В И Р О К
Іменем України
13.03.2019 р.
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
із участю: - секретаря ОСОБА_2 ,
- прокурора ОСОБА_3 ,
- обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000314 від 18.05.2018 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Северинівка Жмеринського району Вінницької області, мешканця АДРЕСА_1 , з базовою вищою освітою, неодруженого, не працюючого, військовозобов`язаного, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , раніше судимого вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 10.06.2016 року за ч.1 ст.186 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1020 грн.,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,
УСТАНОВИВ :
Близько 16 години 30 хвилин 17.05.2018 року ОСОБА_4 , перебуваючи на узбіччі дороги поблизу входу на територію головного корпусу Чернятинського коледжу Вінницького національного аграрного університету, що за адресою: с.Чернятин Жмеринського району Вінницької області, вул. Графа Львова, 28, в ході словесного конфлікту, який раптово виник між ним та ОСОБА_5 , з метою нанесення тілесних ушкоджень, діючи умисно, завдав два удари нижньою твердою частиною відкритої долоні правої руки в область лівої частини обличчя ОСОБА_5 . Внаслідок цих протиправних дій ОСОБА_4 . ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді синця на лівій щоці, який згідно висновку судово-медичної експертизи від 15.06.2018 року №54/49 належить до легких тілесних ушкоджень.
Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю. Пояснив, що 17.05.2018 року приблизно о 16 годині 30 хвилин при дорозі перед входом до Чернятиського коледжу в с.Чернятин Жмеринського району під час розмови із своїм знайомим ОСОБА_5 останній почав йому погрожувати. У відповідь на це він двічі вдарив ОСОБА_5 по обличчю відкритою долонею правої руки. На цьому їх конфлікт вичерпався. Погодився з тим, що від його дій потерпілий ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, вид, характер та ступінь тяжкості яких, що встановлені висновком судово-медичної експертизи, визнав. У вчиненому щиро розкаявся та просив його суворо не карати.
Потерпілий ОСОБА_5 та його законний представник ОСОБА_6 за їх належним викликом в судове засідання не з`явились, причин власної неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення судового засідання не представили. Потерпілий ОСОБА_5 попередньо подав до суду письмову заяву щодо здійснення судового розгляду без його участі, проти чого сторони кримінального провадження наразі не заперечували.
Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
Обвинувачений ОСОБА_4 повідомив, що правильно розуміє зміст цих обставин, його позиція є істинною та добровільною.
Судом було роз`яснено учасникам судового засідання, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, за наслідком чого не отримано заперечень проти вказаного обсягу та порядку дослідження доказів.
Суд, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим, заслухавши сталу думку учасників судового розгляду, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, на підставі ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та ухвалив обмежитись дослідженням відомостей, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому суд виходить з того, що вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення не є складним, обвинувачений не має будь-яких фізичних чи психічних вад, розуміє суть пред`явленого обвинувачення та зміст фактичних обставин справи, які наразі не оспорює, усвідомлюючи неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку, про що заявив у судовому засіданні, а тому у суду відсутні сумніви щодо добровільності та істинності позиції сторін з вказаних питань.
Таким чином, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 спричинив умисне легке тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_5 , за вчинення якого ОСОБА_4 повинен нести кримінальну відповідальність за ч.1 ст.125 КК України.
При призначенні міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Так, обвинувачений ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, будучи засудженим до основного покарання у виді штрафу за вчинення злочину середньої тяжкості (а.с.50), натомість на обліку у лікарів психіатрів та наркологів він не перебував і не перебуває (а.с.53,54), за місцем проживання характеризується задовільно (а.с.51), згідно власних пояснень офіційно не працевлаштований, існує за рахунок випадкових заробітків та не має статусу безробітної особи.
Ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину слід віднести до таких, що пом`якшують покарання.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Згідно висновків досудової доповіді від 11.02.2019 року, складеної Жмеринським міськрайонним відділом з питань пробації, оцінено середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_4 та середній ризик небезпеки для суспільства; водночас визначено за можливе його виправлення без ізоляції від суспільства, тобто без позбавлення чи обмеження волі на певний строк або арешту.
З урахуванням сукупності наведеного, приймаючи до уваги те, що вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення є злочином невеликої тяжкості, а також з огляду на відсутність вимог потерпілого щодо суворого покарання, суд приходить до висновку про необхідність та достатність застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 з метою його виправлення та перевиховання покарання у виді штрафу, визнаючи недоцільним альтернативне покарання у виді громадських робіт, та за неможливості застосування покарання виправних робіт щодо непрацевлаштованої особи.
Цивільний позов не пред`явлено.
Процесуальні витрати та речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні, про застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не заявлено.
Керуючись ст.349, 368-371, 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ :
ОСОБА_4 визнати винуватим та призначити йому покарання за за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку його оскарження, якщо не було подано апеляційну скаргу.
Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в порядку ст.394 КПК України, Вінницькому апеляційному суду.
Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1