ДОВГИНЦІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
Справа №211/3267/18
Провадження № 1-кп/211/549/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 р. Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2

за участю прокурора- ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу кримінальне провадження №0000773 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Новогригорівка, Криворізького району, Дніпропетровської області, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, на утриманні неповнолітніх та інших осіб не має, офіційно не працює та не навчається, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

16.06.2005року Криворізьким районним судом Дніпропетровської області, за ст. 15, ст.185 ч.3 КК України, засуджений до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст..75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

17.11.2005року Криворізьким районним судом Дніпропетровської області, за ст. 185 ч.3 КК України, засуджений до 4 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

26.07.2007року Софіївським районним судом, за ст.152 ч.1 КК України, засуджений 4 роки позбавлення волі, на підставі ст.71 ч.2 КК України частково поєднане покарання призначене по вироку Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 17.11.2005, та остаточне до відбуття покарання 5 років позбавлення волі. Звільнився 08.05.2012 по відбуттю строку покарання.

18.07.2012року Криворізьким районним судом Дніпропетровської області, за ст. 185 ч.3 КК України, засуджений до 3 років позбавлення волі. Звільнився 04.03.2015 умовно достроково не добув покарання 3 місяці 14 днів;

18.08.2015року Криворізьким районним судом Дніпропетровської області, за ст. 185 ч.3, 76 КК України, засуджений до 3 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

25.11.2015року Криворізьким районним судом Дніпропетровської області, за ст. 185 ч.3 КК України, засуджений до 4 роки позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України по сукупністю вироків частково доєднати невідбуте покарання о вироку Криворізького районного суду від 18.08.2015, до відбування покарання 3 роки 4 місяці позбавлення волі;

24.12.2015 Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу, за ст. 185 ч.2, 190 ч.2, 70 ч.1 КК України, засуджений до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.71 ч.4 КК України до відбування покарання 3 роки 4 місці позбавлення волі;

29.12.2015 Криворізьким районним судом Дніпропетровської області, за ст. 185 ч.2 КК України, засуджений до 2 роки позбавлення волі, на підставі ст.70 ч.4 та 70 ч.5 КК України до відбування покарання 3 роки 4 місці позбавлення волі. Звільнився 03.11.2017 умовно-достроково невідбуте покарання 11 місяців 27 днів;

25.05.2018 року Криворізьким районним судом Дніпропетровської області за ч.1,2,3 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до 3 років 5 місяців позбавлення волі;

17 вересня 2018 року Дзержинським районним судом м.Кривого Рогу за ч.1 ст.187, ч.1 ст.71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:
05.05.2018 приблизно о 05:30 годині, ОСОБА_4 , проходячи біля стадіону «Локомотив», котрий розташований по вулиці Башкірська, 26 в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу, побачив раніше не знайому жінку - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка йшла попереду нього. В цей же момент у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, спрямований на вчинення на ОСОБА_6 нападу з метою заволодіння її майном шляхом, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.

Одразу після цього, ОСОБА_4 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на власне незаконне збагачення шляхом нападу, поєднаного із насильством, яке є небезпечним для здоров`я потерпілої з метою заволодіння чужим майном та звернення його на свою корись, з корисливих мотивів, розуміючи, що його дії носять відкритий характер для потерпілої, переконавшись, що поряд немає сторонніх осіб та за ними ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наздогнав ОСОБА_6 та став попереду неї, застосував до останньої насильство, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи в момент скоєння злочину, а саме: схопив її правою рукою за шию та почав стискувати руку і клонити потерпілу ОСОБА_6 до землі, після чого сказав: «Знімай сережки». Не маючи можливості чинити опір, у зв`язку зі своїм віком, потерпіла почала прохати ОСОБА_4 залишити її, однак ОСОБА_4 , не зважаючи на прохання останньої, продовжував клонити потерпілу до землі, здавлюючи при цьому її шию рукою.

Надалі, коли потерпіла ОСОБА_6 опинилась на землі, ОСОБА_4 , тримаючи останню за шию рукою та здавлюючи її, зняв з вух потерпілої ОСОБА_6 - сережки у вигляді шарику виготовлені з дорогоцінного металу золото 585 проби, вагою 4 грами (обидві), вартість яких згідно судово-товарознавчої експертизи № 2239 від 14.06.2018 складає 4534 гривень 68 копійок та з безіменного пальця лівої руки потерпілої ОСОБА_6 - каблучку у вигляді «сітки» з дорогоцінного металу золото 585 проби, вагою 4 грами, вартість якої згідно судово-товарознавчої експертизи № 2239 від 14.06.2018 складає 4534 гривень 68 копійок, після чого остання втратила свідомість на деякий час.

Надалі, ОСОБА_4 обернувши вказані речі на свою користь, з місця скоєння злочину зник, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток, сума якого згідно судової товарознавчої експертизи №2239 від 14.06.2018 становить 9069 гривень 36 копійок, та тілесні ушкодження у вигляді синців передньої поверхні шиї ліворуч та по серединній лінії, які виникли по типу здавлення та які згідно висновку експерта №699 від 23.05.2018 відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі що мають незначні скороминучі наслідки. П.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 №6.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю, суду пояснив, що він 05.05.2018 року вранці, проходив біля стадіону, побачив потерпілу, напав на неї та зняв сережки та каблучку.

Суд, враховуючи, що обвинувачений визнав себе винним у повному обсязі, щодо фактичних обставин вчинення злочину та вказані обставини ніким не оспорюються, а його свідчення дають достатні підстави не сумніватися у добровільності його позиції, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, вважає необхідним визнати недоцільним дослідження доказів, що маються у кримінальному провадженні, щодо обставин, які ніким не оспорюються (зокрема скоєння обвинуваченим даного злочину та його обставин), та обмежити обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом обвинуваченого та дослідженням деяких письмових доказів та документів, що характеризують його особу.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 в нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.

Вирішуючи питання про міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, повністю визнав себе винним та покаявся в скоєному, характеризується негативно, під наглядом лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, які б пом`якшували покарання на підставі ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, передбаченою ст. 67 КК України, що обтяжує покарання є рецидив злочинів та вчинення злочину щодо особи похилого віку.

На підставі викладеного суд приходить до переконання про обрання обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі. Таке покарання на думку суду є справедливим, та у розумінні ст.50 КК України необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів. Підстав для застосування вимог ст.69,75 КК України суд не вбачає. Крім того вважає необхідним застосування ч.4 ст.70 КК України за вироком Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 17.09.2018 року.

З наведених вище обставин суд не вбачає підстав для застосування іншого виду покарання.

Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до ст..100 КПК України.

Судові витрати відсутні.

Цивільний позов потерпілою не заявлявся.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 70 ч.4 КК України остаточно призначити покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за попереднім вироком Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.09.2018 року та остаточно призначити до відбування 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Строк покарання обчислювати з 30.05.2018 року.

Запобіжний захід не обирався.

Речові докази сорочку, вилучену 23.06.2018 року в ході обшуку житла, що знаходиться на зберіганні в кімнаті речових доказів Довгинцівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області повернути ОСОБА_4 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з моменту проголошення вироку, а особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку .

Суддя: ОСОБА_1