Справа № 1-кп/593/28/2019
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" січня 2019 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2
з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
захисника обвинуваченого ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бережанах матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 лютого 2018 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Бережанського районного суду Тернопільської області 02 травня 2018 року надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000174 від 27 лютого 2018 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, для розгляду по суті.

Під час судового засідання 18 січня 2019 року прокурор у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_3 подав клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб. В клопотанні прокурор вказує, що 27 лютого 2018 року, близько 19 год. 30 хв. в кімнаті житлового будинку АДРЕСА_1 , під час розпиття алкогольних напоїв між ОСОБА_6 та його знайомим ОСОБА_7 , виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_6 раптово виник злочинний умисел, спрямований на нанесення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, 27 лютого 2018 року близько 19 год. 30 хв., ОСОБА_6 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння в кімнаті будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин умисно наніс ОСОБА_7 один удар ліктем правої руки в голову та численні удари кулаками обох рук по голові та руках ОСОБА_7 , чим спричинив останньому травму голови, у вигляді закритої черепно-мозкової травми з крововиливами над і під оболонки, у речовину та у шлуночки головного мозку; крововиливів під м`яку мозкову оболонку мозочка; крововиливів у м`які тканини лівих половин лобної та скроневої ділянок (проекційно синцям), у м`які тканини лівої половини потиличної ділянки; крововиливів у товщу верхньої частини правого скроневого м`язу та між ним і скроневою кісткою, крововиливу між лівим скроневим м`язом і скроневою кісткою; крововиливів у сполучні оболонки повік лівого ока; синця правої та центральної частини чола з садном на його тлі; синця верхньої повіки правого ока; просторого синця центральної частини чола, перенісся, крил носа, його кінчика, повік правого ока і правої підочної ділянки; синця правої виличної ділянки; просторого синця лівої половини чола, лівих скроневої і виличної ділянок та повік лівого ока з двома ділянками внутрішньо-шкірних крововиливів та двома саднами на його тлі; синця лівої внутрішньої раковини; синця лівих передвушної, завушної ділянок та лівої половини шиї з ділянкою внутрішньо-шкірних крововиливів на його тлі; синці правої щоки та лівої бокової поверхні шиї; крововиливу у слизову оболонку правої половини верхньої губи та правої щоки, які згідно з п.п. в, г п. 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (МОЗ України, Київ. 1995) відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, внаслідок яких ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на місці події, синець тильної поверхні правої кисті; три синці тильної поверхні лівої кисті, які відносять до легких тілесних ушкоджень відповідно до п. 2.3.1 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (МОЗ України, Київ. 1995).
Смерть ОСОБА_7 настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми з крововиливами над і під оболонки, у речовину та у шлуночки головного мозку, що у перебігу травматичного процесу призвела до набряку-набубнявіння головного мозку і його компресії (стиснення).
Таким чином, своїми діями, які полягали в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КК України.
28 лютого 2018 року на підставі ст.208 КПК України ОСОБА_6 затриманий за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України.
05 листопада 2018 року Бережанським районним судом обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою на 60 діб, який раніше обраний 02 березня 2018 року та продовжений 25 квітня 2018 року ухвалами слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду і 24 травня 2018 року, 13 липня 2018 року та 10 вересня 2018 року Бережанським районним судом. Зазначені в ухвалі Бережанського районного суду від 27 грудня 2018 року ризики не зменшилися, мають місце на даний час та виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Вказуючи на те, що метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_6 є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, - тобто, вказуючи на існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3-5 ч.1 ст. 177 КПК України, прокурор, просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні 18 січня 2019 року захисник обвинуваченого ОСОБА_5 подав до суду клопотання, в якому просить змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_6 , на запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною покидати житло за адресою: АДРЕСА_2 цілодобово.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 клопотання про продовження строку тримання під вартою підтримує з підстав і мотивів, наведених у клопотанні, просить його задовольнити, в задоволенні клопотання захисника просить відмовити.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечує проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на те, що відсутні докази існування будь-якого з наведених прокурором у клопотанні ризику, просить задовольнити подане ним клопотання і змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_6 на запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною покидати житло за адресою: АДРЕСА_2 цілодобово та покласти на обвинуваченого обов`язки передбачені ч.5 ст. 194 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримує позицію свого захисника.

Суд, вислухавши думку учасників судового засідання, вивчивши матеріали кримінального провадження, приходить до переконання, що клопотання прокурора та захисника слід задовольнити частково, виходячи з наступних підстав.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 04 год. 20 хв. 28 квітня 2018 року ОСОБА_6 обрано 02 березня 2018 року ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області.

25 квітня 2018 року ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 до 28 травня 2018 року.
Виходячи з наведеного, слідчі судді Тернопільського міськрайонного суду прийшли до висновку про те, що в кримінальному провадженні є достатньо обставин, які підтверджують наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому правопорушення.

Ухвалами Бережанського районного суду від 24 травня 2018 року, від 13 липня 2018 року, від 10 вересня 2018 року, від 05 листопада 2018 року та від 27 грудня 2018 року відповідно, - дію запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , у виді тримання під вартою продовжено на 60 діб до 20 липня 2018 р., 10 вересня 2018 р., 08 листопада 2018 р., 03 січня 2019 р. та 25 січня 2019 року включно.
Згідно з ч.1 ст.177 Кримінального процесуального кодексу України метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього передбачених законом процесуальних обов`язків, а також перешкоджання спробам переховування від суду та перешкоджання кримінальному провадженню.
Відповідно до клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 прокурор вважає, що щодо обвинуваченого ОСОБА_6 у вказаному кримінальному провадженні наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Посилання на наявність ризику у виді можливості переховуватись від суду суд вважає таким, що знайшло своє підтвердження. До такого висновку суд прийшов, виходячи з того, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років; та виходячи з наведеного у обвинуваченні, характеру дій, вчинених ОСОБА_6 під час вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, відсутність міцних соціальних зв`язків.

Натомість посилання прокурора на існування інших ризиків не підтверджені жодними доказами: на підтвердження існування ризику у виді можливості ОСОБА_6 незаконно впливати на свідків, стороною обвинувачення не надано відомостей про те, на яких конкретно свідків може незаконно впливати обвинувачений, відсутнє підтвердження спроб тиску ОСОБА_6 на свідків у кримінальному провадженні, підтвердженням цього, зокрема, є показання свідка ОСОБА_8 під час допиту в судовому засіданні, більше того в судовому засіданні прокурор повідомив, що йому не відоме місцезнаходження свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а свідок ОСОБА_11 знаходиться у ДУ установа виконання покарань № 26 м. Чортків Тернопільської області; на підтвердження існування ризику у виді перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином не вказано, в чому саме полягає можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; на підтвердження існування ризику у виді можливості вчинити інше кримінальне правопорушення не наведено жодних відомостей, які б підтверджували схильність ОСОБА_6 до вчинення кримінальних правопорушень, - виходячи з наведеного посилання прокурора в клопотанні на існування вказаних ризиків є нічим іншим, як необґрунтованим припущенням прокурора.
Розглядаючи клопотання захисника про відмову в задоволенні клопотання прокурора про продовження терміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_6 , та зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою застосованого до обвинуваченого ОСОБА_6 на запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною покидати житло за адресою: АДРЕСА_2 цілодобово, суд прийшов до переконання існування ризику у виді можливості переховування ОСОБА_6 від суду, а тому таке клопотання, зважаючи на тривалість розгляду справи судом та поведінку учасників судового провадження слід задовольнити частково.
Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 терміном на 60 діб, суд враховує поведінку сторони обвинувачення під час судового розгляду в тій частині, що після продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою 05 листопада 2018 року судом, у зв`язку з викликом свідків, оголошено перерву в судовому засіданні до 23 листопада 2018 року на 11 год. 00 хв. Незважаючи на сприяння суду стороні обвинувачення у виклику свідків обвинувачення в судове засідання (належне направлення свідкам повісток про виклик в судове засідання) з 6 свідків заявлених прокурором 5 свідків не були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.
23 листопада 2018 року у зв`язку з неявкою сторони обвинувачення та інших учасників судового провадження у справі було продовжено перерву до 11 год. 00 хв. 14 грудня 2018 року. Незважаючи на сприяння суду стороні обвинувачення у виклику свідків обвинувачення в судове засідання (належне направлення свідкам повісток про виклик в судове засідання) з 6 свідків заявлених прокурором жоден з свідків не був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. В судовому засіданні 14 грудня 2018 року допитано свідка, заявленого стороною захисту. Ухвалою суду від 14 грудня 2018 року за клопотанням захисника ОСОБА_5 застосовано привід в Бережанський районний суд Тернопільської області на 15 год. 30 хв. 26 грудня 2018 року відносно свідків, заявлених стороною захисту: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , - контроль за виконання ухвали суду покладено на прокурора у вказаному кримінальному провадженні.
Незважаючи на сприяння суду стороні обвинувачення у виклику свідків обвинувачення в судове засідання (належне направлення свідкам повісток про виклик в судове засідання) з 6 свідків заявлених прокурором 5 свідків не були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, ухвала суду про привід свідків не виконана, суд на час розгляду справи не повідомлено про причини невиконання ухвали суду про привід. В судовому засіданні 26 грудня 2018 року допитано свідка, заявленого стороною обвинувачення ОСОБА_8 . Окрім цього, в судовому засіданні прокурором повідомлено, що заявлені ним свідки: ОСОБА_15 проживає за іншою адресою, а свідок ОСОБА_11 знаходиться в місцях позбавлення волі, однак конкретного місця, де перебуває свідок ОСОБА_11 не вказав.
Після продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою 27 грудня 2018 року судом, у зв`язку з викликом свідків, оголошено перерву в судовому засіданні до 18 січня 2019 року на 10 год. 00 хв. Незважаючи на сприяння суду стороні обвинувачення у виклику свідків обвинувачення в судове засідання (належне направлення свідкам повісток про виклик в судове засідання) з 4 свідків заявлених прокурором 4 свідків не були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. В судовому засіданні 18 січня 2019 року допитано свідка, заявленого стороною обвинувачення ОСОБА_16 . Окрім цього, в судовому засіданні прокурором повідомлено, що заявлені ним свідки: ОСОБА_15 повідомлена про час та дату судового розгляду, однак категорично відмовляється прибути в судове засідання; свідок ОСОБА_10 проживає за невизначеною адресою в місті Рогатин Івано-Франківської області; місце проживання свідка ОСОБА_9 не відоме; свідок ОСОБА_11 відбуває покарання у виді позбавлення волі у Чортківському СІЗО Тернопільської області.
Таким чином суд приходить до переконання, що сторона обвинувачення не виконує належним чином свого обов`язку встановленого ч.2 ст. 327 КПК України по забезпеченню прибуття в суд свідків, про виклик яких заявив клопотання прокурор, хоча суд сприяв прокурору, як стороні обвинувачення у забезпеченні явки зазначених осіб шляхом здійснення судового виклику, а тому клопотання прокурора слід задовольнити частково.

Продовження обвинуваченому обраного раніше запобіжного заходу у виді тримання під вартою не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки, незважаючи на презумпцію невинуватості, тримання під вартою завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя. Обвинувачений ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі від 7 до 10 років. При цьому суд, відповідно до ст. 178 КПК України, враховує: середній вік та добрий стан здоров`я обвинуваченого; відсутність міцних соціальних зв`язків обвинуваченого, оскільки він не одружений, відомості про утриманців відсутні, проживає сам; не працює; репутацію обвинуваченого, який схильний до вживання алкогольних напоїв, раніше не судимий. Наведене в сукупності підтверджує той факт, що обвинувачений, усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та розмір покарання, яке йому загрожує, може переховуватися від суду як на території України, так і за її межами.
Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років може бути застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_6 , а також наявність визначених національним законодавством підстав для його утримання під вартою, суд не вбачає протиріччя з практикою розгляду подібної категорії справ, оскільки особлива тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу (рішення у справі «Летельє проти Франції»).
Виходячи з наведеного, суд приходить до переконання, що застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, та позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, ухиленню від суду та виправдовує подальше тримання ОСОБА_6 під вартою. Разом з цим, враховуючи тривалість розгляду справи, поведінку учасників процесу задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому ОСОБА_6 розмір застави, в максимальному розмірі визначеному п.2 ч.5 ст.182 КПК України.
Враховуючи, особу обвинуваченого, тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому ОСОБА_6 заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.
Крім того, застосовуючи до обвинуваченого ОСОБА_6 альтернативний запобіжний захід у виді застави, в розмірі який може бути ним внесений, суд вважає за необхідне відповідно ч.5 ст.194 КПК України покласти на нього такі обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований чи проживає без дозволу суду; утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні поза судовим засіданням; здати за наявності на зберігання до відповідних органів державної влади належний йому паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Відповідно до ч.4 ст.202 КПК України обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави визначеної судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , що в разі внесення застави, оригінали документів з відміткою банку, який підтверджує внесення коштів на рахунок, мають бути надані уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення, під вартою в якому знаходиться підозрюваний, обвинувачений, негайно здійснює розпорядження про його звільнення з-під варти та повідомляє про це усно і письмово прокурора та суд. Перевірка документа, що підтверджує внесення застави, не може тривати більше одного робочого дня.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 199, 202, 205, 331, 369 ч.2, 371, 372 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_5 задовольнити частково.

Продовжити дію запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у виді тримання під вартою до 60 (шістдесяти) днів - до 18 березня 2019 року включно.

Одночасно визначити обвинуваченому ОСОБА_6 , розмір застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 153680 /сто п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят/ гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації в Тернопільській області (розрахунковий рахунок 3454, банк одержувача Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, код одержувача 26198838).
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

В разі внесення застави зобов`язати обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду, а також покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 , виконання наступних обов`язків: не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований чи проживає без дозволу суду; утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками обвинувачення у кримінальному провадженні внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000174 від 27 лютого 2018 року поза межами судових засідань; здати за наявності на зберігання до Управління державної міграційної служби в Тернопільській області належний йому паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення негайно здійснює розпорядження про звільнення з-під варти та повідомляє про це усно і письмово прокурора та суд.

З моменту звільнення з - під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ця ухвала підлягає виконанню з моменту її проголошення та діє до 18 березня 2019 року включно.

Копії ухвали вручити прокурору, захиснику, обвинуваченому та направити начальнику ДУ установа виконання покарань № 26 м. Чортків Тернопільської області за місцем утримання обвинуваченого ОСОБА_6 , для виконання.

За умови внесення застави, для контролю виконання покладених обов`язків щодо обвинуваченого ОСОБА_6 копію цієї ухвали направити до Бережанського ВП ГУНП в Тернопілській області.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: