Справа № 175/593/18
Провадження № 1-кп/175/46/18
Вирок

Іменем України

25 лютого 2019 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
представника потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0003532 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпро, громадянина України, одруженого, має на утриманні дитину 2014 року народження, працевлаштованого на ПП «Явір» охоронцем, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_4 29 жовтня 2017 року близько 12.10 годин керуючи автомобілем «ДЄУ Нексія» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , рухався в Дніпровському (Дніпропетровському) районі Дніпропетровській області по автодорозі «Знамянка-Луганськ-Ізваріно» з боку м.Підгородне в напрямку с.Новоселівка.

Під час руху ОСОБА_4 проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, перед виконанням маневру розвороту ліворуч не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не надав дорогу транспортному засобу який рухався ліворуч у супутньому напрямку - автомобілю «Тойота Камри» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 виконував маневр розвороту ліворуч, та в районі 228 кілометру скоїв з ним зіткнення. Після зіткнення автомобіль «Тойота Камри» реєстраційний номер НОМЕР_2 , продовживши рух, виїхав на смуту зустрічного руху та зіткнувся з автомобілем «ВАЗ 21340» реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_6 , який рухався у зустрічному йому напрямку.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водію автомобіля «ВАЗ 21340» реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинені тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми тіла, закритої травми грудної клітини з уламковим переломом 12-го ребра по лопатковій лінії з незначним зміщенням відламків ліворуч, садна в проекції 10-го ребра праворуч, закритого косого перелому поперечного відростку ЕЗ з розходженням уламків, перелому бічної маси крижа без зміщення уламків, перелому крила лівої клубової кістки без зміщення уламків, перелому лонної та сідничної кістки з незначним розходженням уламків, краєвого відриву фрагменту лонної кістки праворуч, забою лівої нирки, синця по бічній поверхні грудної клітини ліворуч між передньо-паховою та задньо-паховою лініями з переходом на бічну поверхню тулубу ліворуч та далі на проекцію гребня клубової кістки відповідно, які згідно висновку СМЕ № 4156е від 13 грудня 2017 року, відносяться до ушкоджень СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості, що зумовило тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день), п.2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. № 6.

Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що водій ОСОБА_10 керуючи автомобілем «ДЄУ Нексія» реєстраційний номер НОМЕР_1 порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, який свідчить:

п. 10.1. «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, невиконання якого згідно висновку комплексної судової інженерно-транспортної експертизи № 6/10.4/1249, № 6/10.1/1250 від 19 грудня 2017 року, знаходиться в причинному зв`язку з наслідками, що настали.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди за обставин, викладених у обвинувальному акті визнав повністю та пояснив, що 29 жовтня 2017 року близько 12.10 годин він керував автомобілем «ДЄУ Нексія», який взяв для користування у ОСОБА_11 . Стаж керування транспортним засобом на момент ДТП у нього на той момент був лише півтора року, Він рухався по автодорозі з боку м.Підгородне в напрямку с.Новоселівка на дорозі з роздільними полосами. Однак під час руху у нього змінилися обставини та він з крайньої правої полоси перед виконанням маневру розвороту ліворуч зупинився для виконання маневру розвороту. Потім коли став рухатися в ліву полосу він не переконався, що це буде безпечним, а в дзеркалі не помітив автомобіль «Тойота Камри» який вдарився в ліву частину його автомобілю. Від удару він зазнав удару об кермо. Після того як він прийшов до свідомості побачив автомобіль «Тойота Камри» під керуванням як пізніше дізнався водія ОСОБА_9 та потім зрозумів, що автомобіль «Тойота Камри» винесло на смугу зустрічного руху та він зіткнувся з автомобілем «ВАЗ», який рухався у зустрічному йому напрямку. Та пізніше дізнався автомобілем «ВАЗ» керував водій ОСОБА_12 . Від слідчого йому стало відомо про наявність тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_6 який пропонував йому відшкодувати матеріальні збитки у розмірі 8000,00 (вісім тисяч) гривень. Він дійсно ніякої фінансової допомоги на лікування йому не надавав тому як в нього самого скрутне матеріальне становище, а на утриманні малолітня дитина та дружина, а збитки за ремонт транспортного засобу потерпілому буде відшкодовано за рахунок страхової. Просив його суворо не карати та не позбавляти права керування транспортними засобами.

Крім повного визнання своєї провини, провина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого діяння підтверджується письмовими матеріалами справи, речовими доказами поясненнями потерпілого ОСОБА_6 , який в судовому засіданні пояснив, що дійсно за обставин викладених в обвинувальному акті 29 жовтня 2017 року сталося ДТП за його участю. Він керував транспортним засобом «ВАЗ 21340», який належить йому на праві власності, зі сторони м.Павлоград в напрямку м.Дніпра у крайній лівій смузі зі швидкістю близько 70-80 км/год. зліва зненацька з`явився автомобіль «Тойота» та сталося зіткнення. Зіткнення автомобіля «Тойота» та «Дєу» він не бачив, від травм отриманих внаслідок ДТП він на декілька секунд втратив свідомість згодом тривалий час перебував у лікарні. Він дійсно просив обвинуваченого компенсувати витрати у розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень, Це витрати пов`язанні з оплатою двох викликів евакуатора, стоянки, експертизи, а лікування до цих витрат не відноситься. Також пояснив суду, що за висновком експертизи щодо відновлювальних робіт по ремонту автомобіля сума становить близько 104000 (сто чотири тисячі) гривень. Просив суд призначити найсуворіше покарання передбачене санкцією статті з мотивів відмови обвинуваченого відшкодувати зазначені ним витрати та надати допомогу на ліки та медикаменти. Цивільного позову не заявляв, оскільки після ухвалення судом вироку звернеться до суду з позовом в порядку цивільного судочинства щодо стягнення витрат з обвинуваченого.

Крім того, вина обвинуваченого підтверджується письмовими матеріалами кримінального провадження №0003532:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0003532 відомості до якого внесені від 30 жовтня 2017 року, фабула: 29 жовтня 2017 року близько 12 годин 10 хвилин в Дніпровському (Дніпропетровському) районі Дніпропетровській області на автодорозі «Знамянка-Луганськ-Ізваріно», в районі 228 кілометру, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «ДЄУ Нексія» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 «Тойота Камри» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 та «ВАЗ 21340» реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керування водія ОСОБА_6 . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди водії ОСОБА_6 та ОСОБА_9 отримали тілесні ушкодження. (а.с.к.п.1).

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 29 жовтня 2017 року, схемою та фото-таблицею до нього, згідно якого встановлені обставини ДТП, які зокрема зображенні схематично. (а.с.к.п.6-20).

- довідкою Комунального закладу «Дніпропетровська шоста міська клінічна лікарня» від 29 жовтня 2017 року, з якої убачається, що до приймального відділення з тілесними ушкодженнями доставлений ОСОБА_6 (а.с.к.п.21);

- висновками щодо результатів медичного огляду з метою виявлення ознак алкогольного сп`яніння складеними о 15.30 та 16.30 годин від 29 жовтня 2017 року, згідно яких ознак сп`яніння ОСОБА_13 та ОСОБА_9 не виявлено. (а.с.к.п.23-24).

- ухвалою слідчого судді від 31 жовтня 2017 року про накладення арешту на автомобіль «ДЕУ Нексія». (а.с.к.п.43).

- постановами про визнання речовими доказами транспортних засобів, а саме: «Тойота Камри» реєстраційний номер НОМЕР_2 , «ВАЗ 21340» реєстраційний номер НОМЕР_3 . (а.с.к.п.44-47).

- висновком експерта № 3840е від 16 листопада 2017 року, з якого убачається, що за даними медичної документації та при огляді ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: численних саден в лобній області, забійної рани в лобній області по центру та ліворуч з переходом до внутрішнього кута лівої надбрівної дуги, синця на верхній повіці лівого ока.

Враховуючи характер та локалізацію виявлених у нього тілесних ушкоджень, ступень ознак їх загоєння та дані медичної документації, можливо вказати, що вони отримані незадовго до первинного надання медичної допомоги МЛШМД, тобто і в термін на який вказує обстежений та слідчий у постанові.

Виявлені у нього тілесні ушкодження на обличчі, не відображають на собі характерологічні особливості та розміри травмуючого предмету, яким були нанесені, можливо лише вказати, що вони спричинені від механічної дії тупих твердих предметів, можливо з обмеженою контактуючою поверхнею або при ударі об такі, якими могли бути виступаючі частини салону автомобілю, за умов дорожньо-транспортної пригоди.

За своїм характером виявлені у нього тілесні ушкодження відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні (21 день). На підставі п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6.

За даними наданої медичної документації у нього був клінічно встановлений діагноз: «забій правого плеча», однак даний діагноз носить суб`єктивний характер, об`єктивно (наявністю тілесних ушкоджень - синців, саден, ран, крововиливів, тощо за даними медичної документації в даній області) не підтверджений, тому судово-медичній оцінці по ступеню тяжкості не підлягає. На підставі п.4.6. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6. (а.с.к.п.67-68);

- висновком експерта № 4156е від 13 грудня 2017 року, з якого убачається, за даними наданої медичної документації та при огляді у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: сумісної тупої травми тіла, закритої травми грудної клітини з уламковим переломом 12-го ребра по лопатковій лінії з незначним зміщенням відламків ліворуч, садна в проекції 10-го ребра праворуч; закритого косого перелому поперечного відростку LЗ з розходженням уламків, перелому бічної маси крижа без зміщення уламків, перелому крила лівої клубової кістки без зміщення уламків, перелому лонної та сідничної кістки з незначним розходженням уламків, краєвого відриву фрагменту лонної кістки праворуч; забою лівої нирки; синця по бічній поверхні грудної клітини ліворуч між передньо-пахвовою та задньо - пахвовою лініями з переходом на бічну поверхню тулубу ліворуч та далі на проекцію гребня клубової кістки відповідно.

Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень можливо вказати, що вони могли утворитися від дії тупих твердих предметів, якими могли бути виступаючи частини в салоні автозасобу, можливо за умов дорожньо-транспортної пригоди.

За своїм характером виявлені у нього тілесні ушкодження відносяться до СЕРЕДНЬОГО ступеня тяжкості, що зумовлюють тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день), на підставі пункту 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року, №6 -термін зрощення кісткової тканини понад 21-ну добу. (а.с.к.п.86-89).

- протоколом проведення слідчого експерименту від 07 грудня 2017 року, схемою та фото-таблицею до нього, із якого убачається, що водій ОСОБА_4 у присутності понятих детально розповів та на місці події показав про обставини дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася 29 жовтня 2017 року за його участю (а.с.к.п.98-103);

- висновком експерта № 6/10.4/1249, №6/10.1/1250 від 19 грудня 2017 року, з якого убачається, що в даній дорожній обстановці водій автомобіля «Тойота Камри» ОСОБА_9 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «Тойота Камри» ОСОБА_9 не вбачається невідповідностей вимогам п. 12.3 ПДР України, які з технічної точки зору могли би перебувати в причинному зв`язку з даною ДТП. При заданих вихідних даних водій автомобіля «Тойота Камри» ОСОБА_9 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «ДЄУ Нексія» своєчасним застосуванням екстреного гальмування із зупинкою автомобіля до місця зіткнення. В даній дорожній обстановці водій автомобіля «ДЄУ Нексія» СміюхаЮ.І. повинен був діяти відповідно до вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху. У даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «ДЄУ Нексія» ОСОБА_4 не відповідали вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору перебуває у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди. Покази водія ОСОБА_4 в частині того, що автомобіль «ДЄУ Нексія», яким він керував, в момент зіткнення був нерухомим, з технічної точки зору не спроможні. Технічна можливість уникнути зіткнення з автомобілем «Тойота Камри» для водія автомобіля «ДЄУ Нексія» ОСОБА_4 визначалася виконанням ним вимог п.10.1 Правил дорожнього руху. В діях водія автомобіля «ВАЗ 21340» ОСОБА_6 при заданому механізмові події, не вбачається невідповідностей вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху, які б з технічної точки зору могли перебувати в причинному зв`язку з настанням зазначеного зіткнення. (а.с.к.п.108-112);

