тим, що його ніхто не бачить, умисно, таємно, шляхом вільного доступу, за рахунок власної фізичної сили, відчинив ручку передніх пасажирських дверцят автомобіля ВАЗ-21104 днз НОМЕР_1 , після чого, в середині салону даного автомобіля, на передній панелі, правою рукою взяв мобільний телефон «NOKIA-202», білого кольору. Потім, йдучи по вул. Незалежності в напрямку Машівського районного сектору Державної міграційної служби, підійшов до невідомого чоловіка та запропонував придбати в нього вищевказаний мобільний телефон, на що останній погодився та заплатив ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 200 грн. Після чого ОСОБА_5 пішов на автостанцію та на маршрутному таксі поїхав додому. Грошима, отриманими від продажу мобільного телефону «NOKIA-202» ОСОБА_5 в подальшому розпорядився на власний розсуд. Відповідно до висновку по визначенню вартості рухомого майна №4/19 від 08.01.2019 р. вартість телефону «NOKIA-202» станом на 04.01.2019 р. становить 349 грн.

За таких обставин, дії ОСОБА_5 необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

18.01.2019 року між підозрюваним ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 укладена угода про примирення. Згідно з угодою, в зв`язку з тим, що майно повернуто потерпілому, на підозрюваного обов`язок відшкодування матеріальних збитків, не покладається.

Відсутність претензій з боку потерпілої сторони обґрунтовується також фактом визнання підозрюваним власної вини у скоєному кримінальному правопорушенні та його щирим каяттям.

Шкода, завдана вказаним кримінальним правопорушенням підозрюваним ОСОБА_5 , відшкодована потерпілій стороні в повному обсязі, що підтверджується розпискою потерпілого.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого згідно обвинувального акту є: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, не вбачається.

Виходячи з викладеного, у відповідності до ст.65 КК України сторони узгодили, що покарання підозрюваному повинно бути призначене у межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України, у виді 80 годин громадських робіт.

У судовому засіданні обвинувачений визнав винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та погоджується на призначення узгодженого покарання і затвердження угоди.

Потерпілий ОСОБА_4 вважає, що угода може бути затверджена судом з призначенням обвинуваченому узгодженого покарання.

Прокурор не заперечує проти затвердження угоди та призначення узгодженого сторонами покарання з огляду на відповідність угоди вимогам Закону.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 відноситься до злочинів середньої тяжкості, правова кваліфікація злочину вірна, існують достатні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого у вчиненні даного злочину, а отже умови угоди не суперечать вимогами КПК та КК України.

Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб.

На виконання вимог ст.474 КПК України судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, передбачені ч.5 п.1 ст.474 КПК України, цілком розуміє наслідки укладення і затвердження угоди, передбачені ч.1 п.1 ст. 473 КПК України та наслідки невиконання угоди, передбачені ст.389-1 КК України, характер обвинувачення та вид покарання, яке буде до нього застосовано.

Потерпілий цілком розуміє наслідки укладення і затвердження угоди, передбачені ч. 1 п. 2 ст. 473 КПК України, про що зазначив в судовому засіданні.

Укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, про що ствердив в судовому засіданні обвинувачений.

Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення.

У відповідності з вимогами ст.100 КПК України речові докази мобільний телефон «NOKIA-202», який зберігається потерпілим ОСОБА_4 , слід залишити йому, як власнику.

Процесуальні витрати відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України суд, -

у х в а л и в:

угоду про примирення від 18.01.2019 року по кримінальному провадженню № 0000007 від 04.01.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України, укладену між підозрюваним ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 - затвердити.

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді громадських робіт строком 80 годин.

Речовий доказ: мобільний телефон «NOKIA-202» залишити власнику ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду через Машівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у випадку його оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1