Справа № 753/9792/17 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1406/2019 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.156, ч.2 ст.155 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
із участю

прокурора ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7
представника потерпілої ОСОБА_8
законного представника потерпілої ОСОБА_9
захисника ОСОБА_10
обвинуваченого ОСОБА_11

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_10 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 18 грудня 2018 року, яким

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, такого, що має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.155, ч.2 ст.156 КК України, та призначено йому покарання:

за ч.2 ст.155 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

за ч.2 ст.156 КК України у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_11 покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.

На основі ст.72 КК України ОСОБА_11 у строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, із 03.04.2017 року до вступу вироку в законну силу.

Строк відбування покарання ОСОБА_11 ухвалено відраховувати з 03.04.2017 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_11 у виді тримання під вартою в ДУ «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України до вступу вироку в законну силу залишено без змін.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 задоволено повністю; стягнуто з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_7 100 000 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Цим же вироком вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.

Згідно з вироком районного суду ОСОБА_11 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.155, ч.2 ст.156 КК України, вчинених за наступних обставин.

20.09.2014 року приблизно о 15 год. 00 хв. ОСОБА_13 , перебуваючи за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , маючи намір на вчинення розпусних дій відносно малолітньої падчерки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , достовірно знаючи, що остання являється малолітньою та він являється її вітчимом, діючи умисно, з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на вчинення розпусних дій відносно ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що вона являється малолітньою, користуючись віковою і фізичною перевагою, відсутністю поряд сторонніх осіб, з метою задоволення статевої пристрасті, оголив потерпілу ОСОБА_7 та усвідомлюючи, що вчиняє розпусні дії, які мають сексуальний характер, став торкатися руками до статевих органів малолітньої ОСОБА_7 .

Крім того, 04.02.2015 року приблизно о 15 год. 00 хв. ОСОБА_13 , перебуваючи за місцем свого проживання, за вищевказаною адресою разом з малолітньою падчеркою ОСОБА_7 , керуючись умислом, направленим на задоволення статевої пристрасті природним способом, умисно, усвідомлюючи та достовірно знаючи, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , являється особою, яка не досягла статевої зрілості, а він являється її вітчимом, запропонував вступити з ним в статеві зносини природним способом, на що остання погодилась, усвідомлюючи характер запропонованих дій.

Після чого, ОСОБА_13 , користуючись відсутністю поряд сторонніх осіб, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на задоволення статевої пристрасті природним способом з особою, яка не досягла статевої зрілості, без застосування фізичного насильства та погрози його застосування, добровільно, вступив у статеві зносини природним способом з падчеркою ОСОБА_7 , яка усвідомлювала характер дій відносно неї.

Крім того, 05.09.2015 року приблизно о 08 год. 30 хв. ОСОБА_11 , перебуваючи за місцем свого проживання, разом з неповнолітньою падчеркою ОСОБА_7 , керуючись умислом, направленим на задоволення статевої пристрасті природним способом, умисно, усвідомлюючи та достовірно знаючи, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , являється особою, яка не досягла статевої зрілості, а він являється її вітчимом, запропонував вступити з ним в статеві зносини природним способом, на що остання погодилась, усвідомлюючи характер запропонованих дій.

Після чого, ОСОБА_11 , користуючись відсутністю поряд сторонніх осіб, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на задоволення статевої пристрасті природним способом з особою, яка не досягла статевої зрілості, без застосування фізичного насильства та погрози його застосування, добровільно, вступив у статеві зносини природним способом з падчеркою ОСОБА_7 , яка усвідомлювала характер дій відносно неї.

Крім того, 16.11.2016 року приблизно о 15 год. 00 хв. ОСОБА_11 , перебуваючи за місцем свого проживання, разом з неповнолітньою падчеркою ОСОБА_7 , керуючись умислом, направленим на задоволення статевої пристрасті природним способом, умисно, усвідомлюючи та достовірно знаючи, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , являється особою, яка не досягла статевої зрілості, а він являється її вітчимом, запропонував вступити з ним в статеві зносини природним способом, на що остання погодилась, усвідомлюючи характер запропонованих дій.

Після чого, ОСОБА_14 , користуючись відсутністю поряд сторонніх осіб, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на задоволення статевої пристрасті природним способом з особою, яка не досягла статевої зрілості, без застосування фізичного насильства та погрози його застосування, добровільно, вступив у статеві зносини природним способом з падчеркою ОСОБА_7 , яка усвідомлювала характер дій відносно неї.

Крім того, 13.02.2017 року приблизно о 15 год. 00 хв. ОСОБА_11 , перебуваючи за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 разом з неповнолітньою падчеркою ОСОБА_7 , керуючись умислом, направленим на задоволення статевої пристрасті природним способом, умисно, усвідомлюючи та достовірно знаючи, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , являється особою, яка не досягла статевої зрілості, а він являється її вітчимом, запропонував вступити з ним в статеві зносини природним способом, на що остання погодилась, усвідомлюючи характер запропонованих дій.

Після чого, ОСОБА_11 , користуючись відсутністю поряд сторонніх осіб, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на задоволення статевої пристрасті природним способом з особою, яка не досягла статевої зрілості, без застосування фізичного насильства та погрози його застосування, добровільно, вступив у статеві зносини природним способом з падчеркою ОСОБА_7 , яка усвідомлювала характер дій відносно неї.

Крім того, 03.04.2017 року приблизно о 08 год. 30 хв. ОСОБА_11 , перебуваючи за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 разом з неповнолітньою падчеркою ОСОБА_7 , керуючись умислом, направленим на задоволення статевої пристрасті природним способом, умисно, усвідомлюючи та достовірно знаючи, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , являється особою, яка не досягла статевої зрілості, а він являється її вітчимом, запропонував вступити з ним в статеві зносини природним способом, на що остання погодилась, усвідомлюючи характер запропонованих дій.

Після чого, ОСОБА_13 , користуючись відсутністю поряд сторонніх осіб, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на задоволення статевої пристрасті природним способом з особою, яка не досягла статевої зрілості, без застосування фізичного насильства та погрози його застосування, добровільно, вступив у статеві зносини природним способом з падчеркою ОСОБА_7 , яка усвідомлювала характер дій відносно неї.

Не погоджуючись із вказаним рішенням захисником ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 подано апеляційну скаргу, у якій він не оспорюючи вирок в частині правильності кваліфікації дій ОСОБА_11 та доведеності його вини у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.155, ч.2 ст.156 КК України, просить змінити вирок Дарницького районного суду м. Києва від 18.12.2018 року та призначити ОСОБА_11 за ч.2 ст.155, ч.2 ст.156 КК України більш м`яке покарання.

Свої вимоги мотивує тим, що при ухваленні судом першої інстанції неправильно застосовано закон про кримінальну відповідальність та призначено ОСОБА_11 покарання, що не відповідає ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого. Апелянт зазначає, що місцевий суд формально перерахував обставини, які вплинули на міру призначеного покарання, але фактично залишив поза увагою, що ОСОБА_11 раніше не судимий, вперше притягається до кримінальної відповідальності, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочинів, повністю визнав цивільний позов потерпілої щодо компенсація моральної шкоди, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання. Крім цього, районний суд призначаючи покарання за два різних кримінальних правопорушення, відповідальність за які передбачена положеннями різних статей КК України, але санкції яких є абсолютно тотожними, визначив покарання за один злочин на рівні нижньої межі санкції, а за інший на рівні вищої, жодним чином не мотивувавши такого рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника ОСОБА_10 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, законного представника потерпілої ОСОБА_9 та представника потерпілої ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та вважали рішення суду першої інстанції обґрунтованим, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону місцевим судом було дотримано в повній мірі.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_11 за ч.2 ст.156, ч.2 ст.155 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року передбачено, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно з положеннями ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_11 суд першої інстанції врахував дані про особу обвинуваченого, котрий вперше притягується до кримінальної відповідальності, на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, його стан та поведінку до і після вчинення кримінальних правопорушень, щире каяття, як обставину, яка відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому, ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, які кримінальний закон відносить до тяжких злочинів, обставини кримінального провадження, значну кількість епізодів злочинної діяльності, їх тяжкі наслідки у вигляді психічного розладу у потерпілої ОСОБА_7 , відсутність обставин, які згідно з ст.67 КК України обтяжують йому покарання, думку потерпілих про призначення обвинуваченому максимального покарання.

Підсумовуючи зазначене, місцевий суд обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_11 не можливе без ізоляції від суспільства та призначив йому покарання у межах санкцій ч.2 ст.155, ч.2 ст.156 КК України з урахуванням вимог ст.70 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років.

Колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання в повній мірі відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження нових злочинів і домірне скоєному, а вимоги апеляційної скарги про призначення ОСОБА_11 більш м`якого покарання, є такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд приходить до переконання, що підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції відсутні, а тому в задоволенні апеляційної скарги захисника необхідно відмовити, а вирок районного суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , залишити без задоволення.

Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 18 грудня 2018 року відносно ОСОБА_11 без змін.

Головуючий :

Судді :