26.02.2019
Провадження № 1-кс/522/3189/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2019 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , представника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Приморського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , про арешт майна,

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ Приморського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про арешт майна.
Як вбачається з клопотання слідчого, 20.11.2018 о 21 год. 56 хв. в м. Одесі на перехресті вул. Розумовська - Мечникова, що напроти буд. 2 по вул. Прохорівська , водій автомобіля «Renault Docker» д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 рухаючись по вул. Мечникова у напрямку вул. Прохорівська на зелений сигнал світлофора на перехресті з вул. Розумовська не надав переваги у русі автомобілю «Ford Transit» д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 1964 р.н., який рухався по вул. Розумовська у напрямку вул. Мечникова на червоний сигнал світлофора з увімкнутими проблисковими маячками та звуковою сиреною. В результаті ДТП травми отримали: 1. ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , перелом лучової кістки, перелом пальця правої руки; 2. ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 ; 3. ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 , компресійний перелом хребта; 4. ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ЗЧМТ, СГМ.
20.11.2018в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, також оглянутий автомобіль «Ford Transit» р/н НОМЕР_2 та автомобіль «Renault Docker» р/н НОМЕР_1 , які було вилучено та, які зберігаються на майданчику тимчасового утримання автотранспорту № 1 СФДП МВС «Інформ-Ресурси», за адресою: м. Одеса вул. Ак. Вільямса 89-а.
21.11.2018автомобіль «Ford Transit» р/н НОМЕР_2 та автомобіль «Renault Docker» р/н НОМЕР_1 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.
Автомобіль «Ford Transit» р/н НОМЕР_2 . на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 належить - ТОВ «Медичний центр МЕДІКА», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . 17.
Автомобіль «Renault Docker» р/н НОМЕР_1 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 належить - ОСОБА_11 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2
Таким чином автомобіль «Ford Transit» р/н НОМЕР_2 та автомобіль «Renault Docker» р/н НОМЕР_1 , є тимчасово вилученим майном, яке необхідно дослідити шляхом проведення автотехнічної та транспортно- трасологічної експертиз.
У зв`язку з викладеним, у органа досудового розслідування виникла необхідність в арешті автомобіля «Ford Transit» р/н НОМЕР_2 та автомобіль «Renault Docker» р/н НОМЕР_1 , які є речовими доказами та мають суттєве значення для встановлення істини у кримінальному провадженні.
Зазначений автомобіль «Ford Transit» р/н НОМЕР_2 та автомобіль «Renault Docker» р/н НОМЕР_1 мають суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, його арешт потрібен для позбавлення власника можливості відчужувати вказане майно, що б у ході подальшого розслідування мати можливість його дослідження за місцем зберігання, яким є майданчик тимчасового утримання автотранспорту № 1 СФДП МВС «Інформ-Ресурси», за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Вільямса, 89-а.

У судовому засіданні слідчий зазначив, що на даний час відпала потреба у накладенні арешту на зазначені автомобілі.

Представник ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, та подав клопотання про повернення вилученого майна.

Розглянувши клопотання слідчого, заслухавши слідчого, представника, вивчивши надані до клопотання матеріали суд приходить до висновку про наступне:

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 ст.170 КПК України встановлено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Відповідно до ст. 13 Конституції України «держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності». Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності (ст. 41 Конституції України).

Відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Крім того, відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні органу досудового розслідування в особі слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Оскільки, в судовому засіданні слідчий не довів обгрунтованості, підстав та мети арешту зазначеного у клопотанні майна, суд вважає, що за таких обставин застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до порушення прав власника майна, тому у задоволенні клопотання слідчого необхідно відмовити.

Як вже зазначалось, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Таким чином необхідність, мета, завдання арешту на вищезазначені об`єкти взагалі не підтверджені будь-якими документами (доказами).

За таких обставин, в результаті аналізу клопотання та наданих суду матеріалів, суд змушений прийти до висновку, що клопотання слідчого не є обґрунтованим, прокурором та слідчим не доведені достатні підстави у зв`язку з якими потрібно накласти арешт, отже зазначене клопотання задоволенню не підлягає.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 132, 170, 171, 172, 173, 372, 376 КПК України, суддя -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Приморського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.
Клопотання ОСОБА_11 , про повернення вилученого майна задовольнити.
Повернути автомобіль RENAULT DOKKER, 2017 року випуску, двигун-шасі-(кузов, рама) НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , власнику, а саме ОСОБА_11 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_6 ).
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: