Справа № 706/120/18
УХВАЛА

26 листопада 2018 року Христинівський районний суд Черкаської області

в складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Христинівці Черкаської області клопотання захисника ОСОБА_5 про скасування арешту автомобіля у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

До суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 про скасування арешту майна автомобіля «БМВ 530 D», реєстраційний знак НОМЕР_1 .
У клопотанні адвокат ОСОБА_5 просив скасувати арешт на автомобіль марки «БМВ 530 D», реєстраційний знак НОМЕР_1 , вилучений 13-14 жовтня 2017 р. в с. Великій Севастянівці Христинівського району в ході огляду місця події.
В обґрунтування клопотання посилався на те, що 18.10.2018 р. ухвалою слідчого судді Христинівського районного суду за клопотанням слідчого СВ Христинівського ВП накладено арешт та заборонено розпоряджатись і користуватись на вилучений 14.10.2018 р. в ході огляду місця події автомобіль марки «BMW 530D», реєстраційний знак НОМЕР_1 , що належить на праві власності юридичній особі UAB Raltikus. Вважає арешт на зазначене майно накладено незаконно з таких підстав. 14.10.2018 р. слідчий СВ Христинівського ВП ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна. Підставою накладення арешту на майно слідчий зазначив те, що вказаний автомобіль був використаний як засіб вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст.309 КК України, зберіг на собі його сліди, у встановленому порядку визнаний речовим доказом у провадженні. З урахуванням положень ст. 170 КПК України, клопотання слідчого, можна дійти до висновку, що саме з підстав збереження речових доказів слідчий звертався до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна. В резолютивній частині ухвали від 18.10.2017 р. слідчим суддею не зазначено, з яких саме підстав ним було накладено арешт на автомобіль. Однак в мотивувальній частині ухвали вказано, що вилучений під час огляду місця події автомобіль марки «BMW 530D», реєстраційний знак НОМЕР_1 , може бути знаряддям вчинення злочину. Тобто, слідчий суддя, вийшовши за межі клопотання слідчого, без обґрунтованих на те підстав вирішив, що вказаний автомобіль може бути знаряддям вчинення злочину. В матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані, які б вказували, що даний арештований автомобіль визнаний знаряддям вчинення злочину. Діючим КПК України не передбачена підстава накладення арешту на майно, яке може бути знаряддям вчинення злочину. В зв`язку з цим накладення арешту на автомобіль відбулось безпідставно та незаконно, з порушенням слідчим суддею норм процесуального права. Не може бути накладено арешт на даний автомобіль і з підстав, на які вказує слідчий за погодженням з процесуальним прокурором, а саме збереження речових доказів. В ході огляду місця події 13-14 жовтня 2017 р. слідчим не встановлено будь- яких даних, що вказували б на наявність слідів злочину в автомобілі чи на автомобілі, які б могли бути предметом доказування у справі. Вилучення з салону автомобіля трьох фольгових згортків не може тлумачитися як те, що автомобіль зберіг на собі його сліди, оскільки вони були не пошкоджені, а виявлена в них речовина в подальшому не була виявлена на іншій будь-якій поверхні салону автомобіля. Тому посилання слідчого, що автомобіль зберіг на собі сліди злочину, передбаченого ч. 1 ст.309 КК України, є безпідставними та необґрунтованими. Даний автомобіль не є предметом доказування вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину, а тому він не може бути речовим доказом. Також виникає питання, які дії можуть проводитися з арештованим автомобілем та яку мету має бути досягнуто за результатами таких дій, в той час коли вже кримінальне провадження перебуває на розгляді в суді та відбувається слухання по суті. Санкція ч. 1 ст. 309 КК України, яка інкримінується ОСОБА_6 , не передбачає додаткову міру покарання конфіскацію майна, цивільного позову у справі немає і не може бути, тому підстав утримувати даний автомобіль на штрафмайданчику без визначеної мети не має. Автомобіль за вимогами ст. 233 КПК України відноситься до іншого володіння особи. Тому всі дії, пов`язані з іншим володінням особи, в тому числі і його вилучення, мають проводитися виключно за відповідною ухвалою суду, яка б надавала дозвіл на проведення таких дій. В зв`язку з тим, що такого дозволу отримано не було, то фактично вилучення відбулось незаконно. Оскільки вилучення автомобіля відбувається незаконно, то такі дії повинні розцінюватися як незаконне заволодіння транспортним засобом особою чи особами, які причетні до цього. Факт незаконного вилучення автомобіля в подальшому не може бути узаконений шляхом накладення на нього арешту. В даному випадку проглядається порушення, починаючи з слідчого, яким було вилучено автомобіль, до слідчого судді, яким прийнято рішення про накладення арешту на незаконно вилучене майно. Тому, з урахуванням викладеного, враховуючи, що законних підстав утримувати автомобіль марки «BMW 530D», реєстраційний знак НОМЕР_1 , на території штрафмайданчику Христинівського ВП немає, автомобіль, перебуваючи на відкритій місцевості, піддається впливу зовнішніх атмосферних чинників, внаслідок чого псується його зовнішній вигляд та втрачається товарний стан, втратила свої робочі властивості акумуляторна батарея.

Захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні клопотання підтримали.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні висловив думку, що клопотання не підлягає задоволенню, питання про скасування арешту майна повинно бути вирішене одночасно з ухваленням судового рішення, автомобіль дійсно використовувався для перевезення наркотичних засобів.
Заслухавши пояснення вказаних осіб, дослідивши матеріали кримінального провадження № 0000500, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Арештом майна відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Як встановлено в судовому засіданні, в провадженні Христинівського районного суду перебуває кримінальне провадження № 0000500 щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 309 КК України.
18.10.2017 р. ухвалою слідчого судді Христинівського районного суду було задоволено клопотання слідчого СВ Христинівського ВП та накладений арешт, заборонено розпоряджатись і користуватись вилученим 14.10.2017 р. в ході огляду місця події автомобілем марки «БМВ 530D», реєстраційний знак НОМЕР_1 , що належить на праві власності юридичній особі UAB Raltikus, яким згідно із зібраними даними користувався ОСОБА_8 .
Підставою для скасування арешту майна захисник ОСОБА_5 у клопотанні вказував те, що арешт накладено необґрунтовано.
Зазначив, що підставою накладення арешту на майно в ухвалі слідчого судді вказано те, що автомобіль може бути знаряддям вчинення злочину. Однак, це твердження не відповідає дійсності. В ухвалі слідчого судді зазначено, що вилучене під час огляду місця події майно у вигляді автомобіля марки «БМВ 530D», реєстраційний знак НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні у Христинівському відділенні поліції, відповідає критеріям речового доказу, що вказує на обґрунтованість клопотання слідчого, а тому з метою збереження вказаного майна, запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження, є підстави для накладення на нього арешту, оскільки даний автомобіль має ознаки знаряддя злочину. Зі змісту вказаного випливає, що метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів, що передбачено п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.
У клопотанні також вказано, що не може бути накладено арешт на автомобіль і з підстав, на які вказує слідчий за погодженням з процесуальним прокурором, а саме збереження речових доказів, оскільки даний автомобіль не може бути речовим доказом.
Суд не погоджується з цим твердженням з таких підстав.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
В ухвалі про накладення арешту на майно зазначено, що вилучене під час огляду місця події майно відповідає критеріям речового доказу.
Суд погоджується з таким висновком ухвали слідчого судді. ОСОБА_6 інкримінується вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, - незаконне придбання, зберігання, а також перевезення психотропних речовин без мети збуту. У зв`язку з цим автомобіль є знаряддям вчинення злочину.
У клопотанні також вказано, що порушений порядок вилучення даного транспортного засобу з місця події. Автомобіль за вимогами статті 233 КПК України відноситься до іншого володіння особи. Тому всі дії, пов`язані з іншим володінням особи, в тому числі і його вилучення, мають проводитись виключно за відповідною ухвалою суду, яка б надавала дозвіл на проведення таких дій. У зв`язку з тим, що такого дозволу отримано не було, то фактично вилучення відбулось незаконно. Оскільки вилучення автомобіля відбулось незаконно, то такі дії повинні розцінюватись як незаконне заволодіння транспортним засобом особою чи особами, які причетні до цього. Факт незаконного вилучення автомобіля в подальшому не може бути узаконений шляхом накладення на нього арешту.
Однак, суд позбавлений можливості перевірити вказані обставини, оскільки в матеріалах кримінального провадження на даний час відсутні документи щодо вилучення транспортного засобу з місця події, письмові докази щодо цього у кримінальному провадженні не досліджувались та не долучались до нього.
Разом з тим, суд вважає, що на даний час відпала потреба в подальшому застосуванні арешту на вказаний автомобіль. На досудовому розслідуванні слідчим були проведені всі необхідні слідчі дії, пов`язані із зазначеним автомобілем.
Крім того, суд враховує, що автомобіль, перебуваючи на штрафмайданчику Христинівського відділення поліції, піддається впливу зовнішніх атмосферних чинників, внаслідок чого псується його зовнішній вигляд та втрачається товарний стан.
Тому суд вважає, що клопотання про скасування арешту автомобіля в частині заборони користуватися ним підлягає задоволенню.
Суд також вважає, що клопотання про скасування арешту автомобіля в частині заборони розпорядження ним задоволенню не підлягає з таких підстав.
Вказаний автомобіль постановою слідчого від 14.10.2017 р. визнаний речовим доказом. На даний час вказана постанова не скасована та автомобіль має статус речового доказу.
Враховуючи зазначені обставини, клопотання про скасування арешту автомобіля підлягає задоволенню частково, а саме в частині заборони користуватися ним.
Керуючись ст. ст. 170 ч.ч. 1, 2, 3, 174 ч.ч. 1, 2 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Клопотання захисника ОСОБА_5 про скасування арешту автомобіля у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, задовольнити частково.
Скасувати арешт автомобіля «БМВ 530 D», реєстраційний знак НОМЕР_1 , який був вилучений в с. Великій Севастянівці Христинівського району Черкаської області в ході проведення 13-14 жовтня 2017 року огляду місця події та зберігається на території штрафмаймайданчику Христинівського відділення поліції Уманського відділу ГУНП в Черкаській області, в частині заборони користуватись зазначеним автомобілем, повернувши автомобіль його володільцю та користувачу ОСОБА_6 .
У задоволенні решти вимог клопотання відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1