1Справа № 335/105/19 1-кс/335/268/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2019 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 підозрюваного ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 ,погоджене прокурором відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого старшим охоронцем ТОВ «Виробничо комерційна фірма Дрогобицький завод автомобільних кранів», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, п.п. 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , за погодженням зпрокурором відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Обґрунтовуючи клопотання слідчий посилається на те, що Слідчим управлінням ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001735 від 23.05.2018 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, п.п. 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

За результатами досудового розслідування 28.12.2018 року ОСОБА_5 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, п.п. 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України. Також в клопотанні зазначено, що під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим у слідства виникла необхідність у застосуванні до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, у клопотанні зазначено, що застосувати більш м`які запобіжні заходи до ОСОБА_5 не можливо, оскільки він не зможе виконувати обов`язки покладені на особу при обрані особистого зобов`язання, домашнього арешту. Особисту поруку не можливо застосувати у зв`язку з відсутністю осіб, яких слідство вважає такими, що заслуговують на довіру і, які б могли поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Слідчий та прокурор у судовому засіданні підтримали клопотання.
Захисники та підозрюваний кожний окремо проти задоволення клопотання заперечували, вважаючи підозру необґрунтованою та відсутніми в провадженні ризики. Вказали, що викладені у повідомленні про підозру та клопотанні про обрання запобіжного заходу твердження слідчого та прокурора не відповідають фактичним обставинам,ОСОБА_5 на момент інкримінованих йому дій має алібі і ця версія слідчим не перевірена. ОСОБА_5 є людиною молодого віку, постійне місце проживання та позитивні характеристики, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, офіційно працевлаштований, що на думку захисту, свідчить про соціальну адаптованість ОСОБА_5 та відсутність підстав, які б свідчили про можливість його переховування від органів досудового розслідування та суду. Інші ризики, вважали такими, що нічим об`єктивно не підтвердженні. Просили застосувати запобіжний захід у вигляді особистої поруки Народного депутата УкраїниОСОБА_8 .
Заслухавши пояснення слідчого, думку прокурора, підозрюваного, його захисників, дослідивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.
Під час судового розгляду встановлено, що Слідчим управлінням ГУНП в Запорізькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001735 від 23.05.2018 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, п.п. 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Відповідно до версії сторони обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та інші невстановлені досудовим розслідуванням особи, вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України носіння, зберігання, придбання вогнепальної зброї, бойових припасів, без передбаченого законом дозволу та кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, п.п. 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України закінчений замах на вбивство ОСОБА_9 , вчинене способом, небезпечним для життя багатьох осіб, за попередньою змовою групою осіб.

ОСОБА_5 є підозрюваним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, п.п. 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, згідно повідомлення про підозру від 28.12.2018, яке особисто ним отримане 15.02.2019 року (а.с. судового провадження 121- 126).
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Щодо обґрунтованості підозри.
Обґрунтовуючи висунути підозру ОСОБА_5 сторона обвинувачення послалася та надала слідчому судді наступні докази.

З витягу з ЄРДР встановлено, що 23.05.2018 року до ЄРДР внесено відомості про кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 15, п. 5, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України номер кримінального провадження 0001735 та 28.12.2018 року до ЄРДР внесено відомості про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 263 КК України номер кримінального провадження 0000398 (а.с. судового провадження 12-16).
Постановою прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового рослідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 кримінальне провадження № 0001735 від 23.05.2018 року та № 0000398 від 28.12.2018 року об`єднанні за № 0001735 (а.с. судового провадження 12-16).
З протоколу огляду місця події від 23.05.2018 року (а.с. судового провадження 18-28) ділянки місцевості у заростях чагарнику на правому узбіччі проїжджої частини АДРЕСА_3 , що навпроти автозаправної станції « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Котляревського, 1-в, вбачається, що у заростях вказаного чагарнику, на землі, виявлено автомат Калашникова з маркуванням на його поверхні « НОМЕР_1 », який дульним зрізом розташований у бік проїжджої частини АДРЕСА_3 . Затвор автомату знаходиться у задньому положенні. У патроннику автомату виявлено патрон, калібру 5,45 мм. У ствольній коробці автомату виявлено защімлену гільзу з деформованим денцем. До автомату приєднаний магазин, споряджений патронами, калібру 5,45 мм у кількості 28 штук.
У глибині лісосмуги, на землі, напрямком у бік вулиці Котляревського виявлено хаотично розкидані гільзи, калібру 5,45 мм у кількості 14 штук та на відстані приблизно 10 м від виявленого вищевказаного автомату, знайдено другий автомат Калашникова з маркуванням « НОМЕР_2 ». Вказаний автомат також дульним зрізом направлений у бік проїжджої частини вулиці Петра Третяка у місті Запоріжжі. В патроннику знаходиться патрон, калібру 5,45 мм. До автомату під`єднаний магазин, споряджений патронами з маркуванням калібру 5,45 мм у кількості 13 штук. Поруч із вказаним автоматом виявлено магазин, споряджений патронами калібру 5,45 мм у кількості 30 штук.

На території автозаправної станції «Укрнафта», яка розташована ліворуч від ділянки проїжджої частини вулиці Петра Третяка у місті Запоріжжі виявлено автомобіль марки «Iveco», р.н. НОМЕР_3 , білого кольору. При огляді вказаного автомобіля, на поверхні його кузову виявлені пошкодження заднього бамперу з правого боку, розміром 0.5x0.5 см, наскрізний отвір розміром 0.8x2.5 см, з правої сторони автомобілю, пошкодження кузову біля правих пасажирських дверей, розміром 1.5x1 см. У кузові автомобілю виявлено деформований фрагмент металу розміром 0.8x1.5 см, схожий на кулю. На дорожньому покритті біля вказаного автомобіля виявлено деформований фрагмент металу, схожий на кулю.

З протоколу огляду місця події від 23.05.2018 року ділянки місцевості поблизу будинку № 42 по вулиці Ладозькій у місті Запоріжжі, де виявлено автомобіль марки «Geely Emgrand», р.н. НОМЕР_4 , встановлено, що скло передніх правих дверей автомобілю має ушкодження у вигляді тріщин по всій його площині. На поверхні правих передніх дверей виявлено 2 (два) наскрізні отвори, розмірами 3х1 см. На правому передньому крилі автомобілю виявлено 2 (два) наскрізні отвори розмірами 3х1 см. На передньому правому бризговику автомобілю виявлено наскрізний отвір розміром 3х1 см. Переднє праве колесо автомобілю перебуває у спущеному стані та має ушкодження у вигляді отвору. На задній частині правої передньої фари автомобілю, зі сторони моторного відсіку, виявлено ушкодження у вигляді отвору розміром 1х0,7 см (а.с. судового провадження 29-30).
З протоколу огляду місця події від 23.05.2018 року ділянки місцевості, поблизу села Відрадне Запорізького району Запорізької області вбачається, що на відстані 18 км від міста Запоріжжя, на узбіччі, було виявлено обгорілий мотоцикл темного кольору марки «Honda SC-24», з маркуванням на рамі « НОМЕР_5 », маркуванням на двигуні «Score-2203401», які в системі обліку транспортних засобів України не фіксуються (а.с. судового провадження 31-34).
З протоколу допиту малолітнього свідка ОСОБА_10 , слідує, що 23.05.2018 року, приблизно о 18:55 год. він перебував вдома та почув з боку вулиці, а саме з боку автозаправної станції, яка розташована поблизу його будинку гучний звук вибуху петарди, після чого чергу аналогічних вибухів. Йому стало цікаво та він вибіг на вулицю подивитися, звідки лунають вказані вибухи. Коли він вибіг за територію подвір`я та зупинився на перехресті вулиць Заозерної та Петра Третяка у місті Запоріжжі, він побачив, як з боку вулиці Каширське шосе, у напрямку перехрестя, на якому він стояв бігли дві раніше невідомі йому особи, зростом 170-180 см, худорлявої статури, одягнуті у темний одяг та мотоциклетні шоломи. Вказані особи побігли по вулиці Петра Третяка у місті Запоріжжі (а.с. судового провадження 35-38).
З висновку судової балістичної експертизи № 2-367 від 06.06.2018 року (а.с. судового провадження 55-83), встановлено, що надані для дослідження автомати заводський номер « НОМЕР_1 » та «354492» є автоматичною, нарізною, стрілецькою вогнепальною зброєю калібру 5,45х39 мм, а саме автоматами Калашникова складними, укороченими, зразка 1974 року (АКС-74У), промислового виробництва, придатним до стрільби.

73 патрони є боєприпасами бойовими патронами калібру 5.45х39 мм, зразка 1974 року, виготовлені промисловим способом, призначеним для стрільби зі стрілецької зброї калібру 5,45 мм (автомати АК-74, АКС-74, АКС-74У, ручний кулемет РПК-74 та їх модифікації), придатні для здійснення пострілу, кулі яких мають питому кінетичну енергію, що значно вище граничного значення 0,5 Дж/мм2.

