Провадження № 1-кп/754/410/19
У Х В А Л А
Іменем України

30 січня 2019 року колегія суддів Деснянського районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю : прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9
розглянувши в підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду м. Києва обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0004919 від 18.04.2017 відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Радянське, Крижопільського району Вінницької області,

громадянина України, українця, одруженого, з вищою освітою, пенсіонера,

зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 191 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

22.12.2018 р. до Деснянського районного суду м. Києва з Київської місцевої прокуратури № 3 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 за ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 191 КК України.
В ході підготовчого судового засідання прокурор зазначив, що дане кримінальне провадження підсудне Деснянському районному суду м. Києва, обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, підстав для його повернення немає, а тому просив призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду.
Захисники обвинуваченого - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 заявили клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, посилаючись на його невідповідність ст. 291 КПК України. В підготовчому судовому засіданні зазначили, що згідно обвинувального акту незрозуміло коли саме (в який момент) у ОСОБА_6 виник умисел на розтрату коштів спеціального фонду місцевого бюджету, не вказано, який був мотив та мета його дій при цьому. В обвинувальному акті взагалі не вказано, на розтрату якої конкретно суми коштів був направлений умисел у ОСОБА_6 . Також не конкретизовано, які саме обов`язки та права мав ОСОБА_6 , як виконувач обов`язків голови Деснянського районної у м. Києві державної адміністрації, а відповідно неможливо встановити, чи є він в розумінні приписів ст. 191 КК України службовою особою, яка могла шляхом зловживання своїм службовим становищем вчинити розтрату чужого майна за обставин, вказаних в обвинуваченні. Тобто, з обвинуваченого акту неможливо встановити чи є ОСОБА_6 суб`єктом злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України. Обвинувачення є неконкретним та незрозумілим, у ньому містяться суперечності в частині суми розтрати грошових коштів. Безпосередньо викладення обставин обвинувачення в частині повторного вчинення розтрати грошових коштів є неконкретним, суперечливим та незрозумілим. Крім того, відповідно до приписів ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акту обов`язково додається, зокрема, цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, та розписка підозрюваного про отримання копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування. В обвинувальному акті вказано, що прокурором заявлено цивільний позов на відшкодування збитків, але в додатках до даного обвинувального акту не міститься жодних відомостей щодо долучення до обвинувального акту цивільного позову та розписки ОСОБА_6 про отримання копії цивільного позову, що є прямим порушенням вимог закону в цій частині. Також прокурором, на підтвердження свого права подавати позов в інтересах Київської міської ради, кошти якої відповідно до обвинувального акту було розтрачено ОСОБА_6 , необхідно було надати докази того, що він належним чином повідомив Київську міську раду про бажання прокуратури звернутися до суду з вказаним позовом в зв`язку з встановленням факту розтрати грошових коштів з бюджету м. Києва. Ненадання належних доказів позбавляє можливості суд встановити чи наявні підстави, передбачені законом, для представництва прокурором законних інтересів Київської міської ради у даному кримінальному провадженні. Крім того захисники зазначили, що в порушення вимог ст. ст. 109,110 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування не містить реквізити всіх процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування.
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку захисників, просив повернути обвинувальний акт прокурору.
Заслухавши думки учасників кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України.
Згідно ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості:
1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;
2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;
5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;
6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;
7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;
7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;
8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);
9) дату та місце його складення та затвердження.
Всупереч вимогам п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті відсутні відомості про потерпілого. При цьому в обвинувальному акті зазначено, що діями ОСОБА_6 , які кваліфіковано за ч. 5 ст. 191 КК України, заподіяно шкоду територіальній громаді м. Києва в розмірі 1 091 539 грн. 59 коп.
Також в порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт не містить конкретного та чіткого викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

При цьому, під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, зокрема, із зазначення обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення, наслідки та інші дані, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України, можна встановити в діях обвинуваченого склад інкримінованого кримінального правопорушення, а юридичне формулювання - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
Згідно з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду Укарїни "Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві" від 24.10.2003р. №8, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред"явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Закрема, воно повинно містити дані про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення.
Однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до пункту "а" частини третьої статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, є негайна і детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього. З огляду на це, обвинувачений має право знати у чому він обвинувачується, а тому обвинувальний акт повинен бути конкретним за своїм змістом, а правильне відображення фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення не лише для аргументації висновків слідчого, а й для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист.
В обвинувальному акті зазначається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисних дій, що виразились у розтраті чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому в особливо великих розмірах, а також у вчиненні умисних дій, що виразились у розтраті чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно в особливо великих розмірах.
Проте, як вбачається із змісту обвинувального акту та викладених у ньому фактичних обставин кримінального правопорушення, в обвинувальному акті не конкретизовано, які саме обов`язки та права мав ОСОБА_6 , як виконувач обов`язків голови Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, а відповідно неможливо встановити, чи є він в розумінні приписів ст. 191 КК України службовою особою, яка могла шляхом зловживання своїм службовим становищем вчинити розтрату чужого майна за обставин, викладених в обвинуваченні, тобто неможливо встановити чи є ОСОБА_6 суб`єктом злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
В обвинувальному акті не зазначено та не конкретизовано умисел ОСОБА_6 на вчинення кримінального правопорушення, не вказано, всупереч вимог статті 91 КПК України, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
В обвинувальному акті не зазначено та не встановлено час та місце незаконної передачі майна або грошових коштів третім особам, оскільки сам момент видання ОСОБА_6 розпорядження не є часом вчинення розтрати.
Також в обвинувальному акті було допущено викладення суперечливих положень в частині суми розтрати грошових коштів по першому злочину, а саме: згідно обвинувального акту "Комунальним підприємством "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва" проведено допорогові закупівлі робіт по ремонту ІТП, підписано відповідні договори підряду з ТОВ "Мастергруп", на виконання яких витрачего грошові кошти на загальну суму 459711,98 грн." в той час, як ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисних дій, якими вчинив розтрату чужого майна шляхом зловживання своїм службовим становищем в особливо великих розміра, а саме грошових коштів спеціального фонду бюджету міста Києва у розмірі 631827,61 грн.
Відповідно до формулювання обвинувачення у ОСОБА_6 був єдиний умисел на розтрату коштів спеціального фонду бюджету м. Києва шляхом організації проведення капітального ремонту індивідуальних теплових пунктів, однай його дії кваліфікуються як два окремих кримінальних правопорушення, що свідчить про неконкретність обвинувачення.
У відповідності до п. 3 ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акта додається, серед іншого, розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування.
В порушення вимог п. 3 ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акту не додано розписку підозрюваного про отримання копії цивільного позову, який був пред`явлений під час досудового розслідування.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що органом досудового розслідування приймались заходи щодо залучення потерпілого, однак в порушення вимог закону не визначено потерпілого та не внесені відомості про потерпілого до обвинувального акту, як цього вимагає п.п. 3,5 ч. 2 ст. 291, п. 3 ч. 4 ст. 291 КПК України.
За таких обставин обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.
Керуючись ст. 314, 315, 369 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Повернути обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0004919 від 18.04.2017 р. відносно ОСОБА_6 за ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 191 КК України прокурору Київської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_5 .

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3