УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 638/13070/18

Провадження № 1-кс/638/342/19

29.03.2019 Дзержинський районний суд м.Харкова у складі:

Головуючого-судді ОСОБА_1

При секретарі ОСОБА_2

Заявника ОСОБА_3

Представника заявника ОСОБА_4

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим,
В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду зі скаргою на постанову слідчого Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 від 17.08.2018року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0003167 від 16.08.2018р. за ч. 1 ст. 382 КК України.

Свою скаргу заявник обґрунтовує тим, що 17 серпня 2018 р. слідчим СВ Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 винесено Постанову про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0003167, у зв`язку з тим, що дії ОСОБА_6 спрямовані проти правосуддя, а не спричиняють окремої шкоди заявникові. З даною постановою ОСОБА_3 не згоден, оскільки умисне невиконання ОСОБА_6 судових рішень перешкоджає йому, як батьку, спілкуватися з дитиною, що спричиняє шкоду його првам та інтересам, які охороняються законом. Також шкода спричинена і самій дитині у зв*язку з чим, він має бути залучений до справи в якості законного представника потерпілої.
В судовому засіданні заявник та його представник скаргу підтримали та просили постанову слідчого скасувати у зв*язку з вищезазначеними обставинами.

Слідчий до суду не з*явився з невідомих суду причин.

Вислухаши думки учасників судового засідання, суд приходить до висновку про часткове задоволення скарги ОСОБА_3 виходячи з наступного.

Як убачається з наявних у суду матеріалів, 09.08.2018р. ОСОБА_3 , як законний представник малолітньої доньки ОСОБА_7 , подав слідчому клопотання, а фактично заяву залучення його доньки та його самого до провадження як потерпілих, в рамках кримінального провадження № 0003167
17 листопада 2018 р. слідчим СВ Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 винесено Постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0003167 за ч.1 ст. 382 КК України.
Оскаржувана постанова обґрунтована тим, що на теперішній час досудове розслідування проводиться за ч. 1 ст. 382 КК України, потерпілим у якому може бути особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної чи майнової шкоди. Однак, діяннями, які досліджуються та встановлюються в ході розслідування кримінального провадження жодної шкоди заявникові спричинено не було, а дії ОСОБА_6 направлені проти правосуддя.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.
Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв'язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Таким чином, для визнання особи потерпілою не вимагається прийняття окремого процесуального документа.

Разом з тим ч. 5 ст. 55 КПК встановлено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Положення ст. 55 КПК України пов`язують статус потерпілого в кримінальному провадженні із спричиненням особі шкоди без визначення її розміру.
Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини(рішення у справі Шевченко проти України від 04 квітня 2006 року (п.74), Трубніков проти Росії від 05 липня 2005 року (п.93) виключення заявника з провадження шляхом ненадання йому статусу жертви суперечить звичайній практиці, оскільки він позбавлений можливості приймати участь в ході розслідування.
Процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК України є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані.
Отже, саме правильність застосування слідчим або прокурором норми ст.. 55 КПК України є предметом перевірки слідчим суддею під час розгляду аналізованої категорії скарг.
З огляду на викладене посилання слідчого в постанові від 17.08.2018 на відсутність будь-яких об`єктивних даних вважати ОСОБА_3 потерпілим є передчасним та не вірним, як і обґрунтування оскаржуваної постанови об`єктом злочину, передбаченого ст. 382 КК України, так як таке обґрунтування жодним чином не спростовує можливість завдання як моральної, так і матеріальної шкоди особі внаслідок вчинення даного злочину.
З постанови слідчого, яка оскаржується, не слідує, що слідчим проводились слідчі дії, по результатам яких встановлена відсутність підстав для визнання заявника потерпілим.
Отже, слідчим винесено необґрунтоване рішення про відмову у визнанні потерпілим заявника.
Відповідно до п.5 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора , як рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Відповідно до ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.
Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:
1) скасування рішення слідчого чи прокурора;
1-1) скасування повідомлення про підозру;
2) зобов`язання припинити дію;
3) зобов`язання вчинити певну дію;
4) відмову у задоволенні с карги.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про скасування рішення слідчого на підставі вищевикладеного, а також з метою правильного та обґрунтованого рішення з даного питання.
З погляду на вищевикладене, суд вважає відмову слідчого у залученні ОСОБА_8 та його доньки ОСОБА_7 потерпілими у вказаному кримінальному провадженні такою, що не дозволяє ОСОБА_3 , як законному представникові потерпілого, реалізувати свої процесуальні права та порушує засади кримінального судочинства, насамперед, щодо доступу до правосуддя, змагальності сторін та свободи в поданні ними своїх доказів і у доведеності їх переконливості. Отже, суд приходить до висновку, про необхідність скасування постанови слідчого від 17.08.2018.
Щодо покладення зобов`язання на слідчого винести постанову про визнання заявника потерпілим, то дана вимога не ґрунтується на законі, оскільки вирішення даного питання відноситься до дискреційних повноважень слідчого.
При цьому суд керується Узагальненням ВССУ від 12.01.2017 № 9-49/0/4-17 «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», в якому зазначається , що покладення слідчим суддею на слідчого зобов`язання визнати заявника потерпілим не враховує положень кримінального процесуального законодавства, яке не передбачає прийняття процесуального рішення про визнання потерпілим.
Щодо покладення інших зобов`язань на слідчого, то задоволення таких вимог також не ґрунтується на законі, оскільки слідчим суддею не приймається рішення про покладення зобов`язання на слідчого визнати заявника потерпілим.
Таким чином, скарга підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст. ст. 55, 303 ,306, 307 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим задовольнити частково.
Скасувати постанову слідчого СВ Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим по кримінальному провадженню № 80003167 від 16.08.2018року.
В іншій частині в задоволенні скарги відмовити.

Повний текст ухвали складено 03.04.2019 року.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: