ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/282/19 Справа № 210/3342/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 лютого 2019 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, начальника Тернівського районного відділу у м. Кривому Розі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 лютого 2019 року у задоволенні клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні №0001525 від 20.11.2018 року за ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 було відмовлено та застосовано щодо останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 20-00 години вечора до 07-00 години ранку строком на 60 днів, тобто до 13 квітня 2019 року включно.

Рішення суду обґрунтовано тим, що з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини, приймаючи рішення по суті даного клопотання, зважаючи на особу підозрюваного, який є офіційно працевлаштований, має постійне місце реєстрації та мешкання, раніше не судимий, враховуючи недоведеність прокурором зазначених ним ризиків в обґрунтування вказаного запобіжного заходу суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Разом з тим, беручи до уваги, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, відповідальність за які передбачена у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна, вирішив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 20-00 години вечора до 07-00 години ранку.
Зазначив, що ризики, якими обґрунтована позиція прокурора з приводу обрання даного запобіжного заходу, пов`язані з незаконним впливом на інших підозрюваних та свідків, які є його підлеглими. Однак прокурор не звернувся з клопотанням до суду про відсторонення підозрюваного ОСОБА_8 від посади, у зв`язку з чим останній на даний час виконує свої трудові функції та професійні обов`язки. Крім того, стороною захисту було пояснено в судовому засіданні, що ОСОБА_8 завжди вчасно з`являвся на всі виклики прокурора, слідчого та суду, а тому вказані покази спростовують зазначені прокурором ризики щодо можливості переховування від органів досудового розслідування та суду або впливати на інших учасників процесу.

Прокурор не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.02.2019 року скасувати. Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора та застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з визначенням застави у сумі 500 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 960 500 гривень.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що слідчим суддею, в порушення вимог п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, в ухвалі про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 не встановлено і не вказано про доведеність наданих сторонами кримінального провадження доказів обставин, які свідчать на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення. Переліченим доказам слідчим суддею взагалі не надано жодної оцінки, а також не вмотивовано його рішення щодо неприйняття їх до уваги, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке є беззаперечною підставою для скасування судового рішення.
Зазначає, що слідчий суддя в цілому безпідставно залишив поза увагою наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину, ризиків, зазначених у клопотанні, неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а також встановлення застави у розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який апеляційну скаргу підтримав за викладених у ній підстав, підозрюваного та його захисника, які проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечували, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;
3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні від 26.06.1991 р. у справі «Летельє проти Франції», попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у рішенні від 10.02.2011 р. у справі "Харченко проти України", рішенні від 29.09.2011 р. у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06.11.2008 р. у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.
На думку колегії суддів, при обрані запобіжного заходу ОСОБА_8 ці вимоги закону були дотримані.
Так, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді суду першої інстанції про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України, яка достатньою мірою підтверджується наданими матеріалами.
При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Так, сам по собі факт вчинення інкримінованого цьому підозрюваному кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції при обрані запобіжного заходу ОСОБА_8 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі до десяти років, у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України дослідив та достатньою мірою взяв до уваги фактичні обставини, що підлягають врахуванню згідно ст.178 КПК України, а саме особу підозрюваного, який офіційно працевлаштований, має постійне місце реєстрації та мешкання, раніше не судимий.
Отже, всі обставини, враховані судом першої інстанції та досліджені в апеляційному порядку, у сукупності дають достатні підстави для обрання цьому підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції про те, що запобіжний захід у виді домашнього арешту є достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваного та дієвості кримінального провадження щодо нього.
При цьому також приймається до уваги, що на протязі часу з дня обрання запобіжного заходу до дня апеляційного розгляду не виникло будь-яких підстав для висновку, що запобіжний захід у виді домашнього арешту не є дієвим та достатнім щодо підозрюваного ОСОБА_8 .
За викладених обставин, колегія суддів не вбачає порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді. Застосований судом щодо підозрюваного запобіжний захід відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а тому колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною, обґрунтованою та справедливою, а подана на неї апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 лютого 2019 року, якою щодо ОСОБА_8 відмовлено у задоволенні клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001525 до підозрюваного ОСОБА_8 та застосовано до останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4