Фрагмент деформованого металу з кузову автомобілю є фрагментом оболонки кулі калібру 5,45 мм військового патрону 5.45х39 мм до автомату Калашникова, промислового виробництва. Оболонка кулі не придатна для ідентифікації через значну деформацію та фрагментацію.

Фрагмент деформованого металу з асфальтного покриття куля, є частиною патрону калібру 5,45х39 мм, зразка 1974 року, до стрілецької зброї калібру 5,45 мм (автоматів АК-74, АКС-74, АКС-74У, ручного кулемету РПК-74 та їх модифікації), виготовлена промисловим способом. Сліди каналу ствола на кулі не придатні для ідентифікації.

Три магазини є уніфікованими частинами до автоматів Калашникова та їх модифікацій, під патрони калібру 5,45х39 мм. Магазини виготовлені промисловим способом, слідів переробки не мають.

15 стріляних гільз є частинами патронів, а саме стріляними гільзами проміжних патронів калібру 5,45х39 мм, зразка 1974 року. 14 гільз відстріляні з автомату «АКС-74У» заводський номер « НОМЕР_2 ». Встановити, чи відстріляна защімлена гільза з автомату «АКС-74У» заводський номер « НОМЕР_1 » не надалося за можливе у зв`язку з тим, що сліди від деталей зброї не придатні для ідентифікації зброї, з якої вона була стріляна.

Надані для дослідження автомат «АКС-74У» заводський номер « НОМЕР_2 » та «АКС-74У» заводський номер « НОМЕР_1 » придатні для стрільби наданими для дослідження патронами;

З висновку судової молекулярно-генетичної експертизи № 8-685 від 17.07.2018 року, встановлено, що у змиві з ударно-спускового механізму автомата Калашникова «АКС-74У» заводський номер « НОМЕР_2 » встановлена наявність клітин з ядрами, генетичні ознаки яких належать одній невстановленій особі чоловічої генетичної статі. Генетичні ознаки у змивах з інших деталей та поверхонь автоматів «АКС-74У» заводський номер « НОМЕР_2 » та «АКС-74У» заводський номер « НОМЕР_1 », а також стріляних гільз, патронів та магазинів до автоматів Калашникова не придатні для ідентифікації через деградацію або недостатню кількість ДНК (а.с. судового провадження 39-54).

Висновком судової молекулярно-генетичної експертизи № 8-1006 від 03.10.2018 року (а.с. судового провадження 84-91), встановлено, що на наданій на дослідження серветці (об`єкти №№ 1,2) встановлено наявність клітин з ядрами.

Відповісти на питання щодо наявності клітин з ядрами на марлевому тампоні зі змивом слини неможливо у зв`язку з ненаданням об`єкту на дослідження.

Встановлені генетичні ознаки клітин з ядрами на серветці (об`єкт №№ 1,2).

Відповісти на питання щодо встановлення генетичних ознак клітин з ядрами на марлевому тампоні зі змивом слини неможливо у зв`язку з ненаданням об`єкту дослідження.

Встановлені генетичні ознаки клітин з ядрами на серветці (об`єкт №№ 1, 2) співпадають між собою та належать особі чоловічої генетичної статі.

Відповісти на питання щодо походження генетичних ознак клітин з ядрами на марлевому тампоні зі змивом слини неможливо у зв`язку з ненаданням об`єкту дослідження.

Відповідно до листа Запорізького НДЕКЦ МВС України від 04.10.2018 року встановлено, що за результатами перевірки генетичних ознак клітин з ядрами на серветці (об`єкти №№ 1 та 2 висновку експерта № 8-1006 від 03.10.2018 року) встановлено збіг з генетичними ознаками клітин з ядрами у змиві з ударно-спускового механізму автомата з маркуванням «354492» (об`єкт № 10 висновку експерта № 8-685 від 17.07.2018 року) (а.с. судового провадження 92).

Висновком судової молекулярно-генетичної експертизи № 8-1157 від 12.10.2018 року, встановлено, що генетичні ознаки клітин з ядрами у змиві з ударно-спускового механізму автомата (об`єкт № 10 висновку експерта № 8-685 від 17.07.2018 року) співпадають з генетичними ознаками клітин з ядрами на серветці (об`єкти №№ 1, 2 висновку експерта № 8-1006 від 03.10.2018 року). (а.с. судового провадження 93-97).

Протоколом огляду речей, а саме диску для лазерних систем зчитування з інформацією про з`єднання абонентського номеру НОМЕР_6 ОСОБА_5 , яким встановлено, що 23.05.2018 року у день вчинення замаху на умисне вбивство ОСОБА_9 , абонентський номер НОМЕР_6 ОСОБА_5 , в період з 09:08 год. до 12:44 год. фіксується базовими станціями оператора стільникового зв`язку ПрАТ «ВФ Україна», розташованими у Павлоградському районі Дніпропетровської області, після чого роботу у мережі стільникового зв`язку припиняє і поновлює її вже після вчиненого злочину 24.05.2018 року о 19:36 год., фіксуючись базовими станціями оператора стільникового зв`язку Павлоградського району Дніпропетровської області.

Аналізуючи наведені вище матеріали кримінального провадження можливо дійсти висновку, що вони містять відомості про ймовірну причетність підозрюваного ОСОБА_5 до інкримінованих йому злочинів, однак така причетність має бути перевірена органом досудового розслідування в рамках даного кримінального провадження.
Представлені докази на даному етапі не можуть стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

З приводу доводів сторони захисту щодо відсутності в досліджених слідчим суддею доказів про причетність ОСОБА_5 до інкримінованих йому злочинів, відсутність у висновках судових молекулярно-генетичних експертиз даних щодо належності ОСОБА_5 генетичних ознак клітин з ядрами у змиві з ударно-спускового механізму автомата та генетичних ознак клітин з ядрами на серветці, відсутність в наданих матеріалах та показах свідків будь-яких посилань на особу ОСОБА_5 , як на особу, яка могла вчинити інкриміновані злочини, слідчий суддя вважає за доцільне зазначити наступне.
Якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При цьому слідчий суддя нагадує, що обставини інкримінованих підозрюваному конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Враховуючи наведене, слідчий суддя, не вирішуючи наперед питання про винуватість підозрюваного у вчиненні інкримінованих йому злочинів, правильність кваліфікації його дій, допустимість доказів щодо встановлення винуватості підозрюваного, вважає передчасними вищенаведені доводи захисників підозрюваного ОСОБА_5 та вважає, що зміст клопотання та долучених до нього документів підтверджують існування фактів і інформації, які можуть свідчать про ймовірну причетність ОСОБА_5 до інкримінованих йому дій, та ці факти та інформація мають бути перевірені під час досудового розслідування.

Відтак, на даний час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість перебування особи під одним із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів пов`язано із необхідністю запобігання ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, перелік яких встановлений п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу слідчий суддя враховує не тільки положення, які передбачені Кримінального процесуального кодексу України, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клоот проти Бельгії» («Cloot v. Belgium», § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Щодо обґрунтованості наведених стороною обвинувачення ризиків.
В той же час, слідчий суддя не у повній мірі може погодитися з існуванням ризиків, про які вказує слідчий та прокурор, виходячи за наступного.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини, у справі «Бойченко проти Молдови» (№ 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року), одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу. А у справі «Мамедова проти Росії» (№ 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року) Європейський суд дійшов висновку, що посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Як вказує сторона обвинувачення, усвідомлюючи можливість реального позбавлення волі за вчинене кримінальне правопорушення, ОСОБА_5 , з метою уникнення відповідальності, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, що свідчить про наявний ризик, передбачений пунктом 1 частиною першою ст. 177 КПК України.

Проте вказане стороною обвинувачення в обґрунтування ризику переховування підозрюваного, слідчий суддя оцінює критично, оскільки відомостей, які б підтверджували вказане, слідчому судді надано не було.

Посилання сторони обвинувачення на систематичні факти неявки ОСОБА_5 на офіційні виклики останнього до органу досудового розслідування, для участі у проведенні слідчих дій в якості підозрюваного у кримінальному провадженні, через що його було оголошено у розшук, слідчий суддя визнає безпідставними та необґрунтованими.

Так, з доданих до матеріалів клопотання матеріалів вбачається, що слідчим 28.12.2018 року на ім`я ОСОБА_5 направлено дві повістки з метою явки останнього 31.12.2018 року о 09-00 год. в каб. 715 до ГУНП в Запорізькій області для участі у проведені слідчих дій в якості підозрюваного. У першій повістці зазначена адреса проживання ОСОБА_5 : АДРЕСА_1 , а інша повістка містить неповну адресу проживання ОСОБА_5 : АДРЕСА_4 (а.с. судового провадження 106.).

