Категорія: арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 грудня 2018 року місто Луцьк

Волинської апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

слідчого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене в до ЄРДР за №0000035 від 04.05.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.359, ч.3 ст.359 та ч.2 ст.201 КК України за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Локачинського районного суду Волинської області від 15 листопада 2018 року,

В С Т А Н О В И В:
Начальник СВ УСБУ у Волинській області ОСОБА_10 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, яке було вилучене 08.08.2017 року у ОСОБА_9 в ході проведення обшуку автомобіля, а саме: на автомобіль марки «BMW Х5», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .
Клопотання мотивує тим, що автомобіль є знаряддям вчинення злочину у кримінальному провадженні №0000035, а також необхідний для забезпечення можливої конфіскації майна ОСОБА_9 , як виду покарання за ч.2 ст.201 КК України, яка передбачає конфіскацію майна.

Ухвалою слідчого судді Локачинського районного суду Волинської області від 15 листопада 2018 року клопотання начальника слідчого відділу УСБУ у Волинській області ОСОБА_10 задоволено частково.
Накладено арешт на автомобіль марки «BMW Х5», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_9 , жителю АДРЕСА_1 , що був вилучений 08.08.2017 року в ході обшуку, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.07.2017, шляхом заборони його відчуження.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.201 КК України, санкція якої передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна, а тому клопотання в частині накладення арешту на автомобіль марки «BMW Х5», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , що використовувався як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, шляхом заборони його відчуження, підлягає до задоволення з метою забезпечення можливості подальшої можливої конфіскації.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити у задоволенні клопотання слідчого. Зазначає, що слідчим суддею не враховано того, що у клопотанні слідчого відсутні належні допустимі обґрунтування, які б давали підстави для накладення арешту на транспортний засіб і доводили доцільність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.
Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, захисника ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, заслухавши пояснення слідчого, перевіривши матеріали справи за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Частина 2 ст.131 КПК України передбачає, що одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.1, 2 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів та в такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, у якій наведено визначення речових доказів, якими є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею при розгляді даного клопотання дотримано.

Як вбачається з матеріалів провадження, 04 травня 2017 року до ЄРДР за №0000035 внесено відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.359, ч.3 ст.359 та ч.2 ст.201 КК України.

В ході проведення 08.08.2017 року обшуку автомобіля «BMW Х5», державний номерний знак НОМЕР_1 серед іншого було виявлено і вилучено вказаний автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , які визнані речовими доказами.
Як встановлено слідчим суддею, вказане майно, відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.170 КПК України, а тому, підставно накладено арешт на дане майно.

Частиною 3 ст.170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно вимог ч.5 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Зняття арешту з даного майна може призвести до його зникнення, втрати чи пошкодження, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

З наведених підстав доводи викладені в апеляційній скарзі є безпідставними.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування рішення суду, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Локачинського районного суду Волинської області від 15 листопада 2018 року, якою частково задоволено клопотання начальника слідчого відділу УСБУ у Волинській області ОСОБА_10 та накладено арешт на автомобіль марки «BMW Х5», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_9 , жителю АДРЕСА_1 , що був вилучений 08.08.2017 року в ході обшуку, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.07.2017, шляхом заборони його відчуження без змін.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: