Справа № 199/3222/19
ВИРОК
іменем України

10.05.2019 місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000090 від 29.03.2019 відносно:

ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Першотравенськ Дніпропетровської області, громадянина України, освіта повна середня, неодруженого, військовослужбовця строкової служби, який займає посаду помічника гранатометника 2 відділення 3 взводу оперативного призначення роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 НГУ, у військовому званні «солдат», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 НГУ № 60 (по стройовій частині) від 07.03.2019 солдата строкової служби ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу частини та призначено на посаду помічника гранатометника 2 відділення 3 взводу оперативного призначення роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 НГУ.
Солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст.ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, та відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України про часткову мобілізацію» з 20.01.2015 в Україні діє особливий період.
У відповідності до нової редакції статті 407 КК України, внесеної Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі військові злочини», який опубліковано у журналі Голос України від 04.03.2015 № 39, зазначено, що до ст. 407 КК України внесені зміни та її доповнено ч. 4, яка передбачає відповідальність за самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду. Зазначені зміни набирають законної сили на наступний день після опублікування, тобто 05.03.2015.
Таким чином, солдат ОСОБА_3 вчинив злочин в умовах особливого періоду.
24.03.2019 солдат ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 НГУ, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 НГУ, про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.
11.04.2019 солдат ОСОБА_3 самостійно прибув до військової частини НОМЕР_1 НГУ та приступив до виконання службових обов`язків, внаслідок чого кримінальне правопорушення було припинено.
Таким чином, 24.03.2019 солдат ОСОБА_3 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 НГУ, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану та незаконно перебував за межами військової частини до 11.04.2019.
Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які виразились у самовільному залишенні військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчиненого військовослужбовцем строкової служби, кваліфікуються за ч. 4 ст. 407 КК України.
12.04.2019 між прокурором військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участі захисника ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості.
Відповідно до даної угоди обвинувачений ОСОБА_3 повністю і беззастережно визнав свою вину та обсяг обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України; зобов`язався: 1) беззастережно визнати свою вину за ч 4 ст. 407 КК України; 2) щиро каятися.
Сторонами угоди при визначенні виду покарання зазначено, що ОСОБА_3 вчинив злочин, який відноситься до категорії тяжких злочинів. В той же час ОСОБА_3 позитивно характеризується, після вчинення суспільно-небезпечного діяння з`явився із зізнанням, щиро кається у вчиненому, активно сприяв в розкритті злочину, повністю і беззастережно визнав свою вину у вчиненні злочину, що є обставинами, які пом`якшують йому покарання. На підставі викладеного сторони угоди дійшли висновку про наявність підстав для застосуванням судом положень ст. 69 КК України та призначення ОСОБА_3 іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 407 КК України, а саме: у виді арешту з відбуванням покарання на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 на строк 6 місяців.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що він цілком розуміє характер обвинувачення у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, повністю, беззастережно і добровільно визнав свою вину у пред`явленому обвинуваченні, щиро кається у вчиненому.
Крім того, ОСОБА_3 зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ч. 2 ст. 473 КПК України, наслідки їх не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, згодний з видом покарання, яке до нього буде застосовано в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні даної угоди.
За таких підстав суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_3 самовільно залишив військову частину без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчиненого військовослужбовцем строкової служби, а тому його дії за ч. 4 ст. 407 КК України кваліфіковані правильно.
Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін.
Таким чином, вивчивши надані матеріали, заслухавши думку сторін судового провадження, які просили затвердити угоду про визнання винуватості, суд дійшов висновку про відповідність угоди вимогам ст.ст. 470, 472 КПК України і наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
З урахуванням вищевикладеного суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді арешту.
Керуючись п. 1) ч. 3 ст. 314, ст.ст. 369, 371-374, 474, 475 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Угоду про визнання винуватості від 12.04.2019, укладену між прокурором військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України молодшим лейтенантом юстиції ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000090 від 29.03.2019 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 с. 407 КК України, затвердити.
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та на підставі ст. 69 КК України призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 12.04.2019 покарання у виді арешту з відбуванням покарання на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 на строк 6 (шість) місяців.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.
На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська, з урахуванням обмежень прав прокурора та обвинуваченого на оскарження вироку в апеляційному порядку згідно з положеннями ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1