Крім того, вказані повістки згідно поштової квитанції надіслані на адресу ОСОБА_5 28.12.2018 року о 19-14 год., проте до матеріалів клопотання не надані данні щодо їх отримання ОСОБА_5 або відомості Укрпошти щодо руху вказаних відправлень (а.с. судового провадження 107).

З доданих до матеріалів клопотання матеріалів вбачається, що слідчим 31.12.2018 року на ім`я ОСОБА_5 знов направлено дві повістки з метою явки останнього 02.01.2019 року о 09-00 год. в каб. 715 до ГУНП в Запорізькій області для участі у проведені слідчих дій в якості підозрюваного. Знову ж таки, у першій повістці зазначена адреса проживання ОСОБА_5 : АДРЕСА_1 , а інша повістка містить неповну адресу проживання ОСОБА_5 : АДРЕСА_4 (а.с. судового провадження 109.).

Вказані повістки згідно поштової квитанції надіслані на адресу ОСОБА_5 31.12.2018 року о 09-30 год., проте до матеріалів клопотання не надані данні щодо їх отримання ОСОБА_5 або відомості Укрпошти щодо руху вказаних відправлень(а.с. судового провадження 110).

Також звертає на себе увагу той факт, що вказані повістки направлені в порушення вимог ч. 8 ст. 135 КПК України, а повторна повістка на ім`я ОСОБА_5 скерована на його адресу в день та час (31.12.2018 року о 09-00 год.), коли останній повинен був прибути до органу досудового розслідування для допиту як підозрюваний.
У зв`язку з неявками підозрюваного ОСОБА_5 31.12.2018 року о 09-00 год. та 02.01.2019 року о 09-00 год. 03.01.2019 року слідчим винесено постанову про його розшук (а.с. 113).

Разом з цим, слідчий суддя вважає, що неявки ОСОБА_5 31.12.2018 року о 09-00 год. та 02.01.2019 року о 09-00 год. в каб. 715 до ГУНП в Запорізькій області для участі у проведені слідчих дій в якості підозрюваного не можна визнати неповажними, оскільки у органу досудового розслідування були відсутні відомості про отримання таких викликів особою і такі виклики здійснено з порушенням вимог ст. 135 КПК України, що свідчить про формальний підхід слідчого при вчинені вказаних процесуальних дій та оголошення розшуку ОСОБА_5 .
Звертає на себе увагу і той факт, що на час оголошення розшуку ОСОБА_5 03.01.2019 року, останній не набув у встановленому законом порядку статусу підозрюваного (а.с. судового провадження 113).

Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно ч. 3 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Як вбачається з матеріалів, доданих до клопотання, письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 було вручене особисто 15.02.2019 року, вже після його затримання 14.02.2019 року, разом з цим в матеріалах доданих до клопотання відсутні відомості про вручення письмового повідомлення про підозру станом на 03.01.2019 року у спосіб, визначений КПК України.

Отже, як встановлено слідчим суддею, матеріали клопотання не містять доказів, які б свідчили про ухилення ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду, за матеріалами кримінального провадження вбачається, що сторона обвинувачення мала у розпорядженні данні щодо фактичного місця проживання та офіційного місця роботи ОСОБА_5 , про те не вжила жодних заходів щодо повідомлення особу про виклики та про підозру за вказаними адресами.

Про відсутність намірів ухилення підозрюваний надав переконливі пояснення в судовому засіданні, а також запевнив, що належним чином буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки.

Окрім цього, сторона обвинувачення вказує на ризик ймовірного впливу на потерпілого та свідків, проте вказане твердження можна уникнути шляхом покладення на підозрюваного обов`язку утримуватися від спілкування з певними особами у кримінальному провадженні. Разом з цим матеріали додані до клопотання взагалі не містять відомостей про те, хто визнаний потерпілим по даному кримінальному провадженню та які свідки допитані у кримінальному провадженні, окрім малолітнього свідка ОСОБА_10 , який не вказав на ОСОБА_5 як на особу, що причетна до злочину.

Також, є необґрунтованими доводи обвинувачення про ризики вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, оскільки як свідчать матеріали кримінального провадження останній раніше не судимий та жодного разу до кримінальної відповідальності не притягався, отже вказаний ризик нічим не підтверджено.

Разом з тим, ризик передбачений п. 2 ст. 177 КПК України щодо перешкоджання встановленню істини у кримінальному правопорушенні доводиться з огляду на початкову стадію досудового розслідування, що також відображено у рішенні ЄСПЛ у справі «Яжинський проти Польщі» («Jarzynski v. Poland», § 43).

