Великоолександрівський районний суд Херсонської області
Справа № 650/273/18
провадження № 1-кп/650/27/19
УХВАЛА
Іменем України
28 січня 2019 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області в складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Велика Олександрівка матеріали кримінального провадження № 0000034 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Трифонівка Великоолександрівського району Херсонської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 263 КК України,
встановив:
В провадженні Великоолександрівського районного суду Херсонської області знаходиться зазначене кримінальне провадження.
В судовому засіданні прокурор просив продовжити обраний запобіжний захід вказавши на закінчення обраного строку тримання під вартою 31.01.2019 року та на наявність ризику на підставі якого запобіжний захід був обраний та неодноразово продовжений, який не зменшився на час розгляду справи.
Обвинувачений проти продовженого щодо нього запобіжного заходу не заперечив.
За змістом ч. 3 ст. 199 КПК України підставами продовження строку тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню, які на час розгляду питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою не зменшились.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Розгляд цього питання має відбуватися за нормами глави 18 КПК України з обґрунтуванням наявності ризиків у кримінальному провадженні та необхідності подальшого застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до обвинувальних актів у кримінальному проваджені вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні двох злочинів максимальна відповідальність за які передбачена у виді позбавлення волі строком до 6 та 7 років.
Суд вважає встановленим ризик щодо можливості вчинення обвинуваченим іншого злочину, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, з огляду не те, що він обвинувачується у вчиненні іншого злочину, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України, який мав місце після вчинення ним злочину за ст. 263 ч.1 КК України, та неодноразово був засуджений до покарання.
Суд вважає, що наявність даного ризику в сукупності з іншими обставинами, згідно з якими обвинувачений на стан здоров`я не скаржиться, не має міцних соціальних зв`язків та постійного заробітку, обвинувачується у вчиненні відразу кількох злочинів, свідчить про наявність підстав для продовження щодо нього вищевказаного запобіжного заходу з метою запобігання зазначеному ризику.
У суду відсутні дані, які можуть свідчити про можливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, оскільки жоден з них не встановлює адекватних обмежень та заборон необхідних для запобігання встановленому ризику.
Обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має і тримання особи під вартою.
З огляду на наведене, оцінивши у сукупності всі обставини, з метою запобігти спробам обвинуваченого ухилитися від суду, від виконання процесуальних дій, перешкодити встановленню істини у справі, забезпечення виконання ним процесуальних рішень, суд вважає доцільним, з урахуванням цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, продовжити його дію в межах строку, визначеного законом.
Керуючись ст. ст. 176-178, 194, 199, 314, 315 КПК України, суд
постановив:
Строк тримання під вартою ОСОБА_4 продовжити на 60 діб до 28 березня 2019 року включно.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1