Справа № 727/7464/18
Провадження № 1-кп/727/18/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 січня 2019р. Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Чернівці кримінальне провадження №0001424 від 26.06.2018 року по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, громадянина України, не одруженого, із професійно-технічною освітою, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України;

сторони та учасники кримінального провадження :

прокурор ОСОБА_4

потерпілий ОСОБА_5

захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинувачений ОСОБА_3 .

В с т а н о в и в:

17.04.2018р. близько 01 год. ОСОБА_8 , перебуваючи на дискотеці на першому поверсі нічного клубу «Сфера», що розташований по вул. Головній, 130-А, в м. Чернівці, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_5 , наніс останньому один удар правою ногою в ліву частину обличчя, від якого останній впав. Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_3 . ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження у вигляді лінійного перелому передньої стінки лівої верхньощелепної пазухи, перелому бокових стінок носу, що відносяться до середнього ступеня тяжкості, як такі, що призвели до тривалого розладу здоров`я.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.. 122 ч.1 КК України, тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений вину визнав повністю, показав, що 17 квітня 2018 року він відпочивав в нічному клубі «Сфера». Між ним та ОСОБА_9 виник конфлікт, в ході якого, він наніс один удар ногою по лівій частині обличчя останнього за обставин зазначених в обвинувальному акті. У вчиненому кається. Просив його суворо не карати. Цивільний позов визнав частково, відшкодував потерпілому майнову шкоду в сумі 879 грн. та моральну шкоду в сумі 2000 грн., в іншій частині позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди не визнав.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його вина підтверджується показаннями потерпілого, свідка та матеріалами кримінального провадження.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що в квітні 2018 року він з друзями відпочивав в нічному клубі «Сфера». Між ним, обвинуваченим та товаришами останнього, виник конфлікт. Спочатку декілька ударів йому наніс ОСОБА_10 , який є товаришем ОСОБА_11 . В подальшому удар правою ногою в ліву частину обличчя йому наніс обвинувачений, тоді ж він відчув як хруснула щелепа. Зазначив що вказані в обвинувальному акті тілесні ушкодження він отримав саме від удару ОСОБА_11 , оскільки в цю частину обличчя ударів від інших осіб він не отримував. Просив задовольнити цивільний позов і стягнути з обвинуваченого на його користь, моральну шкоду в розмірі 18000 грн. та витрати, пов`язані із наданням правової допомоги в сумі 6400 грн., оскільки майнову шкоду йому повністю відшкодовано, а моральну шкоду лише частково в сумі 2000 грн. Просив суворо покарати обвинуваченого.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що в квітні 2018 року разом з товаришем ОСОБА_9 знаходилися в нічному клубі «Сфера». Між ними та ОСОБА_11 виник конфлікт. Першим вдарив ОСОБА_13 . Коли наносив удар ОСОБА_11 потерпілому, його в залі не було. В подальшому від потерпілого дізнався, що саме обвинувачений наніс йому удар ногою в ліву частину обличчя.

З оглянутого в судовому засіданні відео з комп*ютерного диску DVD-R марки TDK вбачається, як обвинувачений ОСОБА_3 правою ногою наносить удар в ліву частину обличчя ОСОБА_5 , який від нанесеного удару впав.

Як вбачається з протоколів пред*явлення особи для впізнання за фотознімками, потерпілий ОСОБА_5 вказав на ОСОБА_3 , як особу, що заподіяла йому тілесні ушкодження.

З протоколів проведення слідчого експерименту слідує що потерпілий ОСОБА_5 показав яким чином ОСОБА_3 спричинив йому тілесні ушкодження.

Як вбачається з висновку експерта №497-д від 4.07.2018р., ОСОБА_5 були заподіяні тілесні ушкодження, зокрема лінійний перелом передньої стінки лівої верхньощелепної пазухи, перелом бокових стінок носу, які відносяться до середнього ступеня тяжкості, як такі що призвели до тривалого розладу здоров*я. Дані тілесні ушкодження могли виникнути в результаті одноразової травмуючої дії з відносно великою силою тупого твердого предмету, яким цілком достовірно могла бути взута нога нападаючої особи. Малоімовірним виникнення вищевказаного тілесного ушкодження у вигляді лінійного перелому передньої стінки лівої верхньощелепної пазухи в результаті прикладання одноразової травмуючої дії кулака нападаючої особи в ліву тім`яну ділянку голови.

Дослідивши зібрані в кримінальному провадженні докази, в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 доведена повністю, а його дії правильно кваліфіковані за ст. 122 ч.1 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обставинами, що пом`якшують покарання у відповідності до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 , часткове відшкодування шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання, визначених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Судом досліджено дані які характеризують особу обвинуваченого.

При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст.65 КК України суд враховує: суспільну небезпечність вчиненого ним кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, яке згідно ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості; дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання та реєстрації; його відношення до скоєного; раніше не судимий, характеристику з місця проживання, те, що не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра.
Беручи до уваги вищенаведені по справі обставини, особу винного, раніше не судимий, кається у вчиненому, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання, в порядку ст.75 КК України, визначивши йому іспитовий строк та поклавши обов`язки відповідно до ст. 76 ч. 1 КК України.
Крім того, потерпілим ОСОБА_5 заявлений цивільний позов щодо стягнення моральної шкоди, який підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як слідує з позовної заяви про відшкодування шкоди, наслідки кримінального правопорушення постали для потерпілого ОСОБА_5 як суттєво психотравмуючи, що обумовили порушення фізичної та психоемоційної сфер існування особистості, досі перешкоджають можливостям активної та повноцінної життєдіяльності, викликали появу негативних психологічних переживань, тобто спричинили моральні страждання.

Згідно ст.. 127 ч. 2 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ст.. 128 ч. 5 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, на підставі ч.1 ст.1167 ЦК України, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Верховний суд України в п. 3 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) зазначив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок них чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У відповідності до ч.3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

В п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу суддів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Виходячи з даних вимог закону, а також на основі всебічно з`ясованих обставин, суд приходить до висновку що з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_5 , враховуючи доведений обсяг заподіяних моральних страждань та частково сплачених коштів потерпілому в сумі 2000 грн., необхідно стягнути суму в розмірі 5000 грн.

Щодо цивільного позову ОСОБА_5 в частині стягнення витрат на правову допомогу адвоката в сумі 6400 грн. слід зазначити наступне.

Згідно з ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Відповідно до розрахунку витрат на правову допомогу адвоката (а.с.42) та квитанції від 10.07.2018 року (а.с.43), потерпілий ОСОБА_5 сплатив адвокату грошові кошти в сумі 6400 грн. за надання правової допомоги, а саме: за попередню усну консультацію з приводу зібрання доказів на суму 1280 грн., за ознайомлення із матеріалами справи, копіювання документів в сумі 1280 грн., за ознайомлення із матеріалами справи в порядку ст.290 КПК України в сумі 1280 грн. та за складання позовної заяви в сумі 2560 грн.

Суд вважає, що розмір заявлених потерпілим витрат на правову допомогу є неспівмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Враховуючи розмір виконаних адвокатом ОСОБА_7 робіт по наданню потерпілому ОСОБА_5 правової допомоги, характер спірних правовідносин; ступінь складності справи; час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, виходячи із принципів розумності, виваженості і справедливості, суд вважає, що розмір реально понесених витрат становить 3000 грн.

В порядку ст. 100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 371-376, 395 КПК України, суд,-

У х в а л и в:

Визнати винним ОСОБА_3 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України і призначити йому покарання у виді двох років обмеження волі.

На підставі ст. 75, 76 ч.1 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він на протязі одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 у відшкодування заподіяної моральної шкоди 5000 (п`ять тисяч) гривень та у відшкодування витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, в сумі 3000 (три тисячі) гривень.

Речовий доказ - комп*ютерний диск DVD-R марки TDK, на якому знаходиться один відео файл, залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1