Справа № 568/257/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 грудня 2018 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дубно матеріали кримінального провадження № 0000060 по обвинуваченні

ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Бугаївка, Радивилівського району Рівненської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з неповною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, на утриманні малолітніх дітей та осіб непрацездатного віку немає, не депутата, раніше неодноразово судимого, востаннє: 20.08.2015 Радивилівським районним судом Рівненської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три ) роки, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з встановленням іспитового строку 3 (три) роки, 17 грудня 2018 року Ухвалою Радивилівського районного суду скасовано звільнення від відбуття покарання з випробуванням там направлено засудженого ОСОБА_3 для відбування покарання до кримінальної виконавчої установи у відповідності до вироку Радивилівського районного суду від 20.08.2015 року

у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого

ч.2 ст.185 КК України

з участю сторін кримінального провадження.,

прокурора ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ :

Судовим слідством встановлено,' що ОСОБА_3 , будучи судимий 20.08.2015 Радивилівським районним судом Рівненської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три ) роки, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання, з встановленням іспитового строку 3 (три) роки, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та повторно під час відбуття призначеного судом строку випробування за попереднім засудженням вчинив умисний, середньої тяжкості корисливий злочин.

Так, 15 лютого 2016 року, близько 16 год. до житлового будинку ОСОБА_3 , що в АДРЕСА_2 , на запрошення останнього, з метою вжиття спиртних напоїв, прийшов його знайомий ОСОБА_5 .

Близько 18 год. цього ж дня, ОСОБА_6 , від вживаних алкогольних напоїв сп`янів та пішов до житлової кімнати будинку ОСОБА_3 , де приліг на ліжко, при цьому залишив свій гаманець поблизу ліжка на підлозі.

16 лютого 2016 року, біля 01 год. ОСОБА_7 , зайшов до кімнати і поблизу ліжка на якому відпочивав ОСОБА_6 , виявив гаманець останнього. Піднявши з підлоги гаманець ОСОБА_8 , ОСОБА_3 побачив у ньому грошові кошти в сумі 270 грн., якими вирішив заволодіти.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, скориставшись тим, що ОСОБА_6 спить, а також переконавшись в тому, що його неправомірні дії не будуть помічені іншими сторонніми особами, з метою збагачення за рахунок чужого майна, умисно, повторно, таємно викрав з гаманця ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 270 грн., які поклав в кишеню свого одягу, тим самим привласнив та розпорядився викраденим на власний розсуд.

Після цього, ОСОБА_3 ,виявивши у гаманці банківські картки ПАТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 , «Аваль Банк» № НОМЕР_2 , видані на ім`я ОСОБА_8 , на рахунках яких грошей не було, посвідчення водія серії НОМЕР_3 , видане на ім`я ОСОБА_8 , та не маючи умислу на їх викрадення, залишив останні в своєму житловому будинку.

Таким чином, злочинними діями ОСОБА_3 , потерпілому ОСОБА_9 заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 454,98 грн.

Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненому злочині визнав повністю. По факту вчинення крадіжки майна громадянина ОСОБА_5 пояснив, що 15 лютого 2016 року разом з потерпілим розпивали спиртні напої по місцю його проживання у АДРЕСА_2 . Від випитого останній заснув у одній із кімнат його будинку, при цьому гаманець залишив на підлозі біля ліжка.

В подальшому він разом із знайомими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 поїхати в сауну відпочити. Близько 01.00 год. 16.02.2016 року вони повернулися назад додому. Він зайшов у кімнату, де спав ОСОБА_5 та побачив, що на підлозі поряд із тумбочкою біля ліжка, на якому спав ОСОБА_5 , лежить його гаманець, який він підняв та кинув у кишеню куртки. В подальшому, вийшов в коридор, відкрив гаманець та побачив, що у ньому лежать грошові кошти в сумі близько 270 гривень, 2 банківські картки, якісь візитівки та посвідчення водія, зареєстроване на ім`я ОСОБА_5 . Грошові кошти у сумі 270 гривень він забрав з гаманця та поклав собі в кишеню, також взяв 2 банківських картки, які я поклав на тумбочці у будинку. Гаманець, в подальшому, спалив у грубці. Посвідчення водія ОСОБА_5 заховав у господарському приміщенні на території свого господарства.Близько 05.00 год. ОСОБА_5 повідомив його про те, що зник його гаманець.

