Справа № 461/8237/18
Провадження № 1-кп/461/581/18
06.12.2018 року м.Львів
Галицький районний суд м. Львова
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9
В провадженні Галицького районного суду м. Львова знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , обвинуваченої за ч.3 ст.27-ч.2 ст.187, ч.3 ст. 27-ч. 2 ст.146 КК України та ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинувачених за ч.2 ст.187, ч.2 ст.146 КК України.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_7 , заявив клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт. Клопотання мотивував тим, що обвинувачений ОСОБА_5 в силу стану здоров`я та міцних соціальних зв`язків не має намірів переховуватися від суду. Кримінальне правопорушення не може бути продовжене. Вплив на потерпілого обвинувачений не може здійснювати. Справа вже передана до суду, що свідчить про зібрання, на думку сторони обвинувачення, достатньо доказів. Додатково зазначив, що ОСОБА_5 має стійкі хронічні захворювання, а в медичній частині ДУ «Львівська установа виконання покарань» відсутні належні лікарські засоби, якими б підтримувався стан здоров`я обвинуваченого. ОСОБА_5 потребує постійного диспансерного обстеження.
Крім цього, захисник обвинуваченої ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_8 , заявив клопотання про зміну обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт. Клопотання мотивував тим, що в обвинуваченої ОСОБА_4 на утриманні двоє неповнолітніх дітей та батьки-пенсіонери, донька є інвалідом з дитинства та потребує постійної опіки. Потерпілий у даній справі ігнорує судові засідання. Зазначає, що обвинувачена ОСОБА_4 навпаки зацікавлена у швидкому та об`єктивному розгляді цієї справи, не має на меті переховуватись від органів розслідування і суду чи перешкоджати встановленню істини у справі.
Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за безпідставністю. Крім цього, прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначив, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні декількох кримінальних правопорушень під час відбування іспитового строку, в тому числі тяжкого злочину, пов`язаного з насильством, не має міцних соціальних зв`язків, не працює, не навчається, раніше судима, ризики передбачені ст. 177 КПК України не зменшились. Крім цього, зазначив, що обвинувачений ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, в тому числі тяжкого злочину, пов`язаного з насильством, не має міцних соціальних зв`язків, не працює, не навчається, ризики передбачені ст. 177 КПК України не зменшились.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_9 підтримали клопотання захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та заперечили проти задоволення клопотання прокурора.
Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_7 заперечили проти клопотання прокурора. Наполягали на задоволенні клопотання захисника про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.
Обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник ОСОБА_8 заперечили проти клопотання прокурора. Наполягали на задоволенні клопотання захисника про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.
Заслухавши думки учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
ОСОБА_5 обвинувачується в т.ч. у вчиненні тяжкого злочину, за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років. Він не працює. Не має міцних соціальних зв*язків. Крім цього, до суду поступив обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.
ОСОБА_10 обвинувачується в т.ч. у вчиненні тяжкого злочину, за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років. Вона не працює. Раніше судима і обвинувачується у вчиненні злочину під час іспитового строку. Крім цього, до суду поступив обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.
Все це, разом з тяжкістю санкції цієї статт, не дивлячтсь на наявність міцних соціальних зв`язків ОСОБА_4 , свідчить про наявність ризику переховування обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_5 від суду. Крім того, враховуючи насильницький характер злочину, існує ризик незаконного впливу цими обвинуваченими на потерпілого чи свідків з метою перешкоджання встановленню істині у кримінальному провадженні. Тобто, прокурор довів, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати.
Відтак застосування до них більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Дані обставини є істотними та такими, що виправдовують тримання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 під вартою, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Тому суд відмовляє в задоволенні клопотань захисників про зміну обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.
Щодо твердження захисника ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_7 , про необхідність зміни запобіжного заходу у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 має стійкі хронічні захворювання та потребує постійного диспансерного обстеження, суд виходить з наступного.
Стаття 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод покладає на державу обов`язок дбати про фізичний добробут осіб, яких позбавлено волі.
Як зазначає Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, а саме: «Пєтухов проти України», «Ухань проти України», «Віслогузов проти України» державний орган, повинен забезпечити ув`язненій особі достатній медичний нагляд для вчасного діагностування та лікування хвороб.
Згідно ст. 21 Закону України «Про попереднє увязнення» адміністрація місць попереднього ув`язнення зобов`язана, зокрема, забезпечити осіб, взятих під варту, медичним обслуговуванням.
Таким чином, обов`язок по збереженню здоров`я особи, яка перебуває під вартою в умовах слідчого ізолятору покладається на керівника слідчого ізолятору. Із цього випливає, що керівник слідчого ізолятору в силу своїх обов`язків, зобов`язаний забезпечити належне здійснення лікувально-профілактичних заходів відносно обвинуваченого.Твердження захисника ОСОБА_7 про необхідність постійного диспансерного обстеження ОСОБА_5 , на думку суду, не є підставою для зміни обвинуваченому запобіжного заходу. В обов`язки посадових осіб державної установи Львівська установа виконання покарань (№ 19) входить проведення судово-медичного обстеження обвинуваченого ОСОБА_5 профільними спеціалістами, у тому числі з наданням можливості транспортування його до офіційних спеціалізованих медичних закладів МОЗ України.
Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування. Тому суд дійшов до переконання, що обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_5 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки такі обвинувачуються у вчиненні злочину із застосуванням насильства.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 193-196, 331, 532 КПК України, суд,
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченій ОСОБА_4 та ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу задовольнити.
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої за ч. 3 ст. 27-ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 27-ч. 2 ст. 146 КК України, до 05 лютого 2019 року включно.
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 187, ч.2 ст.146 КК України, до 05 лютого 2019 року включно.
В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 запобіжного заходу відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1