Справа № 127/4778/17
Провадження № 1-кп/127/770/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2018 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі колегії:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000081 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Потсдам, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням ОСОБА_7 обвинувачується у наступному.

Наказом голови правління ПАТ «Златобанк» № 92/1 к від 05.05.2010 року ОСОБА_7 призначений на посаду директора відділення «Вінницька регіональна дирекція» публічного акціонерного товариства «Златобанк».
Відповідно до посадової інструкції директора відділення «Вінницька РД» АТ «Златобанк», затвердженої в.о. голови правління ОСОБА_10 02.01.2014 року, директор відділення діє від імені Банку та представляє його інтереси, організовує та забезпечує якісну, ефективну та безперебійну діяльність дирекції операційно-касового обслуговування клієнтів корпоративного та роздрібного бізнесу, має право розпорядчого, контрольного та виконавчого підпису, здійснює контроль за дотриманням стандартів обслуговування клієнтів, забезпечує надання клієнтам комплексного обслуговування, розрахункове-касове обслуговування, приймання вкладів (депозитів), від юридичних та фізичних осіб, проведення операцій з валютними цінностями, організовує операційну діяльність та здійснює внутрішній контроль за операціями в дирекції згідно з вимогами нормативно-правових актів Національного банку України, контролює законність, правильність та своєчасність відображення в бухгалтерському обліку проведених операцій, таким чином виконує організаційно-розпорядчі функції, а тому відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України є службовою особою.
01.10.2012 року, точного часу слідством не встановлено, в приміщенні відділення «Вінницька РД» АТ «Златобанк», що знаходиться за адресою: м. Вінниця вул. Київська, 14, ОСОБА_7 , будучи директором цього ж відділення, діючи на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 за реєстровим № 829 від 12.05.2010 року, від іменні Банку уклав з ОСОБА_9 договір банківського вкладу № 028662 «Класичний».
Згідно даного договору, банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_1 строком до 27.03.2013 року, а вкладник вносить в іноземній валюті суму грошових коштів 50153 доларів США (що еквівалентно 400872,93 грн.). Таким чином, ОСОБА_9 вніс вищевказані кошти, про що свідчить заява останнього на переказ готівки № 1852 від 01.10.2012 року.
З метою продовження зазначеного договору, 19.03.2013 року, точного часу не встановлено, ОСОБА_9 звернувся до відділення «Вінницька РД» АТ «Златобанк». В цей же день між ним та представником банку - ОСОБА_7 укладено договір банківського вкладу № 040120 «Класичний», відповідно до якого, банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_2 строком до 24.03.2014 року, а вкладник вносить в іноземній валюті суму грошових коштів 100 доларів США (що еквівалентно 799,30 грн.). Таким чином ОСОБА_9 вніс вищевказані кошти, про що свідчить заява останнього на переказ готівки № 177882 від 19.03.2013 року.
01.04.2013, точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_9 , перебуваючи в кабінеті директора відділення «Вінницька РД» АТ «Златобанк» ОСОБА_7 , підписав документи, які надала йому касир банку ОСОБА_12 , а саме заяву № 18405 від 01.04.2013 року на видачу готівки у сумі 50153 доларів США (що еквівалентно 400872,93 грн.), заяву № 18404 на видачу готівки у сумі 2235,26 доларів США (що еквівалентно 17866,43 грн.), відповідно по угоді № 028662 від 01.10.2012 року. При цьому ОСОБА_9 отримав від касира на руки грошову суму 52 380 доларів США (що еквівалентно 418739, 36 грн.).
Отримані від касира грошові кошти ОСОБА_9 передав ОСОБА_7 . Однак останній, маючи умисел, направлений на незаконне заволодіння грошовими коштами в особливо великих розмірах, будучи повно і достовірно обізнаним про фінансово-господарську діяльність банку, динаміку надходження грошових коштів до каси в якості депозитних вкладів членів банку, обставин і порядку залучення депозитних коштів, надав ОСОБА_9 , квитанцію № 18473 від 01.04.2013 року про поповнення депозитного рахунку № НОМЕР_3 по угоді № 040120 на суму 2288 доларів США (що еквівалентно 18287,98 грн.) та завідомо неправдиву квитанцію № 18974 від 01.04.2013 року про поповнення депозитного рахунку № НОМЕР_3 по угоді № 040120 на суму 50000 доларів США (що еквівалентно 399650 грн.) із завіреним відтиском круглої печатки банку «Відділення «Вінницька регіональна дирекція».
Відповідно до висновку судово-технічної експертизи № 612/17-21 від 10.02.2017 року, вищевказана печатка є печаткою банку, однак остання сума коштів на зазначений рахунок не надходила.
24.03.2014 року, точного часу слідством не встановлено, з метою продовження зазначеного договору банківського вкладу, ОСОБА_9 звернувся до відділення «Вінницька РД» АТ «Златобанк». Цього ж дня між ним та представником банку - ОСОБА_7 укладено договір № 058067 від 24.03.2014 року, відповідно до умов якого Банк відкриває Вкладнику депозитний рахунок № НОМЕР_1 строком до 27.03.2015 року, а вкладник вносить суму грошових коштів в іноземній валюті 56 886 доларів США.
Відповідно до умов договору, кошти у сумі 56886 доларів США повинні перераховуватися на рахунок № НОМЕР_1 за договором № 058067 від 24.03.2014 року з рахунку № НОМЕР_2 за договором № 040120 від 19.03.2013 року.
З метою приховання злочину, вчиненого 01.04.2013 року, при укладені договору № 058067 ОСОБА_7 надав ОСОБА_9 виписку по угоді № НОМЕР_4 за період з 19.03.2013 року по 24.03.2014 року, відповідно до якої на депозитному рахунку № НОМЕР_2 за договором № 040120 від 19.03.2013 року наявні гроші в сумі 54488 доларів США залучених та внесених коштів (поповнення), а також 4598,94 доларів США нарахованих відсотків.
Крім того, ОСОБА_7 склав, засвідчив власним підписом, завірив печаткою банку та подав до банку документ із завідомо неправдивими відомостями, а саме аналогічний договір № 058067 від 24.03.2014 року, відповідно до умов якого Банк відкриває Вкладнику депозитний рахунок № НОМЕР_1 строком до 27.03.2015 року, а вкладник вносить в іноземній валюті грошові кошти в сумі 2597 доларів США. Даний договір ОСОБА_7 , без відома ОСОБА_9 , надав йому на підпис, разом із іншими документами.
Після чого, ОСОБА_7 , зловживаючи своїм службовим становищем, з метою незаконного заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 , виготовив та засвідчив власним підписом меморіальні ордери № № 408880, 408880 від 24.03.2014 року, відповідно до яких з рахунків № НОМЕР_2 та НОМЕР_5 на депозитний рахунок № НОМЕР_1 зараховано суми грошових коштів в іноземній валюті 52 388 доларів США та 4598,94 доларів США (призначення платежу - повернення депозиту по угоді № 040120 від 19.03.2013 року). Однак, відповідно до виписок по рахунках, зазначені операції не проводилися та вказані кошти на рахунках були відсутні.
Таким чином, ОСОБА_7 умисно, шляхом зловживання своїм службовим становищем незаконно заволодів грошовими коштами ОСОБА_9 в сумі 50000 доларів США (що станом на 01.04.2013 року еквівалентно 399650 грн.).
Такі дії ОСОБА_7 досудовим розслідуванням кваліфіковано за ч. 5 ст. 191 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем в особливо великих розмірах; та за ч. 2 ст. 366 КК України як складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, що спричинило тяжкі наслідки.
В судовому засідання обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у скоєнні інкримінованих йому злочинів при вищезазначених обставинах не визнав, надав суду наступні показання. Він протягом деякого часу працював директором відділення «Вінницька РД» АТ «Златобанк». В 2016 році він вже не працював в даному банку, а перебував на роботі у м. Києві. В цей час до нього зателефонував прокурор ОСОБА_13 та повідомив йому, що ОСОБА_9 написав заяву про скоєння ОСОБА_7 злочину. Після цього він поїхав до ОСОБА_9 , вони розмовляли, далі він перевірив депозитні гроші ОСОБА_9 та пересвідчився, що всі гроші були наявні на рахунках.
За час його роботи в банку з ОСОБА_9 було укладено договір банківського вкладу. Гроші ОСОБА_9 перебували на банківському рахунку, він ними не заволодівав.
Працюючи в банку, він підписував договори в присутності клієнта, але не виготовляв їх та не перевіряв. Договір складав провідний економіст. Він не готував жодного документу, оскільки в нього не було відповідної програми на комп`ютері, це не було його функцією складати будь-які бухгалтерські або банківські документи. Він не віддавав клієнтам жодних документів, оскільки це було роботою операціоніста. Операціоністом була ОСОБА_14 . Він ставив печатку відділення банку, як його керівник, на лише тих документах, що були надруковані на фірмову бланку. За укладення договорів з фізичними особами відповідала ОСОБА_14 .
Він не ставив печатку на квитанції № 18974 та не підписував її. Хто це робив, йому не відомо. Також він не міг її виготовити, оскільки така програма на його комп`ютері не була встановлена.
Можливо він підписував меморіальні ордери № 408885. Однак ці ордери клієнту він не видавав, оскільки це був банківський документ. Печатка на меморіальних ордерах вказує, що відбулася якась операція. Дана печатка є тільки в касі.
Під час досудового слідства вилучення документів відбувалося в Фонді гарантування вкладів, оскільки саме туди банком були передані всі документи.
Він не може пояснити, як так сталося, що на ім`я ОСОБА_9 існує два договори на різні суми грошей, а саме 50000 доларів США та 2000 доларів США.
Позаробочих стосунків з ОСОБА_9 у нього не було.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 надав суду наступні показання. На той час він добре знав товариша ОСОБА_7 ОСОБА_15 . Останній працював у банку «Універсалбанк». На рахунку даного банку знаходилися його кошти. Коли ОСОБА_15 звільнявся з банку, то порадив йому забрати гроші з рахунків даного банку та покласти їх на рахунок в банку «Енергобанк», що він і зробив. Через рік ОСОБА_15 порадив йому перевести гроші з цього банку в « ОСОБА_16 ». Він послухав поради. Крім рахунків в «Златобанку», де зберігалися його гроші в доларах США, в нього також були ще інші депозити в гривнях.
В нього були дружні відносини з ОСОБА_7 .
Так, він мав у банку «Златобанк» наступні вклади:
з 01.10.2012 р. по 24.03.2013 р. 50153 доларів США, а потім ще 2235 доларів США;
з 19.03.2013 р. по 24.03.2014 р. 50153 та 2235 доларів США;
з 23.03.2014 р. по 23.03.2015 р. 56886 доларів США.
При переукладенні нового договору 23.03.2014 року в кабінеті ОСОБА_7 він отримав гроші в сумі 52380 доларів США, однак не пам`ятає від кого саме. Потім він вніс ці кошти на депозитний рахунок. Коли він підписував квитанції, то не читав їх, оскільки довіряв ОСОБА_7 останній надавав йому копії накладних і копію договору.
Йому не відомо, хто саме вів його депозитну справу.
На даний час йому повернули 200000 грн., як страхову виплату.
По договору за 2012 р. валюту він отримав.
Коли банк «Златобанк» припинив свою діяльність, то ОСОБА_7 зателефонував до нього та попросив про зустріч. 04.04.2015 року ОСОБА_7 приїхав до нього в с. Рахни Лісові та сказав: «Я ж хотів зробити для Вас добро, але ОСОБА_17 грошей немає, і тепер в мене можуть бути проблеми». Після цього він попросив ОСОБА_7 повернути йому його гроші. Дану розмову чув ОСОБА_18 .
В наступному судовому засіданні ОСОБА_9 змінив свої показання та повідомив, що жодного разу в кабінет ОСОБА_7 гроші (валюту) не приносили, він їх не отримував з каси та не перераховував. В минулому засіданні він повідомив це помилково. Того дня він не збирався отримувати гроші на руки, він хотів продовжити дію договору і саме для цього приїхав в банк.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_18 надав суду наступні показання. ОСОБА_9 його керівник. З ОСОБА_7 він познайомився 04.04.2015 року, коли останній приїжджав до ОСОБА_9 . В той день він бачив, як ОСОБА_7 та ОСОБА_9 розмовляли, але змісту розмови він не чув. Розмова була мирною.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_14 надала суду наступні показання. З 07.04.2010 року вона працювала в банку «Златобанку» головним економістом. ОСОБА_9 був клієнтом даного банку та був присутнім під час проведення будь-яких операцій, пов`язаних з його рахунками. Вона здійснювала обслуговування та ідентифікацію ОСОБА_9 .

