КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції приміщенні Київського апеляційного суду апеляційні скарги з доповненнями засудженого ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , подану в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 03 березня 2018 року,

за участю сторін у кримінальному провадженні:

прокурорів ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_7 ,

засуджених ОСОБА_6 , ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 03 березня 2018 року заяву засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Київського міського суду від 18 серпня 2000 року залишено без задоволення.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, засуджений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_8 , засуджений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі з доповненнями засуджений ОСОБА_5 просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою кримінальне провадження за його обвинуваченням у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_10 закрити, а призначене покарання у виді довічного позбавлення волі змінити на покарання у виді позбавлення волі на певний строк.
В обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції вимог ч. 4 ст. 466 КПК України щодо необхідності дослідження всіх доказів з приводу оспорюваних обставин, що являється істотним порушенням кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, та вказує на неповноту судового розгляду, що в розумінні ст.ст. 409, 412 КПК України є підставою скасування судового рішення.

Вважає, що досліджені судом першої інстанції докази у своїй сукупності, не лише ставлять під сумнів, а й спростовують висновки суду про його причетність до вбивства ОСОБА_10 . Зазначає, що всупереч ст.ст. 94, 370 КПК України судом першої інстанції не лише проігноровано, а не надано правової оцінки показанням свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 та консультативному висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи ОСОБА_13 від 20 листопада 2014 року, що вказує, на його думку, на вибірковий та необ`єктивний підхід суду першої інстанції до оцінки доказів та дослідження матеріалів кримінального провадження.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні вбивства ОСОБА_10 закрити, а призначене ОСОБА_5 вироком Київського міського суду від 18 серпня 2000 року покарання у виді довічного позбавлення волі змінити на покарання у виді позбавлення на певний строк.
В обґрунтування поданої скарги посилається на істотні порушення судом вимог кримінального процесуального закону, неповноту судового розгляду без дослідження всіх обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого рішення.

Зазначає, що всупереч вимогам ст. 466 КПК України в ході судового розгляду заяв ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Київського міського суду від 18 серпня 2000 року колегією суддів Дарницького районного суду міста Києва не досліджено матеріали витребуваної кримінальної справи № 1-81/2000 в частині оспорюваних заявниками обставин вбивства ОСОБА_10 . Більшість клопотань засуджених щодо дослідження вказаних матеріалів колегією суддів залишено без задоволення.

Вважає оскаржувану ухвалу суду необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню і в контексті положень ч.2 ст.409, ст..414 КПК України, оскільки подальше відбуття ОСОБА_5 призначеного йому покарання у виді довічного позбавлення волі не відповідає особі обвинуваченого та є явно несправедливим через його суворість. Зазначає, що надані суду матеріали, які характеризують особу засудженого, вказують на те, що ОСОБА_5 наділений високими моральними якостями, своїми діями та поведінкою довів, що стає на шлях виправлення, не становить загрози для суспільства та не потребує подальшої абсолютної ізоляції.

В апеляційних скаргах з доповненнями засуджений ОСОБА_6 просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Зазначає, що судом першої інстанції необґрунтовано залишено поза увагою нововиявлені обставини, які підтверджують його невинуватість у вчиненні умисного вбивста ОСОБА_10 , а саме: пояснення свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які вони, не будучи допитаними в ході судового розгляду справи, надали адвокату ОСОБА_8 , про те, що до вбивства ОСОБА_10 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не можуть бути причетні; дані висновків спеціаліста в галузі судової медицини ОСОБА_13 від 15 грудня 2013 року та 20 листопада 2014 року, дані експертного висновку спеціаліста в галузі судової медицини ОСОБА_14 від 12 грудня 2013 року, дані консультації експерта - спеціаліста в галузі судової медицини ОСОБА_15 , дані відповіді лікаря-стоматолога ОСОБА_16 на адвокатський запит, які в сукупності доводять неправильність висновків раніше проведених експертиз; а також дані довідки Прилуцької районної державної адміністрації Чернігівської області про те, що на території Прилуцького району Чернігівської області села Новий Биків ні у 2000 році, ні на даний час немає.

Вказує на порушення його права на захист під час досудового слідства та в суді у 1997-2000 роках, а також на недопустимість наведених у вироку суду доказів.
Окрім того вказує на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що є підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції. Зокрема, в порушення вимог ч.2 ст.76 КПК України, суддя Дарницького районного суду ОСОБА_17 повторно в складі колегії суддів прийняла участь у розгляді вказаної заяви засудженого ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Київського міського суду від 18 серпня 2000 року, після скасування Апеляційним судом міста Києва ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 13 листопада 2015 року, прийнятої колегію у складі суддів ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 .
В апеляційній скарзі з доповненнями захисник ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає про неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Вказує на те, що під час перегляду вироку щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за нововиявленими обставинами в судовому засіданні доведено порушення права засуджених на захист під час досудового слідства та в суді у 1997-2000 роках, що свідчить про порушення судом першої інстанції принципу юридичної визначеності та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Звертає увагу на необгрунтовані висновки суду першої інстанції щодо недоцільності дослідження ряду доказів, що стосуються вбивства ОСОБА_10 , що вказує на неповноту судового розгляду.

Вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення, яке не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки судом при винесенні вироку щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_5 невірно встановлено час, місце, мотиви та спосіб вбивства ОСОБА_10 .

Окрім того вказує на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що є підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції.

Зазначає, що ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 13 листопада 2015 року колегію у складі суддів ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_20 відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про перегляд вироку за нововиявленими обставинами. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 4 лютого 2016р. зазначену ухвалу скасовано та призначено новий розгляду в суді першої інстанції. Однак, в порушення вимог ч.2 ст.76 КПК України, суддя Дарницького районного суду ОСОБА_17 прийняла участь й у новому розгляді цієї заяви засудженого ОСОБА_6 та у складі колегії суддів цього суду вдруге відмовила у її задоволенні, постановивши оскаржувану ухвалу.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засуджених та захисників, які підтримали апеляційні скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги з доповненнями засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 слід задовольнити, апеляційну скаргу з доповненнями засудженого ОСОБА_5 та апеляційну скаргу його захисника ОСОБА_8 слід задовольнити частково виходячи з наступного.
За змістом ст.466 КПК України заява про перегляд судового рішення за ново виявленими обставинами розглядається судом згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для кримінального провадження в суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд.
Відповідно до положень ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Проте, як убачається з матеріалів провадження, наведені вимоги кримінального процесуального закону під час розгляду заяви засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Київського міського суду від 18 серпня 2000 року, виконані не були.
Згідно вимог ч.2 ст.76 КПК України суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції.
З матеріалів провадження вбачається, що ухвалою колегії суддів Дарницького районного суду м. Києва у складі: головуючого-судді ОСОБА_18 , суддів ОСОБА_17 , ОСОБА_21 від 13 листопада 2015 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_6 про скасування вироку Київського міського суду від 18 серпня 2000 року (том. 4 судовий а.с.210-214).
Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 04 лютого 2016 року вказану ухвалу суду скасовано та призначено новий розгляд в суді першої інстанції.
Однак, в порушення наведених вимог ч.2 ст.76 КПК України, суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_17 у складі колегії суддів взяла участь у новому розгляді заяви ОСОБА_6 , яка відмовила у її задоволенні, постановивши оскаржувану ухвалу суду першої інстанції.
Наведена обставина свідчить про розгляд справи незаконним складом суду.

Згідно п.2 ч.2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове рішення ухвалено незаконним складом суду.

Пункт 6 ч.1 ст. 407 КПК України визначає, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 409 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду в разі, якщо суд припустився істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Враховуючи наведене, на думку колегії суддів, судом першої інстанції при розгляді заяви засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Київського міського суду від 18 серпня 2000 року допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, передбачені п. 2 ч.2 ст.412 КПК України.
Таким чином, апеляційна скарга з доповненнями засудженого ОСОБА_5 та апеляційна скарга його захисника ОСОБА_8 підлягають частковому задоволенню, апеляційні скарги з доповненнями засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 задоволенню, ухвала суду першої інстанції скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
При новому судовому розгляді суду необхідно усунути зазначені порушення, а також перевірити доводи поданих апеляційних скарг, оскільки відповідно до ч.2 ст.415 КПК України суд апеляційної інстанції позбавлений можливості наперед вирішувати ті питання, які повинен вирішити суд першої інстанції при розгляді заяви засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Київського міського суду від 18 серпня 2000 року.
Такий висновок відповідає правовим позиціям, висловленим у рішеннях ЄСПЛ, який констатує в аналогічних випадках порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, де зазначено, що кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону. Такі порушення, зокрема, констатовані в рішеннях «Лавенс проти Латвії» (Lavents v Latvia), «Пероте Пеллон проти Іспанії» (Perote Pellon v Spain), «Моїсєєв проти Росії» (Moiseyev v Russia).
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 418, 419, 459, 467 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу з доповненнями засудженого ОСОБА_5 та апеляційну скаргу його захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.
Апеляційні скарги з доповненнями засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 03 березня 2018 року про відмову у задоволенні заяви засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Київського міського суду від 18 серпня 2000 року скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :

___________ _________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_22

Справа № 11-кп/824/341/2018

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_23

Доповідач ОСОБА_1