Справа № 346/5443/18
Провадження № 11-кп/4808/55/19
Категорія ст. 81 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

з участю секретаря ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26.11.2018 року про відмову в задоволенні подання начальника Державної Установи «Коломийська виправна колонія № 41» ОСОБА_8 та голови спостережної комісії Коломийської районної державної адміністрації ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , -

з участю: прокурора ОСОБА_10

засудженого ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставина справи, ухвалити нову, якою задовольнити подання про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Вважає, що суд при прийнятті рішення не врахував той факт, що він за весь період відбування покарання має три заохочення за добросовісне відношення до праці, має позитивну характеристику. Апелянт вважає, що він довів своє виправлення. На думку апелянта. суддя однобічно, поверхнево та упереджено розглянув подання колонії про його умовно-дострокове звільнення. Посилається на те, що суд безпідставно в обґрунтування свого рішення послався на наявність у нього трьох стягнень, в той час як вони вже погашені. Також апелянта не погоджується з висновками суду в частині того, що він має заборгованість по виконавчим листам та те, що він не брав участі у громадському житті колонії. Вважає, що суд упереджено та необ`єктивно розглянув питання щодо його умовно-дострокового звільнення.

Відмовляючи у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції послався на те, що засуджений протягом всього часу відбування покарання, та на момент розгляду подання, не довів сумлінною поведінкою і ставленням до праці своє виправлення.

Під час апеляційного розгляду:

- засуджений підтримав доводи апеляційної скарги, вважає, що є всі підстави для його звільнення умовно-достроково;

- прокурор не підтримав доводи поданої апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, ухвалу суду залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, ухвала суду першої інстанції постановлена з правильним застосуванням матеріального права та дотриманням вимог процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В той же час, відповідно до положень ч. 2, п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання являє собою звільнення засудженого від подальшого відбування покарання за таких умов: 1) особа відбуває основне покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі; 2) засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення; 3) він фактично відбув встановлену ч. 3 ст. 81 частину призначеного судом покарання.

Разом з цим, діючим законодавством передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає в стримуванні від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма його поведінки: активна участь в суспільному житті, сумлінне виконання громадських доручень, підвищення свого загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь в суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, якість виконання роботи, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, додержання правил охорони праці й техніки безпеки.

Закон також наголошує, що слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення подання начальника Коломийської виправної колонії № 41 ОСОБА_8 та голови спостережної комісії Коломийської районної державної адміністрації ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , оскільки останній не відповідає умовам, передбаченим ст. 81 КК України для його умовно-дострокового звільнення, внаслідок того, що своєю поведінкою та ставленням до праці він не довів свого виправлення.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, вироком Долинського районним судом Івано-Франківської області від 13.10.2014 року, ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 115, ст. 71 КК України до 8 років позбавлення волі.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18.02.2016 року, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано строк попереднього ув`язнення - 1 рік 1 місяць 17 днів.

Встановлено, що початок строку рахується з 06.11.2013 року, а кінець строку спливає 19.09.2020 року.

Вбачається, що засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі перебуває з 08.11.2013 року, та з 20.01.2015 року відбуває покарання в Державній Установі «Коломийська виправна колонія №41».

За період відбування покарання, засуджений ОСОБА_7 допускав порушення установленого порядку відбування покарання, за що на нього були накладені три стягнення, які на даний час погашені в установленому законом порядку (а.п. 2).

З 26.10.2017 року по 11.05.2018 року перебував на профілактичному обліку, як злісний порушник установленого порядку відбування покарання.

З 23.01.2015 року по 04.01.2016 року перебував на профілактичному обліку, як схилний до самогубства.

За час відбування покарання ОСОБА_7 був працевлаштований в сувенірній ділянці, де проявив себе як добросовісний працівник, за що мав три заохочення у виді подяки за добросовісне відношення до праці, зокрема: 15.10.2015 року; 04.01.2017 року та 03.10.2018 року (а.п. 3).

З характеристика на ОСОБА_7 , наданої адміністрацією колонії вбачається, що останній характеризується задовільно, до виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань відноситься з розумною ініціативою; дбайливо ставиться до майна установи і предметів якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням; виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок; дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом; спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд; дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом; у взаємодіє з іншими засудженими не конфліктний; виконує законні вимоги персоналу установи виконання покарань; приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу за засуджених «Підготовка до звільнення» та «Подолання алкогольної та наркотичної залежності»; зв`язок з родичами підтримує шляхом листів, отримує від них посилки; свою вину у скоєному злочині визнав; за баретером врівноважений, спокійний (а.п. 2).

Також вбачається, що засуджений ОСОБА_7 має заборгованості за виконавчими листами, проте не приймає участі у її достроковому погашенні.

Встановлено, що 06.10.2016 року та 01.02.2018 року засіданням комісії було відмовлено як у застосуванні ст. 101 КВК України, так й ст. 82 КК України на підставі того, що ОСОБА_7 не довів того факту, що він став на шлях виправлення.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що тих обставин, на які посилається засуджений ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі, а саме на погашення стягнень, наявність заохочувань та позитивної характеристики, недостатньо для застосування до нього ст. 81 КК України, оскільки процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Колегія суддів звертає увагу на те, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є його обов`язком відповідно до ст. 9 КВК України.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

З системного аналізу норм діючого законодавства вбачається, що однією із обов`язкових умов для прийняття рішення щодо умовно-дострокового звільнення засудженого є саме доведеність того, що він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні питання про відмову у задоволенні клопотання щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 належним чином врахував умови, що передбачені ст. 81 КК України для такого звільнення, а також особу засудженого, який протягом 4 років відбування покарання, а саме з 2014 року, отримав лише 3 заохочення: у 2015 році, у 2017 році та у 2018 році, а за період 2015 року - отримав два стягнення, та одне стягнення - у 2017 році.

Доводи апелянта про те, що отримані ним раніше стягнення вже на даний час погашені, самі по собі не є безумовною підставою для його умовно-дострокового звільнення.

Враховуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, колегія суддів приходить до висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення, в даному випадку, не є виправданим.

Висновок суду про те, що до засудженого ОСОБА_7 на даний час не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, належним чином обґрунтований, тому, підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які є безумовною підставою для його скасування, колегія суддів не вбачає.

Враховуючи викладені обставини, а також зважаючи на приписи ст. 81 КК України, колегія суддів вважає що в задоволені апеляційної скарги належить відмовити, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26.11.2018 року про відмову в задоволенні подання начальника Державної Установи «Коломийська виправна колонія № 41» ОСОБА_8 та голови спостережної комісії Коломийської районної державної адміністрації ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

.

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5