Справа №:755/8131/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" січня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

перекладача ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши в залі суду в м. Києві у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.03.2017 за №0004105 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: м. Ткібулі, Республіки Грузії, громадянина Республіки Грузії, грузина, з повною загальною середньою освітою, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого не офіційно на СТО майстром в АДРЕСА_1 , має посвідку на тимчасове проживання в Україні з 14.03.2018 року по 14.03.2019 року, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ

У провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України, судове провадження - кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані вимоги кримінального процесуального закону та обвинувальний акт складено з дотриманням вимог ст. 291 КПК України, крім того, зазначив про відсутність підстав для закриття кримінального провадження чи повернення обвинувального акту.

У підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, оскільки ОСОБА_6 є по національності грузином та громадянином іншої держави, а тому не володіє українською мовою чи російською мовою. На стадії досудового слідства та судового розгляду усі документи підписувалися ОСОБА_6 без залучення перекладача та захисника, як того вимагає процесуальне законодавство. Крім того, в ухвалі Київського апеляційного суду від 12.11.2018 року, якою скасовано попередній вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 12.06.2017 року стосовно обвинуваченого, вказано, що в повній мірі не було з`ясовано, чи правильно сторони розуміють зміст всіх обставин, які викладені в обвинуваченні, зокрема, що ОСОБА_6 є громадянином іншої держави. Також, під час судового розгляду ОСОБА_6 не було надано всіх документів зрозумілою та доступною для нього мовою (грузинською), а також не був наданий перекладач для об`єктивного розуміння обвинувачення та суті справи. Згідно п.4 ч.2 ст. 52 КПК України, обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні щодо осіб, які не володіють мовою, якою ведеться кримінальне провадження, - з моменту встановлення цього факту. Згідно з п. п. 1 та 2 ч. 3 ст. 42 КПК України, підозрюваний, обвинувачений має право: 1) знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують; 2) бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права, передбачені цим Кодексом, а також отримати їх роз`яснення та відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 42 КПК України, користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною або іншою мовою, якою він володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача за рахунок держави.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав клопотання захисника.

З приводу доводів сторони захисту прокурор заперечив та зазначив, що переклад обвинувального акту здійснений з української на російську мову, під час досудового розслідування та судовому розгляді обвинувачений жодних клопотань з цього приводу не заявляв, тому вважає, що обвинуваченому все зрозуміло й просив не повертати обвинувальний акт прокурору.

У свою чергу, на твердження прокурора захисник пояснив, що все досудове розслідування проводилося українською мовою, лише з перекладом обвинувального акту та розписки про його отримання на російську мову, що підтверджується всіма письмовими доказами, хоча ОСОБА_6 по національності грузин та є громадянином іншої держави, послуги перекладача (перекладач грузинської мови) його підзахисному ОСОБА_6 ніхто не пропонував та в кримінальному провадженні відсутні будь-які докази з цього приводу, хоча на той час було встановлено, що останній є громадянином іншої держави.

Вислухавши сторін кримінального провадження, вивчивши матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

Зокрема, згідно з вимогами ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення особі відповідно до обвинувального акту, що є межами судового розгляду.

Так, обвинувальний акт повинен містити відомості, зазначені в ч. 2 ст. 291 КПК України, зокрема: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 цього Кодексу.

Відповідно до положень п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, визначено, що обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку встановленому цим Кодексом.

Зокрема, згідно зі п. 18 ч. 3 ст. 42 КПК України, підозрюваний, обвинувачений має право користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною мовою або іншою мовою, якою він володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача за рахунок держави.

Крім того, стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказує на те, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно і детально поінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та відповідно про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 20.04.2006 року в справі "І.Н. та інші проти Австрії").

Стаття 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права зазначає, що кожен має право при розгляді будь-якого пред`явленого йому кримінального обвинувачення бути терміново і докладно повідомленим мовою, яку він розуміє, про характер і підставу пред`явленого йому обвинувачення.

Відповідно до ч. 2 ст. 63 Конституції України, обвинувачений чи підсудний має право на захист.

Зокрема, згідно з п. п. 1, 2 ч. 3 ст. 42 КПК України, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права, передбачені цим Кодексом, а також отримати їх роз`яснення.

Особа повідомляється про підозру у вчиненні кримінального правопорушення державною мовою, або будь-якою іншою мовою, якою вона достатньо володіє для розуміння суті підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Дані вимоги закону слідчим при складанні, а прокурором при затвердженні, обвинувального акту не дотримані.

У підготовчому судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 по національності є грузином, громадянином іншої держави. Як пояснив обвинувачений ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні, проведеному за участі перекладача, він не розуміє ні українську мову ні російську мову, однак всі письмові докази в кримінальному провадженні складені українською мовою. Якою мовою отримував обвинувальний акт він вже точно не пам`ятає за спливом часу, але точно не рідною грузинською мовою.

Зокрема, як вбачається з матеріалів кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.03.2017 за №0004105 за обвинуваченням ОСОБА_6 , обвинувальний акт не перекладений на мову, яка є зрозумілою для обвинуваченого, а саме грузинську, що порушує його право на належний захист від пред`явленого обвинувачення та роз`яснення його суті.

Крім того, захисник повідомив у судовому засіданні, що у матеріалах провадження відсутні докази на рахунок того, що ОСОБА_6 під час досудового розслідування було запропоновано послуги перекладача (перекладач з грузинської мови) та він від таких послуг відмовився.

Вищенаведені обставини, наголошені стороною захисту підтвердилися у підготовчому судовому засіданні та на думку суду суттєво порушують право ОСОБА_6 на захист та можливість обрати відповідні засоби захисту від пред`явленого йому обвинувачення, що свідчить про порушення вимог кримінального процесуального кодексу України, а тому суд приходить до висновку про необхідність повернення на підставі ч. 3 ст. 314 КПК України обвинувального акту прокурору, як такого, що не відповідає вимогам закону.

Питання доцільності обрання запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора, та у світлі того, що згідно матеріалів справи обвинуваченому ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді застави.

З урахуванням викладеного вище та керуючись ст. ст. 42, 110, 291, 314, 315, 372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування із долученими матеріалами в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.03.2017 року за №0004105 за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України - повернути прокурору для усунення виявлених судом недоліків та виконання вимог Кримінального процесуального Кодексу України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 7-ми днів з дня її оголошення.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - 31 січня 2019 року о 14 год. 00 хв.

Суддя