Справа № 467/311/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2019 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

в ході розгляду у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка обвинувального акта у кримінальному провадженні № 000447, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 вересня 2018 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Березівка, Березівського району Одеської області, громадянина України, не одруженого, військовослужбовця за контрактом (військова частина НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) зареєстрований за адресою : АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою : АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Арбузинського районного суду Миколаївської області направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 000447, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 вересня 2018 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні потерпіла звернулась до суду із клопотанням, яким просила звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, позаяк, претензій матеріального чи морального характеру до нього не має, примирилась із ним, а наслідки закриття кримінального провадження із цих підстав їй зрозумілі.

Зокрема, потерпіла пояснила суду, що витрати на лікування їй повністю відшкодовані, цивільний позов вона не пред`являла.

Обвинувачений, у свою чергу, також просив закрити кримінальне провадження на підставі ст. 46 КК України, оскільки із потерпілою примирився, свою провину у вчиненні кримінального правопорушення визнає, у скоєному розкаюється, наслідки закриття кримінального провадження із таких підстав, зокрема, те, що вони не є реабілітуючими, йому зрозумілі.

Прокурор вважав за необхідне клопотання потерпілої задовольнити у зв`язку із наявністю для цього правових підстав, регламентованих КК України.

Суд, заслухавши позиції учасників судового провадження, перевіривши доводи і обгрунтованість заявленого клопотання, наявність підстав для вирішення такого роду клопотань на стадії підготовчого провадження, вивчивши матеріали справи, та виконавши вимоги ч.3 ст. 285 КПК України, прийшов до таких висновків.

Як слідує із обвинувального акта, ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що 09 вересня 2019 року о 10 год. 00 хв., керуючи технічно несправним автомобілем марки ВАЗ 2101, д.р.н. НОМЕР_2 , приїхав до домоволодіння АДРЕСА_2 , де зупинив транспортний засіб на схилі із порушенням п.п. 13, 4 (е), 15.7 та 15.12 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, в результаті чого сталась дорожньо транспортна пригода, внаслідок якої ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження середнього ступня тяжкості, які потягли за собою тривалий розлад здоров`я.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст. 286 КК України, а саме : порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Та у контексті заявленого потерпілою клопотання про закриття провадження на підставі ст. 46 КК України, суд установив таке.

Зокрема ст. 46 КК України регламентовано, що особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Так, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 286 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, згідно із класифікацією злочинів, визначеною ст. 12 КК України.

А отже, вчинений ОСОБА_4 злочин за ступенем тяжкості, у відповідності до положень ч.2 ст. 12 КК України дає змогу застосовувати норми ст. 46 КК України.

При цьому, як слідує із довідки № 33-30012019/48005, обвинувачений вперше вчинив злочин.

На цей час обвинувачений та потерпіла примирились, про що дали пояснення в судовому засіданні.

Цивільний позов в рамках цього кримінального провадження не заявлений.

Таким чином, суд установив наявність одночасно усіх умов, за яких положення ст. 46 КК України мають змогу бути застосовані, як то, обвинувачений вперше вчинив злочин невеликої тяжкості та примирився з потерпілою, що остання й підтвердила в судовому засіданні.

Інкримінований злочин, крім цього, не відноситься до корупційних.

Крім того, остання пояснила, що обвинувачений повністю відшкодував їй витрати на лікування, а тому цивільний позов вона не заявляла, жодних претензій до потерпілого не має.

Крім того, суд ураховував, що право на примирення у ст. 46 КК України - це особисте право потерпілого. Воно не може бути ніким присвоєне та не може бути нікому делеговане. Таке право є природним правом людини, нерозривно пов`язаним з нею, та похідним від інших прав людини, зокрема права на життя. Використання права на примирення іншими особами (в тому числі визнаними потерпілими від кримінального правопорушення у кримінально-процесуальному сенсі) є неможливим, оскільки таке право тісно пов`язане з особою, яка безпосередньо постраждала внаслідок вчинення щодо неї кримінального правопорушення. Під час примирення лише сам потерпілий може виражати свою волю, а не інші особи, які є його представниками або правонаступниками.

У кримінально-правовому розумінні потерпілий - це особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо заподіюється фізична, моральна та/або матеріальна шкода (або існує безпосередня загроза її заподіяння).

Поняття «потерпілий» у кримінальному праві не має законодавчої дефініції.

Натомість законодавством визначено кримінально-процесуальне розуміння поняття «потерпілий». Так, у частині 1 статті 55 КПК України встановлено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Тож, у цьому випадку, суд переконався у тому, що потерпіла особисто і добровільно виразила волю на примирення з обвинуваченим.

За таких обставин, беручи до уваги установлені фактичні обставини із даного питання, які свідчать про наявність умов, за який можливе звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, у тому числі, й вираження волі потерпілої про прощення винного, суд вважає, що її клопотання у цій ситуації підлягає до задоволення.

Саме ж кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України у зв`язку із звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Відповідно до положень ст. 314 КПК України, на даній стадії кримінального провадження, суд може закрити його, зокрема, у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу, що і має місце й цьому випадку.

Суд, при цьому, не вбачає підстав для стягнення з обвинуваченого процесуальних витрат, зокрема, пов`язаних із залученням експертів, позаяк, такі витрати, згідно із правилами ст. 124 КПК України, стягуються лише у разі ухвалення обвинувального вироку.

Питання щодо речових доказів належить вирішити згідно із положеннями ст. 100 КПК України.

З цих мотивів, керуючись ст. 284, 314, 369, 370, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання потерпілої ОСОБА_5 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв`язку із примиренням винного з потерпілою.

Кримінальне провадження № 000447, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 вересня 2018 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України закрити на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України.

Речовий доказ автомобіль марки ВАЗ -2101, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 - повернути ОСОБА_4 як законному володільцю.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо або через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 7 (семи) днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1