Справа № 297/2773/18
Провадження № 1-кп/303/156/19
Номер рядка стат. звіту 41
УХВАЛА
02 січня 2019 року м.Мукачево

МУКАЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
у складі колегії: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретар судового засідання ОСОБА_4

провівши підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, внесеному 24 квітня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000082 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 307 КК України, -
з участю сторін кримінального провадження :
прокурорів військової прокуратури Західного регіону України ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_5
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
В С Т А Н О В И В:
28 грудня 2018 року до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 24 квітня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000082 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 307 КК України.
Під час досудового розслідування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який закінчується 05.01.2019 року.
Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 грудня 2018 року призначено підготовче судове засідання.
У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 просив призначити справу до судового розгляду, вважає, що обвинувальний акт складений із дотриманням вимог ст.291 КПК України, підстав для закриття справи, внесення подання про визначення підсудності немає. Прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 .. На обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 20 липня 2018 року відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з альтернативою внесення застави, який у подальшому продовжено до 05 січня 2019 року. Ризики, зазначені в ухвалах суду про застосування та продовження запобіжного заходу не зменшилися та продовжують існувати, а застосування інших більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, буде недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України.
У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_7 підтримав думку прокурора ОСОБА_6 ..
У підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_8 подав письмове клопотання про повернення обвинувального акту прокурору. На обґрунтування клопотання зазначив, що із змісту обвинувального акта вбачається, що ОСОБА_5 інкримінується незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів та психотропних речовин в особливо великих розмірах, вчинене повторно, що кваліфіковано за ч. З ст. 307 КК України. Місцем вчинення злочинів є м. Мукачево Закарпатської області. Досудове розслідування здійснювалось групою слідчих слідчого управління ГУНП у Львівській області, а процесуальне керівництво - групою прокурорів Військової прокуратури Західного регіону України. Обвинувальний акт складений старшим слідчим відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП у Львівській області ОСОБА_11 та затверджений прокурором другого відділу процесуального керівництва військової прокуратури Західного регіону України ОСОБА_6 .. Вважає, що даний обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, оскільки при його скаладанні та затвердженні слідчий ОСОБА_11 та прокурор ОСОБА_6 діяли не у відповідності з вимогами КПК України, та не у межах наданих їм повноважень. Оскільки ОСОБА_5 не є військовослужбовцем, не є службовою особою, інкриміноване йому діяння не належить до військових злочинів та злочинів у сфері службової діяльності, а злочини по версії обвинувачення були вчинені на території м. Мукачево Закарпатської області, прокурори військової прокуратури Західного регіону України не мали права згідно наказу Генерального прокурора України № 12гн від 29 серпня 2014 року «Про особливості діяльності військових прокуратур» здійснювати процесуальне керівництво. прокурор військової прокуратури ОСОБА_6 не є тим прокурором згідно з визначенням, наведеним в ст. З КПК України, який мав право затверджувати обвинувальний акт, а слідчий ОСОБА_11 не мав права складати обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні, оскільки місце вчинення кримінального правопорушення не знаходиться під юрисдикцією слідчого управління ГУНП у Львівській області. На підставі зазначеного, захисник ОСОБА_8 заперечив проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 ..
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , захисники ОСОБА_9 , ОСОБА_10 підтримали клопотання захисника ОСОБА_8 ..
Заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вивчивши обвинувальний акт долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, матеріали клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , суд приходить до такого висновку.
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_5 обвинувачується у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту, а також незаконному збуті особливо небезпечних наркотичних засобів та психотропних речовин в особливо великих розмірах, вчинене повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. З ст. 307 КК України. Місцем вчинення злочинів є м. Мукачево Закарпатської області, с.Мужієво Берегівського району Закарпатської області.
Досудове розслідування здійснювалось групою слідчих слідчого управління ГУНІІ у Львівській області, а процесуальне керівництво - групою прокурорів військової прокуратури Західного регіону України.
Обвинувальний акт складений старшим слідчим відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП у Львівській області ОСОБА_11 та затверджений прокурором другого відділу процесуального керівництва військової прокуратури Західного регіону України ОСОБА_6 ..
Згідно вимог ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з п. п. 15, 17 ч. 1 ст. З КПК України терміни слідчий і прокурор, що їх вжито в цьому Кодексі, мають таке значення: «прокурор» - особа, яка обіймає посаду, передбачену статтею 17 Закону України "Про прокуратуру", та діє у межах своїх повноважень; «слідчий» - службова особа органу Національної поліції, органу безпеки, органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, органу державного бюро розслідувань, органу Державної кримінально-виконавчої служби України, підрозділу детективів, підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України, уповноважена в межах компетенції, передбаченої цим Кодексом, здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень.
Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що прокурори здійснюють свої повноваження у межах, визначених законом, і підпорядковуються керівникам виключно в частині виконання письмових наказів адміністративного характеру, пов`язаних з організаційними питаннями діяльності прокурорів та органів прокуратури. Відповідно до ч. 2 даної статті, Генеральний прокурор має право видавати письмові накази адміністративного характеру, що є обов`язковими до виконання всіма прокурорами.
Підпунктом 9.2 п. 9 наказу Генерального прокурора України № 12гн від 29 серпня 2014 року «Про особливості діяльності військових прокуратур» наказано військовим прокурорам усіх рівнів забезпечити процесуальне керівництво досудовим розслідуванням військових та інших кримінальних правопорушень, вчинених військовослужбовцями військових формувань та правоохоронних органів України, а також злочинів у сфері службової діяльності, вчинених службовими особами державних органів та установ, указаних у пункті 1 цього наказу, підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях цієї категорії, оскарження судових рішень.
Відповідно до п.10 наказу Генерального прокурора України № 12 ГН від 29 серпня 2014 року «Про особливості діяльності військових прокуратур», у випадках, коли в силу виключних обставин на певних адміністративних територіях не діють територіальні органи прокуратури, які мають здійснювати там нагляд, за рішенням Генерального прокурора України на військові прокуратури може покладатися виконання їх функцій.
Відповідно до п. 15 наказу Генерального прокурора України № 12 ГН від 29 серпня 2014 року «Про особливості діяльності військових прокуратур», військовим прокурорам усіх рівнів у разі виявлення за наслідками здійснення наглядової перевірки кримінального правопорушення у воєнній сфері, не підслідного слідчим прокуратури, або надходження заяв та повідомлень про такі кримінальні правопорушення організовувати внесення відомостей про них до Єдиного реєстру досудових розслідувань, після чого з дотриманням правил підслідності скеровувати кримінальне провадження до органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення, про що інформувати територіального прокурора.
Частиною 7 ст. 214 КПК України встановлено, що якщо відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені прокурором, він зобов`язаний невідкладно, але не пізніше наступного дня, з дотриманням правил підслідності передати наявні у нього матеріали до органу досудового розслідування та доручити проведення досудового розслідування.
Згідно з правилами про підслідність, встановленими ст. 216 КПК України, розслідування злочинів, передбачених ч. З ст. 307 КК України, належить до компетенції слідчих органів Національної поліції.
Відповідно до ч. 1 ст. 218 КПК України досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.
Оскільки ОСОБА_5 не є військовослужбовцем, не є службовою особою, інкриміноване йому діяння не належить до військових злочинів та злочинів у сфері службової діяльності, а злочини по версії сторони обвинувачення були вчинені на території м. Мукачево Закарпатської області, с.Мужієво Берегівського району Закарпатської області, прокурори військової прокуратури Західного регіону України не мали права здійснювати процесуальне керівництво згідно наказу Генерального прокурора України № 12гн від 29 серпня 2014 року «Про особливості діяльності військових прокуратур».
Згідно ч. 1 ст. 218 КПК України слідчі слідчого управління ГУНП у Львівській області не мали права здійснювати досудове розслідування у даному кримінальному провадженні.
Згідно з наведеними вище нормами процесуального права та наказу Генерального прокурора України № 12 ГН від 29 серпня 2014 року «Про особливості діяльності військових прокуратур», військовий прокурор зобов`язаний був після реєстрації даного кримінального провадження з дотриманням правил підслідності скерувати кримінальне провадження до слідчого управління ГУНП у Закарпатській області, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення, та інформувати про це прокурора Закарпатської області.
Отже прокурор військової прокуратури ОСОБА_6 не є тим прокурором згідно з визначенням, наведеним в ст. З КПК України, який мав право затверджувати обвинувальний акт, а слідчий ОСОБА_11 не мав права складати обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні, оскільки місце вчинення кримінального правопорушення не знаходиться під юрисдикцією слідчого управління ГУНП у Львівській області.
Згідно вимог ч.1 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором.
Відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення: повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.
Оскільки обвинувальний акт складений слідчим і затверджений прокурором, які згідно з вимогами КПК України, не мали таких повноважень, такий обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, а тому підлягає поверненню прокурору.
Відповідно до п.1 ст.5 Європейської Конвенції про захист прав і основних свобод людини, нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом у окремих випадках.
Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотання учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ оприлюднив інформаційний лист щодо вжиття заходів, пов`язаних із порушеннями, встановленими в рішенні Європейського суду з прав людини від 9 жовтня 2014 року у справі "Чанєв проти України", яким роз`яснено наступне: «ч. 3 ст. 315 КПК містить норму, яка чітко регулює питання продовження запобіжних заходів у кримінальному провадженні, строк застосування яких не обмежений (наприклад, застава, особиста порука тощо). Щодо застосування запобіжних заходів, що обмежені терміном дії (домашній арешт, тримання під вартою тощо), визначених ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування, судам необхідно враховувати, що обрання, продовження дії таких запобіжних заходів під час підготовчого судового засідання суд здійснює за клопотанням учасників судового провадження з урахуванням вимог глави 18 КПК.».
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.307 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.
Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 20 липня 2018 року відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 днів з альтернативою внесення застави в розмірі 15500000 грн. та з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1-4, 8 ч.5 ст. 194 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 12 вересня 2018 року строк тримання під вартою ОСОБА_5 продовжено на 60 днів з альтернативою внесення застави в розмірі 15500000 грн. та з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1-4, 8 ч.5 ст. 194 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 07 листопада 2018 року строк тримання під вартою ОСОБА_5 продовжено на 60 днів до 05 січня 2019 року включно з альтернативою внесення застави в розмірі 4000000 грн. та з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1-4, 8 ч.5 ст. 194 КПК України.
До вказаного часу судове провадження не може бути завершене.
Відповідно до ч.1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Підставою доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 є наявність обґрунтованої підозри та обвинувачення у вчиненні ними кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду, зважаючи на тяжкість покарання, що йому загрожує у випадку визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину), чим самим ухилятися від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків; вчинити інше кримінальне правопорушення, чи завершити вчиняти розпочате кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки із кримінальними елементами з числа осіб ромської національності, а також особами, які ведуть злочинний спосіб життя та займаються збутом наркотичних засобів у Республіці Угорщина, а також наявність вагомих доказів про вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Суд зважає на те, що під час судового провадження важливим також є захист свідків, що слугує забезпеченню належного відправлення правосуддя шляхом отримання показань свідків без будь-яких перешкод.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого
ОСОБА_5 суд враховує його вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання, сімейний стан, майновий стан, характеристику, наявність судимостей.
Ризики, які служили підставою для обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, своєї актуальності не втратили та виправдовують подальше застосування до обвинуваченого такого запобіжного заходу. Строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою не виходить за межі розумного. Підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на інший, більш м`який, не вбачається. До того ж, такий строк перебування обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою не можна визнати таким, що є свавільним або таким, що порушує принцип справедливої співрозмірності. Продовжуючи тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 суд застосовує таке обмеження його права на свободу, виходячи з потреб цього судового розгляду, який несе за собою великий суспільний інтерес, як суворий виняток із загального правила презумпції на користь свободи та гарантій недопущення свавільного затримання і тримання під вартою, які з огляду на практику Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України») для суду залишається домінантним керівним принципом і в цьому випадку, враховуючи мету застосування запобіжного заходу - допровадження обвинуваченого до компетентного судового органу, як того вимагають справжні інтереси суспільства щодо повного, неупередженого та як можливо швидкого у продовж розумного строку проведення цього судового розгляду.
Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях управління процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність військової прокуратури Західного регіону України ОСОБА_6 про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою.
Керуючись: главою 18 КПК України, ст. ст. 216, 218, 314, ч.3 ст.315, 371, 372, 376 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Клопотання захисника ОСОБА_8 про повернення обвинувального акту прокурору - задовольнити.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 24 квітня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000082 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 307 КК України, - повернути прокурору військової прокуратури Західного регіону України.
Клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях управління процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність військової прокуратури Західного регіону України ОСОБА_6 про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою - задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , на строк 60 днів до 03 березня 2019 року включно, з утриманням у Державній установі «Закарпатська установа виконання покарань (№9)».
Визначений раніше ОСОБА_5 розмір застави (в порядку частини 3 статті 183 КПК України) розмір застави у розмірі 4000000 грн. залишити без змін.
Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною чи юридичною особою, окрім юридичної особи державної або комунальної власності або такої, що фінансується з місцевого, державного бюджету, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.
Покласти на ОСОБА_5 в разі внесення ним застави наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою;
- не відлучатися із м.Мукачево Закарпатської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- утримуватися від спілкування зі свідками сторони обвинувачення ( ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 ;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити ОСОБА_5 , що в разі внесення застави у визначеному розмірі, оригінал документа з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 з-під варти, повідомивши про це Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити до Закарпатської УВП № 9.
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Повний текст ухвали проголошено о 13 год. 00 хв. 04 січня 2019 року в приміщені Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області за адресою: м. Мукачево, вул. Л.Толстого, 13 Закарпатської області.
Головуючий суддя ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

ОСОБА_3