У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 травня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 на дії слідчого щодо внесення відомостей до ЄРДР, скасування рішення слідчого щодо вручення підозри ОСОБА_6 за ч.1 ст. 366 КК України, зобов`язання компетентної особи Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області або процесуального прокурора вчинити дії щодо виключення з ЄРДР відомостей у кримінальному провадженні про підозру ОСОБА_6 за ч.1 ст. 366 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7
захисник ОСОБА_5

встановив:

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 травня 2019 року відмовлено в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 на дії слідчого щодо внесення відомостей до ЄРДР, скасування рішення слідчого щодо вручення підозри ОСОБА_6 за ч.1 ст. 366 КК України, зобов`язання компетентної особи Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області або процесуального прокурора вчинити дії щодо виключення з ЄРДР відомостей у кримінальному провадженні про підозру ОСОБА_6 за ч.1 ст. 366 КК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою зобов`язати компетентну особу Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області або процесуального прокурора вчинити дії щодо виключення з ЄРДР відомостей у кримінальному провадженні про підозру ОСОБА_6 за ч.1 ст.366 КК України.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Вважає, що є законні підстави для оскарження підозри пред`явленої ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, оскільки, з дня пред`явлення даної підозри пройшло вже більше п`яти місяців, відсутні повідомлення про закриття кримінального провадження та звернення до суду з обвинувальним актом.

На думку апелянта, в оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції, слідчим суддею не надано оцінку бездіяльності слідчого щодо недотримання вимог закону та невручення повідомлення про підозру ОСОБА_6 , в передбачений законом строк, що свідчить про неповноту судового розгляду та невідповідність висновків, викладених слідчим суддею в ухвалі, фактичним обставинам справи.

Вказує, що у даному кримінальному провадженні в діях ОСОБА_6 , відсутній склад кримінального правопорушення, а його наявність не доведена стороною обвинувачення, оскільки, вся підозра грунтуєтъся на припущеннях слідчого, викладенні посадових інструкцій ОСОБА_6 , в зв`язку з чим її дії не можуть бути розцінені як злочин. При цьому, органом досудового розслідування обґрунтовано не доведено суб`єктивну сторону злочину, в якому підозрюється ОСОБА_6 , оскільки не встановлено умисел, не встановлено інших осіб причетних до даного злочину, відсутні будь які інші процесуальні рішення та вирок суду.

Також, на думку апелянта, слідчим суддею, під час розгляду скарги, передчасно проведено дослідження письмових доказів, які в порядку статі 290 КПК України не відкривались ані підозрюваній ані стороні захисту, оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, а саме питань пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх допустимості, належності та достатності для визнання особи винною чи не винною у вчиненні злочину.

Також зазначає, що органами досудового розслідування підозра фактично не вручена, оскільки внесення відомостей в ЄРДР відбувалось 21.11.2018 року, а вручення підозри 22.11.2018 року без участі та належного повідомлення захисника. Вручення вказаної підозри відбувалось не слідчим ОСОБА_8 , а іншим слідчим з невідомих на то причин та обставин, на що не звернула увагу слідчий суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва під час розгляду скарги.

Вважає, що дії слідчого ОСОБА_8 , щодо внесення відомостей до ЄРДР є незаконними та рішення слідчого щодо вручення підозри ОСОБА_6 за ч.1 ст. 366 КК України підлягає скасуванню.

Посилається на правову позиція викладену в рішеннях загальних судів зокрема справа № 489/4210/18 та практики ЄСПЛ.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Захисник ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , звернувся до суду зі скаргою щодо визнання дій слідчого про внесення відомостей до ЄРДР незаконними, скасування рішення слідчого щодо вручення підозри ОСОБА_6 за ч.1 ст. 366 КК України, зобов`язання компетентної особи Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області або процесуального прокурора вчинити дії щодо виключення з ЄРДР відомостей у кримінальному провадженні про підозру ОСОБА_6 за ч.1 ст. 366 КК України.

В обґрунтування зазначив, що в даному кримінальному провадженні в діях ОСОБА_6 відсутній склад кримінального правопорушення, а його наявність не доведена стороною обвинувачення, оскільки вся підозра ґрунтується на припущеннях слідчого, викладенні посадових інструкцій ОСОБА_6 , в зв`язку з чим її дії не можуть бути розцінені як злочин. При цьому, органом досудового розслідування обґрунтовано не доведено суб`єктивну сторону злочину, в якому підозрюється ОСОБА_6 , оскільки не встановлено умисел, не встановлено інших осіб, причетних до вчинення даного злочину, відсутні будь-які інші процесуальні рішення суду. Крім того, підозра фактично не вручена ОСОБА_6 , оскільки внесення відомостей до ЄРДР відбувалось 21.11.2018 року, а підозра вручена ОСОБА_9 22.11.2018 року без участі та належного повідомлення захисника. Вручення вказаної підозри відбувалось не слідчим ОСОБА_8 , а іншим слідчим з невідомих на то причин та обставин.

Зазначив, що дії слідчого ОСОБА_8 щодо внесення відомостей до ЄРДР є незаконними , а підозра, повідомлена ОСОБА_6 за ч.1 ст. 366 КК України підлягає скасуванню. Крім того, просив зобов`язати компетентну особу Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області або процесуального прокурора вчинити дії щодо виключення з ЄРДР відомостей у кримінальному провадженні про підозру ОСОБА_6 за ч.1 ст. 366 КК України.

Відмовляючи в задоволенні скарги захисника, слідчий суддя зазначив, що докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження доводять наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення. За такого, твердження захисника про відсутність в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України, є безпідставними та прийшов до висновку, що повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України скасуванню не підлягає.

Стосовно вимоги, щодо виключення з ЄРДР відомостей у кримінальному провадженні про підозру ОСОБА_6 за ч.1 ст. 366 КК України, слідчий суддя зазначила , що дана вимога стосується одного й того ж предмету оскарження, в зв`язку з чим також не підлягає задоволенню.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_5 на підтримку вимог апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_7 , який просив залишити апеляційну скаргу без задоволення а ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 309 КПК України під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Норми щодо повідомлення про підозру регулюються Главою 22 КПК України.

Зокрема, частинами 1-3 ст. 276 КПК України визначено вичерпний перелік підстав, при яких в обов`язковому порядку здійснюється повідомлення про підозру та осіб, яким надано право вручати особі повідомлення про підозру, до яких відносяться слідчий чи прокурор.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням із прокурором. Повідомлення має містити, зокрема такі відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного; підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Наведене в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йоникайло проти України» поняття «обґрунтована підозра», означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Крім того, Європейський суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування, оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Так, оцінюючи в сукупності обставини провадження та враховуючи достатню наявність доказів про вчинення інкримінованого підозрюваній злочину, передбаченого ч. 1 ст.366 КК України, колегія суддів вбачає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 , в контексті її розуміння ЄСПЛ, присутня.

А тому, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 стосовно невідповідності повідомлення про підозру критеріям «обгрунтованої підозри» є безпідставними, оскільки, на думку апеляційного суду, повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, відповідає вимогам ст. 277 КПК України.

При цьому, слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою Кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.

А отже, викладені в ухвалі висновки слідчого судді не суперечать правовим позиціям, висловленим у рішеннях Європейського суду з прав людини, на які посилається апелянт.

Що стосується доводів захисника, про порушення органами досудового розслідування порядку вручення повідомлення про підозру, апеляційний суд зазначає наступне. Положенням п. 10 ч. 1 ст. 303, ч. 2 ст. 309 КПК України передбачається можливість оскарження повідомлення слідчого, прокурора про підозру, але не процедура його вручення. Чинний кримінальний процесуальний кодекс України насамперед вирізняє повідомлення про підозру, як окремий письмовий процесуальний документ. При цьому, положеннями ст. 278 КПК України окремо регулюється процедура вручення особі повідомлення про підозру.

Таким чином, системний аналіз вказаних вище положень КПК України вказує на те, що поняття «повідомлення про підозру» розуміється у чинному КПК України саме як окремий процесуальний документ, а не як дія (процедура, процес), оскільки для цього у чинному КПК законодавцем вжито інший термін «вручення повідомлення про підозру».

Враховуючи те, що чинним КПК України на даний час не передбачено окремої процедури чи повноважень слідчого судді на стадії досудового розслідування щодо судового контролю за процедурою вручення повідомлення про підозру, як окремого процесуального документу, однак передбачена можливість оскарження цього документу щодо його змісту, а також щодо належності особи, яка його складає, в контексті положень ст. 277 КПК України, питання щодо процедури вручення особі повідомлення про підозру мають бути предметом дослідження судом при розгляді провадження по суті в контексті аналізу допустимості отриманих доказів, враховуючи, що одним з обов`язкових критеріїв такої допустимості є критерій здобуття доказу уповноваженою законом особою.

З приводу дотримання прав ОСОБА_6 на захист, при врученні слідчим повідомлення про підозру 22.11.2018 року, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що з матеріалів кримінального провадження вбачається, що повідомлення про підозру було вручено ОСОБА_6 22.11.2018 року без участі захисника, проте в той день, безпосередньо після вручення повідомлення про підозру, жодних слідчих дій з ОСОБА_6 не проводилось, а тому її права на захист не були порушені.

Також є неприйнятними доводи захисника, щодо порушення слідчим строків закінчення досудового розслідування. Оскільки, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, слідчим повідомлено підозрюваній ОСОБА_6 та її захиснику ОСОБА_5 про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів кримінального провадження. Та саме з вини підозрюваної та її захисника, які ухиляються від отримання повідомлень, умисно не з`являються до слідчого, слідчий позбавлений можливості в розумні строки направити обвинувальний акт до суду.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги захисника відсутні.

Керуючись ст. ст.376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 травня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_5 про визнання незаконними дії слідчого щодо внесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення, скасування рішення слідчого щодо вручення підозри ОСОБА_6 за ч.1 ст. 366 КК України, зобов`язання компетентної особи Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області або процесуального прокурора вчинити дії щодо виключення з ЄРДР відомостей у кримінальному провадженні про підозру ОСОБА_6 за ч.1 ст. 366 КК України залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді