Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

21 лютого 2019 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі :
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_5 на постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 09 червня 2017 року, якою встановлено щодо ОСОБА_6 адміністративний нагляд,

в с т а н о в и л а :

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_5 просить поновити строки апеляційного оскарження вказаного судового рішення, зазначену ухвалу скасувати та винести нову постанову, якою відмовити у задоволенні подання начальника ДУ «Городищенська виправна колонія (№96)» про встановлення адміністративного нагляду стосовно ОСОБА_6 . На обґрунтування вимог зазначив, що копію ухвали суду отримав лише 29 червня 2017 року.

Також зазначив, що подання начальника виправної колонії про встановлення адміністративного нагляду не відповідає вимогам Закону, оскільки у ньому не обґрунтовано доцільності пропонованої кількості проходження засудженим реєстрації в органах внутрішніх справ та обмежень щодо відвідування місць, де дозволено продаж спиртних напоїв на розлив, заборони виходу з дому за місцем проживання в період з 22 год. до 06 год. наступної доби. В порушення вимог ч.3 ст.5 Закону до подання не додано копії вироку, як доказу, що ОСОБА_6 є суб`єктом п. «б» ч.1 ст.1 цього Закону.

Постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 09 червня 2017 року встановлено щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративний нагляд на строк 12 місяців та встановлено обмеження:

1. заборонено вихід з дому по місцю проживання в період з 22 год. до 06 год. наступної доби;

2. заборонено виїзд в особистих справах за межі району проживання (міста) без дозволу територіальних органів поліції;
3. проходити реєстрацію в територіальних органах поліції за місцем проживання до трьох разів на місяць;

4. заборонено відвідувати місця, де дозволено продаж спиртних напоїв на розлив.

В обґрунтування цього рішення суд зазначив, що за час відбування покарання засуджений ОСОБА_6 допускав порушення режиму утримання, був засуджений за тяжкий злочин.

Ухвалою судді апеляційного суду від 18 липня 2017 року було відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 , поданої в інтересах ОСОБА_6 , на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 09 червня 2017 року про встановлення адміністративного нагляду (а.с.28-29).

Постановою Верховного Суду від 04 грудня 2018 року задоволено касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 та скасовано вказану ухвалу апеляційного суду і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції (а.с.66-70).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що цю скаргу слід задовольнити.

Згідно приписів ч.ч.1, 2 ст.349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), після скасування вироку або ухвали судом касаційної інстанції суд першої або апеляційної інстанції здійснює судове провадження згідно із загальними вимогами, передбаченими цим Кодексом, в іншому складі суду. Вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді.

Як зазначив у згаданій ухвалі касаційний суд, ст.55 Конституції України (далі Конституція) визначає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в судi рiшень, дiй чи бездiяльностi органiв державної влади, органiв мiсцевого самоврядування, посадових i службових осiб. Положення п.8 ч.1 ст.169 Конституції визначає одну з основних засад судочинства забезпечення права на апеляційний перегляд справи, і таким чином закріплює гарантії перевірки в апеляційному порядку судових рішень

Згідно положень ст.1 закону «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» (далі - Закону), адміністративний нагляд становить собою систему тимчасових примусових профілактичних заходів спостереження і контролю за поведінкою окремих осіб, звільнених з місць позбавлення волі, що здійснюються органами внутрішніх справ. За правилами ст.2 Закону, такий нагляд встановлюється з метою запобігання вчиненню злочинів окремими особами, звільненими з місць позбавлення волі, і здійснення виховного впливу на них.

Відповідно до порядку, визначеного у ст.5 цього Закону адміністративний нагляд встановлюється виключно судом, а постанова судді може бути оскаржена в установленому законом порядку.

Буквальне тлумачення зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що постанова про встановлення адміністративного нагляду може бути оскаржена в установленому законом порядку.

Згідно п.1 ст.2 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) кожен, кого суд визнав винним у вчиненні кримінального правопорушення, має право на перегляд судом вищої інстанції факту визнання його винним або винесеного йому вироку. Здійснення цього права, включаючи підстави, на яких воно може бути здійснене, регулюються законом.

Аналіз положень загаданого Закону в частині кола осіб, до яких такий нагляд може бути застосований, підстав його застосування, а також підстав та порядку його припинення свідчить про те, що застосування адміністративного нагляду є одним з наслідків засудження особи та випливає з судового рішення, яке набрало законної сили (щодо осіб, визначених у пункті «г» статті 3 цього Закону), або ж матеріалів установ виконання покарань або органів Національної поліції, що характеризують поведінку засудженого під час відбування покарання, або ж після його відбування. Встановлення такого нагляду можливе в межах строків судимості як наслідку засудження кримінально-правового характеру.

Відповідно до вимог ст.24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій або бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.

За правилами ч.1 ст.538 КПК після відбуття покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі суд, який ухвалив вирок, має право розглянути питання про зняття судимості з цієї особи за її клопотанням. Крім того, згідно ст.539 КПК питання, які виникають під час виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом У відповідності до ч.5 ст.539 КПК за наслідками розгляду клопотання (подання) суд постановлює ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Колегія суддів зазначає, що гарантії права на оскарження судового рішення, постановленого в порядку закону «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» передбачено самим Законом, а заходи адміністративного нагляду за своєю правовою природою відносяться до питань, які пов?язані із засудженням особи та виникають під час або після виконання вироку. В свою чергу, КПК врегульовує право на апеляційне оскарження судових рішень, постановлених в порядку виконання вироку.

Так ч.6 ст.539 КПК передбачено, що за наслідками розгляду клопотання (подання) суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку. В свою чергу, ст.395 КПК встановлює строки апеляційного оскарження. Зокрема апеляційна скарга може бути подана: 1) на вирок або ухвалу про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру - протягом 30 днів з дня їх проголошення; 2) на інші ухвали суду першої інстанції - протягом семи днів з дня її оголошення.

Із заяви захисника ОСОБА_5 вбачається, що копію оскарженого судового рішення йому надано 29 червня 2017 року (а.с.23). У встановлений законом строк - 03 липня 2017 року апеляційна скарга захисника ОСОБА_5 надійшла в суд (а.с.24-25).

З урахуванням вказаних обставин даного судового провадження колегія суддів вважає, що не має підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки апелянтом такого - не пропущено.

Також колегія суддів враховує, що матеріали даного судового провадження містять розписку засудженого ОСОБА_6 від 03.05.2017 р. на адресу місцевого суду, з тексту якої вбачається, що засудженому «роз`яснено вимоги законодавства України що я маю можливості у встановленому порядку повідомити адвоката або іншого фахівця у галузі права, які за законом мають право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, приймати участь у засіданні суду по розгляду питання щодо встановлення відносно мене адміністративного нагляду». Там же міститься рукописний запис «не згідний» та підпис ОСОБА_6 (а.с.12).

Водночас, з доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі, засудженій до покарання у виді позбавлення волі…, від 15 червня 2017 року №017-0000833 вбачається, що підставою для його видання стало звернення ОСОБА_6 від 07 червня 2017 року. Тобто на день розгляду подання засудженим було висловлено бажання скористатись правовою допомогою і адвокат ОСОБА_5 був призначений для представництва інтересів засудженого ОСОБА_6 в суді (а.с.21). При цьому тільки після призначення захисника, адвокат ОСОБА_5 подав суду 19 червня 2017 року заяву засудженого ОСОБА_6 про розгляд подання за відсутності засудженого (а.с.18,19). За даними супровідного листа, в цей же день районний суд надіслав дві копії оскарженої постанови місцевого суду начальнику Городищенської виправної колонії (а.с.16).

Отже, не переконавшись в тому, що у засудженого відсутнє бажання скористатись своїми правами та не з`ясувавши з чим же ОСОБА_6 не погодився, суд розглянув подання без участі засудженого, захисника, чим порушив право на захист.

За вимогами ч.3 ст.5 Закону, разом з поданням до суду надсилаються копія вироку та матеріали, що свідчать про необхідність встановлення адміністративного нагляду за відповідною особою. Проте вказаних вимог дотримано не було до подання начальника виправної колонії копії вироку не долучено, а суд першої інстанції вказану обставину залишив без належної уваги. Однак згідно п.«б» ст.3 Закону адміністративний нагляд встановлюється щодо засуджених до позбавлення волі за тяжкі, особливо тяжкі злочини або засуджених два і більше разів до позбавлення волі за умисні злочини, якщо під час відбування покарання їх поведінка свідчила, що вони вперто не бажають стати на шлях виправлення і залишаються небезпечними для суспільства.

Таким чином, як правильно зазначив захисник в апеляційній скарзі, вказаний недолік, унеможливив перевірку відповідності подання щодо суб?єктності засудженого цьому Закону.

За вказаних обставин та відповідно до повноважень суду апеляційної інстанції, передбачених п.4 ч.1 ст.407 КПК, постанову місцевого суду слід скасувати з вказаних вище підстав - невідповідністю висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам справи (п.2 ч.1 ст.409 КПК), та ухвалити нову ухвалу.

При цьому колегія суддів враховує, що пунктом 1 статті 6 Конвенції, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як встановлено національним законодавством - ч.1 ст.28 КПК, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

З огляду на вказане апеляційний суд констатує, що на даний час такий строк закінчився, а тому в задоволенні подання начальника виправної колонії про встановлення адміністративного нагляду слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_5 - задовольнити.
Постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 09 червня 2017 року про встановлення адміністративного нагляду стосовно ОСОБА_6 - скасувати.
Відмовити у задоволенні подання начальника Державної установи «Городищенська виправна колонія (№96)» ОСОБА_7 про встановлення адміністративного нагляду відносно ОСОБА_6 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3