Частиною 1 ст. 29 Конституції України, передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Так, при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

У справі «Луценко проти України» Європейський суд з прав людини у остаточному рішенні від 19.11.2012 в п. 62 зазначив: «Суд наголошує, що ст. 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або мати гарантії від продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків, встановлений у зазначеному вище положенні, є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме - гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (див. рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), № 38717/04).

Згідно практики ЄСПЛ існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (див. рішення у справі «Смирнова проти Росії» (Smirnova v. Russia), заяви №№ 46133/99 і 48183/99, п. 63, ECHR 2003-IX (витяги)). У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (див. рішення від 23.09.2008 у справі «Вренчев проти Сербії» (Vrenсev v. Serbia), заява № 2361/05, п. 76).

За викладених обставин, вбачається, що клопотання не містить переконливого обґрунтування доводів сторони обвинувачення про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України, а відтак застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до їх застосування.

Вивченням особи підозрюваного ОСОБА_5 , встановлено, що він має постійну реєстрацію та місце проживання, офіційно працевлаштований, має родину, існують міцні соціальні зв`язки, соціально адаптований, учасник бойових дій на сході України, до кримінальної відповідальності не притягався, раніше не судимий.
Отже, долучені до клопотання докази, в своїй сукупності не можуть переконливо свідчити про наявність підстав для застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу.

За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Між тим, відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
З урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, отже, вважає обґрунтованим застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Під час розгляду клопотання слідчому судді від сторони захисту надійшла заява про те, що Народний депутат України ОСОБА_8 виявив бажання про особисту поруку відносно підозрюваного, у зв`язку з чим просили заслухати в судовому засіданні заяву Народного депутата України ОСОБА_8 про особисту поруку.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали заяву сторони захисту щодо заслуховування пояснень Народного депутата України ОСОБА_8 .

В судовому засіданні заслухано Народного депутата України ОСОБА_8 , який зазначив, що має особисті зв`язки з підозрюваним ОСОБА_5 та моральний вплив на нього, завдяки чому зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного, також зазначив, що характеризує ОСОБА_5 позитивно і як людину, і як військовослужбовця-захисника вітчизни, з яких разом приймав участь у бойових діях на Сході України, та він ознайомлений з обов`язками та наслідками порушення підозрюваним процесуальних обов`язків.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 180 КПК України, особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Кількість поручителів визначає слідчий суддя, суд, який обирає запобіжний захід. Наявність одного поручителя може бути визнано достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру.

Відтак, слідчий суддя дійшов висновку про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, яка забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 .

Визначаючи в якості поручителя Народного депутата України ОСОБА_8 , слідчий суддя виходить з наступного.

ОСОБА_8 є Народним депутатом Верховної Ради України VІIІ скликання, а отже є особою, яка заслуговує на особливу довіру, має особисті зв`язки з підозрюваним ОСОБА_5 та моральний вплив на нього, завдяки чому зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного, в його заяві містяться відомості, які характеризують позитивно підозрюваного та він ознайомлений з обов`язками та наслідками порушення підозрюваним процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного cлідчий суддя вважає законним і обґрунтованим застосування до підозрюваного такого запобіжного заходу як особиста порука.

Окрім цього, обираючи відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистої поруки, вважаю за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього декілька обов`язків.
Керуючись ч. 6 ст. 194, ст. 180, 199, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 ,погоджене прокурором відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, п.п. 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, запобіжний захід у вигляді особистої поруки.

Визначити поручителем підозрюваного ОСОБА_5 Народного депутата України ОСОБА_8 .

Покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

- не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- здати на зберігання до відповідального органу державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд і в`їзд в Україну.

Встановити підозрюваному ОСОБА_5 строк виконання покладених на нього обов`язків два місяця, тобто до 15 квітня 2019 року.

Роз`яснити поручителю ОСОБА_8 , що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років; та у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п.п. 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років, та положення ст. 68 КК України, що він поручається за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язується за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу; роз`яснити його право на відмову від прийнятих на себе зобов`язань до виникнення підстав, які тягнуть за собою відповідальність, та необхідність у цьому разі забезпечення явки підозрюваного до органу досудового розслідування чи до суду з метою вирішення питання про заміну йому запобіжного заходу; а також роз`яснити, що у разі невиконання ним взятих на себе обов`язків на нього може бути накладено грошове стягнення від двадцяти до п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1