Номер провадження: 11-сс/813/99/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2019 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Одеського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 21.12.2018 року про відмову в задоволенні клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000176 від 20.12.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

З наданих до суду матеріалів вбачається, що 23.10.2014 року Приморським районним судом м. Одеси прийнято рішення по справі № 522/4629/14-ц про зобов`язання ОСОБА_9 за власний рахунок привести житлове приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 у первинний стан згідно з технічним паспортом від 17.09.2007 року. Під час розгляду цивільної справи ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23.06.2014 року вжито заходи забезпечення позову та накладено арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 190,5 кв. м., який належить ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . ОСОБА_9 подав до суду заяву від 09.11.2018 року про скасування заходів забезпечення позову. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27.11.2018 року вказана заява була задоволена. Апеляційну скаргу прокурором було подано 13.12.2018 року, в передбачений законом строк, проте було встановлено, що 04.12.2018 року на підставі ухвали від 27.11.2018 року обтяження на майно припинено та знято арешт з майна. 20.12.2018 року прокурором винесено постанову про визнання вищевказаного житлового будинку АДРЕСА_1 речовим доказом у кримінальному провадженні. Враховуючи, що арешт майна було знято 04.12.2018 року, в період, коли ухвала суду про скасування забезпечення позову ще не набрала законної сили, є підстави вважати, що ОСОБА_9 має наміри здійснити відлучення майна, тож, з метою збереження речових доказів, відшкодування завданої шкоди та вирішення завдань кримінального провадження, прокурор звернувся з відповідним клопотання про накладення арешту на будинок АДРЕСА_1 . Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 21.12.2018 року в задоволенні клопотання прокурора було відмовлено. В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора про арешт майна задовольнити, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, оскільки в діях та бездіяльності ОСОБА_9 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, адже ним умисно не виконується рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23.10.2014 року по справі про зобов`язання останнього за власний рахунок привести вищевказане приміщення в первинний стан згідно с технічним паспортом, враховуючи, що арешт було знято на підставі ухвали, яка не набула чинності та, крім того, була оскаржена прокурором, тож є всі підстави вважати, що ОСОБА_9 має наміри скорішого відчуження майна, без виконання судового рішення. Слідчий суддя також не навів належного обґрунтування, підстав та мотивів, якими він керувався при прийнятті вказаного рішення, в порушення ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування розгляду клопотання прокурора про арешт майна не здійснювалося, клопотання було розглянуто у відсутність прокурора, хоча прокурор 21.12.2018 року з`явився до слідчого судді на розгляд свого клопотання, слідчий суддя не звернув уваги на доводи та докази прокурора та необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання. Заслухавши доповідача, прокурора про задоволення апеляційної скарги, адвоката про залишення ухвали без змін, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновків, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Згідно з ч.1 ст.131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження. При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170 - 173 КПК України слідчий суддя для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна. Однак, в даному випадку, вказаних вимог слідчий суддя не дотримався. З матеріалів судового провадження вбачається те, що слідчий суддя формально підійшов до розгляду клопотання прокурора про арешт майна, приймаючи рішення про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна без урахування вимог ст. 170 КПК України, фактично не дослідив належним чином матеріалів кримінального провадження, в межах якого заявлене клопотання, прийняте рішення не обґрунтував, жодної правової оцінки доводам, викладеним у клопотанні не надав. Частиною 4 ст. 107 КПК України передбачено, що фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється. Як вбачається із матеріалів провадження, фіксування розгляду слідчим суддею клопотання прокурора не здійснювалося, в матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання, крім того, посилання в ухвалі на те, що прокурор в судове засідання не з`явився не відповідає дійсності, оскільки прокурор 21.12.2018 року з`явився до слідчого судді на розгляд клопотання та будь-яких додаткових заяв не надавав. Відповідно до п.7 ч.2 ст.412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання. Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим суддею під час розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на майно було допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що відповідно до ст. 409 ч. 1 п. 3, ч.1 ст. 415 КПК України, є безумовною підставою для скасування рішення слідчого судді та призначення нового розгляду клопотання прокурора в суді 1 інстанції. Враховуючи, що положення КПК України не в повній мірі регулюють питання направлення матеріалів за наслідками апеляційного розгляду скарги на ухвалу слідчого судді до суду першої інстанції, а також, з урахуванням того, що слідчий суддя формально підійшов до розгляду клопотання та по суті клопотання не розглянув, обмежившись зазначенням положень ст. 170 КПК України та вказівкою, що підстави для накладання арешту майна прокурором не достатньо обґрунтовані, не навів при цьому підстави, обґрунтування та мотиви прийнятого рішення, колегія суддів, у даному випадку, керуючись п.п.14, 16, 17 ч.1 ст.7, ст.21, ст.23, ст.24 КПК України, та положеннями ч.6 ст.9 КПК України, застосовує загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 КПК України і вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції. Під час нового розгляду слід врахувати наведене, усунути виявлені порушення кримінального процесуального законодавства, перевірити доводи апеляційної скарги прокурора, провести судовий розгляд з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства та прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення. На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2018 року про відмову у накладенні арешту на майно скасувати, постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд клопотання прокурора про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000176 від 20.12.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України в тому ж суді 1 інстанції іншим слідчим суддею.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4