Справа №359/8902/18
Провадження №1-кс/359/2590/2018
У Х В А Л А
Іменем України
05 листопада 2018 року м. Бориспіль

Слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Бориспіль з технічною фіксацією клопотання слідчого Бориспільського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Київ, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, не інваліда, одруженого, раніше не судимого, підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

в с т а н о в и в:
Слідчий звернувся із зазначеним клопотанням, погодженим з прокурором, в якому просив застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Згідно клопотання, слідчим відділом Бориспільського ВП ГУНГІ в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002286 від 03.11.2018, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Досудовим розслідуванням установлено, що у невстановлений органом досудового розслідування час, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на придбання, носіння, зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу. У цей же час у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, ОСОБА_7 незаконно придбав бойові припаси - гранати «РГД-5» з фенопластовою пробкою з маркуванням «А-166-85Т» та уніфікований запал дистанційного типу «УЗРГМ» з маркуванням «68» та клеймуванням «-77-УЗРТМ583» та патрони калібру 5.45 мм, в кількості 120 штук.
Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, ОСОБА_7 , не маючи дозволу на носіння і зберігання бойових припасів, стандартних бойових припасів, вибухових речовин і вибухових пристроїв, передбаченого п. 2.3 Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998, тримаючи при собі вищевказані бойові припаси, переніс їх до місця свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , та розпочав їх зберігання без передбаченого законом дозволу до виявлення їх працівниками поліції о 17 годині 29 хвилин 02.11.2018.
02.11.2018 року о 17 годині 29 хвилин працівниками поліції в присутності понятих проведено обшук квартири АДРЕСА_3 . Під час обшуку у ОСОБА_7 виявлено та вилучено патрони калібру 5.45 мм, в кількості 120 штук, корпус до гранати «РГД -5» з фенопластовою пробкою з маркуванням «А-166-85Т» та уніфікований запал дистанційного типу «УЗРРМ» з маркуванням «68» та клеймуванням «-77-УЗРТМ583», які він зберігав без передбаченого законом дозволу.
Згідно довідок про категорію небезпечності виявлених вибухових матеріалів від 02.11.2018, виданих спеціалістом вибухотехнічного відділу Головного управління Національної поліції в м. Києві, корпус до гранати «РГД- 5» з фенопластовою пробкою з маркуванням «А-166-85Т» має обмежену небезпечність по вибуховій категорії, уніфікований запал дистанційного типу «УЗРГМ» з маркуванням «68» та клеймуванням «-77-УЗРТМ583», належать до небезпечної вибухової категорії.
02.11.2018 року СВ Бориспільського ВПГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
03.11.2018 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Підозра ОСОБА_7 обґрунтовується наступними доказами: протоколом обшуку від 02.11.2018; довідками про категорію небезпечності виявлених вибухових матеріалів; показаннями свідків.
Метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_7 згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:
ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція за який передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років позбавленням волі, а тому усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, у разі застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, він може переховуватися від органів досудового розслідування, з метою уникнення покарання, що повністю підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може знищити або спотворити речі, що мають істотне значення для досудового слідства, оскільки не встановлено всіх співучасників злочину, наявної в них вогнепальної зброї, бойових припасів, стандартних бойових припасів, вибухових речовин і вибухових пристроїв, можливих інших речових доказів, які мають відношення для досудового розслідування, що повністю підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.
ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків. При цьому, у ході досудового розслідування ОСОБА_7 стануть відомі анкетні дані свідків у провадженні, що з урахуванням характеру інкримінованого злочину свідчить про можливість впливу на учасників кримінального провадження, що повністю підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
ОСОБА_7 може незаконно впливати на співучасників злочину, оскільки на даний час не встановлено всіх осіб, причетних до його вчинення, що повністю підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.
ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки не працює, не має постійного джерела доходів, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а тому може вчинити інші злочини, що повністю підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
До підозрюваного ОСОБА_7 не можуть бути застосовані запобіжні заходи у виді особистого зобов`язання, застави та домашнього арешту у зв`язку з тим, що вони не будуть дієвими і не зможуть перешкодити підозрюваному вчинити нові злочини, не забезпечать належної поведінки підозрюваного під час досудового слідства, не зменшать наявність вищенаведених ризиків та не зможуть перешкодити їх реалізації.
Не можливе застосування до підозрюваного і запобіжного заходу виді особистої поруки, оскільки на момент повідомлення йому про підозру та звернення до слідчого судді із вказаним клопотанням до органу досудового розслідування не надійшло жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру, про обрання підозрюваному саме такого запобіжного заходу.
Беручи до уваги, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, відсутні підстави для передбачення можливості призначення застави як альтернативи запобіжному заходу у виді тримання під вартою.
В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали та просили обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Захисники та підозрюваний проти клопотання заперечили, посилаючись зокрема на необґрунтованість підозри та відсутність доказів про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
Допитана в судовому засіданні за клопотанням сторони захисту свідок ОСОБА_8 пояснила, що підозрюваний є її чоловіком. На початку обшуку його не було вдома, оскільки він виходив десь хвилин на 15. В квартирі працівники поліції вільно пересувались, в коридорі у шафі вони знайшли набої, однак вона вважає, що їх підкинули, оскільки вони були знайдені в такому місці, до якого вона та її батьки мають вільний доступ, та до цього часу вони їх не бачили.
Однак слідчий суддя критично ставиться до вказаних показів свідка, оскільки вона не бачила, що вказані набої підкинули, не заявляла про це в присутності понятих, та фактично ці обставини є її припущеннями.
Заслухавши думку прокурора, пояснення ОСОБА_7 та позицію захисту, дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Однак, є всі підстави для обрання іншого запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.
Так, у відповідності до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.
Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи чи навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан; наявність судимостей; дотримання умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше; наявність повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Згідно доданих до клопотання матеріалів ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України. Додані до клопотання матеріали, які зазначені у клопотанні та наведені вище в частині обґрунтування свідчать про вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень.
При цьому вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя виходить не з точки зору їх доведеності, а з точки зору допустимості прийти до висновку , що підозрювана особа могла вчинити кримінальні правопорушення за викладених обставин.
Зокрема, згідно ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень. Отже на досудовому розслідуванні встановлення обґрунтованості підозри оцінюється в сукупності наданих прокурором матеріалів та їх переконливості у тому, що підозрювана особа могла вчинити інкримінований їй злочин.
Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 , виходячи лише з фактичних даних, що в містяться в матеріалах клопотання, приходжу до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин.
Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.
Слідчий суддя приходить до висновку про невірне посилання в клопотанні на практику Європейського суду з прав людини. Оскільки в даному випадку, навпаки, підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою не встановлено.
Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 17 листа №511-550/0/4-13від 04.04.2013 року, розумність тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку в залежності від особливостей конкретної справи та причин, про які йдеться у рішеннях національних судів. Тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року).
На думку судді, в жодному випадку такий суспільний інтерес, не може бути вище вимог Конституції України, відповідного Законодавства України та запровадженого порядку притягнення особи до відповідальності.
В той же час, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 КПК України.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підозрюваного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови).
Отже, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, дані про особу підозрюваного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, має визначене місце проживання, його сімейний стан, міцні соціальні зв`язки, за місцем постійного проживання характеризується позитивно, з огляду на відсутність належного обґрунтування існуючих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України в самому клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не доведено належним чином наявність таких ризиків і прокурором під час розгляду справи, слідчим суддею не встановлено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки та запобігти вказаним ризикам.
В цьому випадку слід вважати достатнім на даній стадії кримінального провадження застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків визначених ст.194 КПК України, з метою уникнення можливості вчинення дій визначених ст. 177 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-187, 192-196, 276 КПК України,
у х в а л и в :
Клопотання задовольнити частково.

Застосувати щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

- прибувати по першому виклику до слідчого, що провадить розслідування кримінального провадження, на визначений ним час;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора суду;

- утримуватися від спілкування із іншими учасниками кримінального провадження потерпілими та свідками.

Строк дії ухвали не може перевищувати двох місяців з дня постановлення ухвали і діє до 03 січня 2019 року.

Ухвала про обрання запобіжного заходу підлягає негайному виконанню і оскарженню не підлягає.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 .

Повний текст ухвали проголошено 07.11.2018 року о 14 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1