Справа № 159/6217/18
Провадження № 1-кп/159/459/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Ковелі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002343 від 04.11.2018 року про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ковеля Волинської області, українки, громадянки України, без місця реєстрації, проживаючої по АДРЕСА_1 , з середньою освітою, розлученої, має на утриманні двох малолітніх дітей, не працюючої, раніше неодноразово судимої, останній раз 27.11.2015 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Ковельського міськрайонного суду від 23.12.2014 року і призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі 3 роки 3 місяці, судимість у встановленому порядку не знята та не погашена, -

у вчиненні нею кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185 КК України, -
в с т а н о в и в :

Згідно з обвинувальним актом, обвинувачена ОСОБА_5 03 листопада 2018 року, близько 21 год. 45 хв., перебуваючи в приймальному відділенні Ковельського МТМО, що по вул. О.Пчілки, 4 в м. Ковелі, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою подальшого зняття грошових коштів, маючи злочинний умисел на таємне викрадення офіційного документу, шляхом вільного доступу, користуючись відсутністю уваги з боку потерпілого ОСОБА_4 , який випадково впустив гаманець на підлогу, таємно викрала з вказаного гаманця банківську картку ПАТ "Державний ощадний банк України", яка є офіційним документом, містить обов`язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему, емітента (банк) та держателя цього спеціального платіжного засобу, та належить ОСОБА_4 .

Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразилися у викраденні офіційного документу, вчиненому з корисливих мотивів, вчинила кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 1 ст. 357 КК України.

Крім цього, вона ж, повторно, 03 листопада 2018 року, близько 22 год. 00 хв., з метою викрадення чужого майна, використовуючи викрадену банківську картку ПАТ "Державний ощадний банк України", через банкомат АТ КБ "Приватбанк", що знаходиться по вул. Косачів, 8 в м. Ковелі, шляхом введення відомого їй пін-коду, провівши трансакції по зняттю готівки з банківської картки ПАТ "Державний ощадний банк України", належної потерпілому ОСОБА_4 , таємно викрала грошові кошти в сумі 3815 грн., чим завдала потерпілому майнової шкоди.
Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними діями, що виразились в таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, вчинила крадіжку, вчинивши тим самим кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

До початку підготовчого судового засідання між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченою у цьому провадженні ОСОБА_5 03 грудня 2018 року було укладено угоду про примирення, за змістом якої ОСОБА_4 заявляє, що майнова шкода відшкодована в повному обсязі, інших претензій майнового чи морального характеру до обвинуваченої він не має. Сторони угоди дають добровільну згоду на призначення покарання в межах санкції ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн.; в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки із застосуванням ст. 75 КК України; на підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 3 роки позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити її від відбування покарання з випробуванням. Сторони угоди підтверджують, що ознайомлені з наслідками укладення даної угоди (ст. 473 КПК України) та наслідками її невиконання (ст. 476 КПК України).

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Згідно вимог ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Кримінальні правопорушення (злочини), у вчиненні яких обвинувачена ОСОБА_5 визнала себе винуватою, віднесені до злочинів невеликої та середньої тяжкості відповідно. Правову кваліфікацію кримінального правопорушення (злочину) органами досудового розслідування здійснено правильно. Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкціям ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185 КК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про примирення відповідно до ст. 476 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом також встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства.

Обвинувачена ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженого покарання.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 .

Запобіжні заходи щодо ОСОБА_5 під час досудового розслідування не застосовувались.

Цивільного позову не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Затвердити Угоду про примирення від 03 грудня 2018 року у кримінальному провадженні № 0002343, укладену між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченою у цьому провадженні ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити їй покарання:

-за ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок,

-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Головуючий ОСОБА_1