У вчиненому щиро розкаюється. Повністю усвідомив протиправність своїх дій. На даний час матеріальну шкоду завдану злочином потерпілому відшкодовано повністю, просить суворо не карати та не позбавляти волі.

Потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що 15 лютого 2016 року він, придбавши спиртне, пішов до місця проживання ОСОБА_3 .

В той час у нього з собою у внутрішній кишені куртки, знаходився шкіряний гаманець коричневого кольору, у якому були грошові кошти в сумі близько 300 гривень. Також у гаманці були дві банківських картки «Приват Банк», та «Аваль Банк», на яких не було грошових коштів та посвідчення водія № НОМЕР_4 , зареєстроване на його ім.»я.

Знаходячись у будинку Почаєвця вони розпивали алкогольні напої та в подальшому він заснув. Коли прокинувся, відразу почав перевіряти кишені та виявив відсутність гаманця. Почав шукати його у кімнатах будинку, однак не знайшов, тоді він запитав присутніх, чи ніхто не бачив його гаманець, та на його запитання всі мовчали. Він тоді сказав, що хоча б повернули документи, однак ніхто не це не реагував. Так як гаманець він не знайшов, тому звернувся із заявою до відділу поліції з приводу вказаної крадіжки. Через деякий час йому зателефонувала співмешканця Почаєвця та сказала, що вони все повернуть, але щоб він забрав заяву з поліції. На даний час заподіянні збитки йому повністю відшкодовано обвинуваченим ОСОБА_3 . Будь яких претензій до обвинуваченого не має. Просить суворо не карати.

З урахуванням повного визнання вини обвинуваченим, у відповідності до ч.3 ст. 349 КПК

України, зі згоди учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів
щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому, обвинуваченому та потерпілому роз`яснено, що надалі вони не матимуть права оспорювати фактичні обставини справи, які вони визнають, в апеляційному порядку.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Вина обвинуваченого у скоєнні злочину, передбачених ч.2 ст.185 КК України повністю доведена зібраними у справі доказами.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, сприяння розкриттю злочинів.
Обставин, що обтяжує покарання обвинувачених під час судового розгляду не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченим суд, згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які, у відповідності до ч.4 ст.12 КК України, відноситься до злочину середньої тяжкості, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення.
Вирішуючи питання щодо міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 та беручи до уваги встановленні судом обставини справи, а саме те, що ОСОБА_3 був неодноразово засуджений за вчинення корисливих злочинів та вчинив повторний середньої тяжкості корисливий злочин під час перебування на випробуванні встановленого вироком суду за попереднім засудженням, тим самим, на переконання суду, знехтував наданою можливістю судом добровільно стати на шлях виправлення, суд вважає, що перевиховання обвинуваченого можливо лише у ізоляції від суспільства.

Судові витрати за проведення товарознавчої експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого у повному обсязі.
Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368,370,373 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років 1 ( одного) місяця позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 71 КК України засудженому ОСОБА_3 до призначеного покарання частково приєднати не відбуту міру покарання за вироком Радивилівського районного суду Рівненської областіі від 20 серпня 2015 року за ч.2 ст. 185 КК України та остаточно рахувати призначене покарання за сукупністю вироків у вигляді 3 (трьох) років 6 (місяців) місяців позбавлення волі.
Початок строку відбуття призначеного покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з 27.12.2018 року - з дня проголошення вироку.
Засудженого ОСОБА_3 взяти під варту із зали суду.
До вступу вироку у законну силу міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_3 визначити у вигляді тримання під вартою.
Стягнути з засудженого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на проведення судових товарознавчих експертиз в сумі 351, 84 грн.
Речові докази у кримінальному провадженні:
- посвідчення водія № НОМЕР_4 , зареєстроване на ім`я ОСОБА_5 та дві банківських карти «ПриватБанк» № НОМЕР_1 та «Аваль Банк» № НОМЕР_2 , що знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_5 залишити у його розпорядженні.
На вирок суду може бути подано апеляцію до Рівненського апеляційного суду протягом 30 діб з дня оголошення вироку через Дубенський міськрайонний суд.

Суддя: