У Х В А Л А
04 лютого 2019 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участю
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинуваченої ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжі у кримінальне провадження № 1-кп/331/115/2019 за фактом скоєння ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України,-
В провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України
У судовому засіданні захисниками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заявлене клопотання про визнання очевидно недопустимими доказів сторони обвинувачення, а саме: протоколу за результатами проведення оперативно-технічного заходу від 07.03.2018 року - аудіо-, відеоконтролю відносно ОСОБА_7 через те, що дозвіл на цю негласну слідчу дію був отриманий у порушення норм КПК. Так, слідчим суддею Апеляційного суду Запорізької області було надано дозвіл на проведення одразу трьох негласних слідчих дій, при тому, що діючим КПК України такої можливості не передбачено. Крім того, дозвіл на проведення негласної слідчої дії було надано особі, яка і є фігурантом по справі тобто самому ОСОБА_7 , що не узгоджується із діючим законодавством. Також слідчий суддя не врахував, що у даній категорії справ, а саме ч.1 ст. 368 КК України взагалі неможливо використання негласних методів розслідування, оскільки злочин не є тяжким. Також вважали грубим порушенням норм КПК залучення до проведення НСРД особи, у якій відсутній доступ до державної таємниці та секретної інформації - ОСОБА_7 , тому проведення аудіоконтролю здійснювалось із перевищенням працівниками СБУ своїх службових повноважень. Оскільки суду надано у якості матеріального носія інформації ДВД-диск, який не є оригіналом, тому перевірити достовірність запису немає можливості. Використання такого доказу у судовому процесі призведе до порушення вимог справедливості судового розгляду. Тому просили врахувати практику ЄСПЛ та визнати зазначений протокол очевидно недопустимим доказом.
Обвинувачена ОСОБА_6 підтримала клопотання своїх захисників.
Прокурор ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення клопотання обвинуваченої та її захисників та зазначила, що вказана негласна слідча дія проводилась на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду Запорізької області, тому правові підстави отримання доказів шляхом втручання в охоронювані законом права громадян були дотримані. Після складання протоколу працівниками СБУ за дорученням слідчого їй було надано ДВД-диски, на яких міститься інформація щодо подій, даних про те, що ці диски не є оригіналами на сьогодні відсутні. Також просила врахувати, що попередня кваліфікація даного правопорушення була здійснена за ч.3 ст. 368 КК України, оскільки у діях ОСОБА_6 вбачались ознаки вимагання, неправомірної вигоди, можливість зміни правової кваліфікації під час досудового розслідування передбачена нормами КПК України. Оскільки ОСОБА_7 був особою, яка залучена до конфіденційного співробітництва, а не тією особою, яка проводила негласні слідчі дії, то вимоги отримання доступу до секретної інформації до нього не пред"являються.
Вислухавши думку учасників судового процесу, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається зі змісту протоколу за результатами проведення оперативно-технічного заходу від 07.03.2018 року негласна слідча дія була проведена оперуповноваженим головного відділу БКОЗ УСБУ в Запорізькій області на підставі ст. 41 КПК України та ухвали слідчого судді Апеляційного суду Запорізької області ОСОБА_8 № 10/694т від 06.02.2018 року на проведення негласної слідчої (розшукової) дії, а саме: аудіо , - відео контроль відносно ОСОБА_7 . Оригінал відповідної ухвали надано суду для дослідження у передбачений законом спосіб після відкриття цих доказів стороні захисту під час виконання вимог ст. 290 КПК України.
Згідно ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння, як здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.
Відповідно до ч. 2 ст. 89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.
При цьому згідно ст. 260 КПК України аудіо-, відеоконтроль особи є різновидом втручання у приватне спілкування, яке проводиться без її відома на підставі ухвали слідчого судді, якщо є достатні підстави вважати, що розмови цієї особи або інші звуки, рухи, дії, пов`язані з її діяльністю або місцем перебування тощо, можуть містити відомості, які мають значення для досудового розслідування.
Таким чином, з наведеного вбачається, що негласна слідча (розшукова) дія відносно ОСОБА_7 була розпочата після отримання дозволу слідчого судді у передбачений діючим кримінальним процесуальним законодавством спосіб, після перевірки слідчим суддею усіх вимог КПК України та викладенням мотивів прийнятого рішення, при цьому, грубих порушень КПК України судом не встановлено. За таких обставин, суд приходить до висновку, що негласна слідча дія - аудіо-, відеоконтроль особи була проведена згідно із нормами КПК - за наявності попереднього дозволу суду.
Посилання захисника на те, що під час проведення НСРД було допущено порушення його суттєвих умов (відсутність доступу до державної таємниці у ОСОБА_9 , та відсутність оригіналів матеріальних носіїв інформації тощо) суд відкидає, оскільки такі порушення не є суттєвими та не тягнуть за собою визнання доказів очевидно недопустимими, а будуть проаналізовані судом у нарадчій кімнаті на предмет їх допустимості, що неможливо зробити на даній стадії процесу.
За таких обставин, клопотання захисників задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 86, 87, 89, 369, 372, 376 КПК України,
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про визнання протоколу від 07.03.2018 року за результатами проведення негласної слідчої дії - аудіо- та відеоконтроль відносно ОСОБА_7 очевидно недопустимим доказом відмовити.
Ухвала суду оскарженню не підлягає.
Суддя: ОСОБА_1