Ухвала

22 січня 2019 року
м. Київ
Провадження № 51-7595ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 20 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 04 квітня 2018 року,

встановив:

ОСОБА_4 29.12.2018 року повторно подала касаційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження. Як на підставу для поновлення строку вона посилається на те, що при подачі первинної касаційної скарги (датовану 16.07.2017 року) вважала, що строк на касаційне оскарження не пропустила так, як ухвалу апеляційного суду отримала лише 16.04.2018 року, а також не вказала про поважну причину пропуску строку на касаційне оскарження вказаних судових рішень те, що вона перебувала на денному стаціонарі у лікарні з 03.07.2018 року по 17.07.2018 року.

Перевіривши касаційну скаргу з клопотанням та копії судових рішень, колегія суддів вважає, що у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження необхідно відмовити, а касаційну скаргу повернути скаржнику виходячи з наступного.

З матеріалів касаційного провадження вбачається, що ухвалою колегії суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 23 липня 2018 року ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження вказаних судових рішень, а касаційну скаргу датовану 16.07.2018 року повернуто на підставі п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК України касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Частиною 1 ст. 117 КПК України передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише в тому випадку, якщо судом буде визначено поважність причини пропуску цього строку. Поняття поважних причин пропуску строків є оцінним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

З копії ухвали апеляційного суду убачається, що ОСОБА_4 була присутня під час розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції.

З урахуванням наведеного, строк подачі касаційної скарги обчислюється з моменту вручення копії судового рішення лише у випадку, якщо особа перебуває під вартою, а тому останній день для подачі касаційної скарги ОСОБА_4 був 05 липня 2018 року.
Також, не можна визнати поважною причиною пропуску строку на касаційне оскарження вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 20 березня 2017 року та ухвали Апеляційного суду міста Києва від 04 квітня 2018 року перебування ОСОБА_4 на денному стаціонарі у лікарні в період з 03.07.2018 року по 17.07.2018 року так, як вказаний строк для подачі касаційної скарги закінчився 05 липня 2018 року (тобто на третій день перебування її на денному стаціонарі), а тому скаржник не була позбавлена можливості підготувати та звернутися із касаційною скаргою у вищенаведений строк на касаційне оскарження.

Враховуючи наведені причини пропуску строку, колегія суддів вважає, що прохання ОСОБА_4 про поновлення строку на касаційне оскарження не підлягає задоволенню, а причини його пропуску не є поважними.
Крім того, відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 квітня 2017 року № 5 - 440 кс (15) 16, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Також, суд звертає увагу, що у рішенні від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).
Інших причин пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень, які б касаційний суд міг визнати поважними, у поданому клопотанні не наведено.
За таких обставин відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК суд вважає, що касаційну скаргу ОСОБА_4 слід повернути, у зв`язку з її поданням після закінчення строку касаційного оскарження та відсутністю підстав для його поновлення.

На підставі викладеного та керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 Кримінального процесуального кодексу України, суд

постановив:
Відмовити ОСОБА_4 у поновленні строку на касаційне оскарження вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 20 березня 2017 року та ухвали Апеляційного суду міста Києва від 04 квітня 2018 року і повернути їй касаційну скаргу разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3