Оцінивши у сукупності досліджені у судовому засіданні докази, які суд визнає достовірними, допустимими й достатніми, переконавшись у правильному розумінні обвинуваченим змісту обставин інкримінованого йому діяння і добровільності його позиції, суд дійшов до висновку, що за обставин, викладених у обвинувальному акті від 29 грудня 2017 року, було вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_4 і це кримінальне правопорушення вчинено саме ним, і його необережні дії вірно кваліфіковані органом досудового розслідування, що виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесне ушкодження, за ч.1 ст.286 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає повне визнання вини і активне сприяння органу досудового розслідування у розкритті злочину.

Обставинами, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Згідно з ч.1 і ч.2 ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Суд, вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії злочину невеликої тяжкості, наявність пом`якшуючих обставин у виді повного визнання вини і активного сприяння у розкритті злочину, відсутність обтяжуючих обставин, особу обвинуваченого, який одружений, має на утриманні неповнолітню дитину п`яти років, його вік та ставлення до вчиненого, обставини та характер вчиненого злочину, позицію потерпілого, який наполягав на найсуворішому виді покарання для обвинуваченого, суспільну небезпеку його дій, а саме не в умисному порушенні правил дорожнього руху, суд приходить до висновку, що його виправлення та перевиховання можливе при застосуванні покарання у виді обмеження волі за правилами ст.ст.75,76 КК України на чому наполягав прокурор, та таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження нових злочинів як ним, так і іншими особами.

При цьому суд врахував обставини порушення правил безпеки дорожнього руху обвинуваченим автомобіль якого навіть не мав контакту з автомобілем потерпілого.

Доводи потерпілого про не відшкодування йому шкоди морального та матеріального характеру (не надання допомоги у фінансуванні витрат пов`язаних з лікуванням, поведінка обвинуваченого під час його знаходження у лікарні, оплата викликів евакуатора, стоянки, експертизи та таке інше), не можуть бути прийняті судом при визначенні покарання та не розглядалися в цьому провадженні, оскільки сам потерпілий вирішив після ухвалення судом вироку звернутися до суду з позовом в порядку цивільного судочинства щодо стягнення витрат з обвинуваченого.

Разом з тим при вирішенні питання щодо застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, виходячи із обставин дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків, враховуючи думку органу обвинувачення та потерпілого суд вважає необхідним призначити таке додаткове покарання на строк, передбачений санкцією ч.1 ст.286 КК України.

Під час досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Відповідно до ст.ст. 122, 124 КПК України судові витрати по справі за проведення експертиз слід покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 та стягнути в дохід держави.

Цивільний позов потерпілим не заявлявся.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 376 КПК України, суд,
ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.286 КК України і піддати кримінальному покаранню у виді 3 (трьох) років обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання за умови, що протягом 2 (двох) років іспитового строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі пунктів 1, 2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи чи навчання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави (одержувач платежу УДКСУ у Шевченківському районі м. Дніпра Дніпропетровської області; номер рахунку 0004; МФО 805012; ; найменування установи банку ГУДКСУ у Дніпропетровській області) витрати на проведення судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи № 6/10.4/1249, №6/10.1/1250 від 19 грудня 2017 року у розмірі 1855 гривні 50 копійок.

Речові докази по кримінальному провадженні №0003532, а саме: автомобіль марки «ВАЗ 21340» реєстраційний номер НОМЕР_3 який був переданий на зберігання ОСОБА_14 , після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_6 , автомобіль марки «Тойота Камри» реєстраційний номер НОМЕР_2 - після набрання вироком законної сили залишити за належністю, а саме ОСОБА_9 .

Скасувати арешт накладений згідно ухвали слідчого судді від 31 жовтня 2017 року на автомобіль марки «ДЄУ Нексія» реєстраційний номер НОМЕР_1 , власник ОСОБА_8 після набрання вироком законної сили повернути власнику.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1