Спочатку ОСОБА_9 звернувся до банку з метою розмістити депозити у гривнях та іноземній валюті. Депозити були відкриті на різні терміни. Перший депозит ОСОБА_9 був на суму 50158 доларів США. Всі необхідні документи підписував ОСОБА_7 , або його заступник ОСОБА_19 .

В 2014 році в їх банку діяли валютні обмеження, це означає, що суму в 50000 доларів неможливо було видати одним платежем, цього не пропускала програма банку. Як вона пам`ятає, таких сум взагалі в той час в касі банку не було і ОСОБА_9 не замовляв таку суму для виплати.

Меморіальні ордери № 408885 та № 408880 підписував ОСОБА_7 .

При дослідженні договорів № 058067 від 24.03.2014 року та 058067 від 24.03.2014 року на різні суми грошей в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснила, що два однакових договори на різні суми грошей клієнту не може бути видано. Це була помилка.

Інколи вона виконувала обов`язки касира. При дослідженні квитанції № 18974 від 01.04.2013 року в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 повідомила, що на даній квитанції немає касового штампу, а стоїть печатка відділення банку, хоча її не повинно там бути.

З 01.11.2014 року по теперішній час вона перебуває в декретній відпустці.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_20 надала суду наступні показання. З травня 2010 року по травень 2015 року вона працювала в банку «Златобанк». З клієнтами по депозитних вкладах вона не працювала. Їй відомо, що ОСОБА_9 оформляв у банку депозитний рахунок, але їй не відомо, на яку суму. Після дослідження квитанції № 18974 в судовому засіданні свідок повідомила, що в квитанції № 18974 стоїть не її підпис, хто оформлював дану квитанцію їй не відомо.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 надала суду наступні показання. Вона працювала в відділенні АТ «Златобанк» з вересня 2010 року по кінець квітня 2013 року касиром. За час роботи вона приймала платежі та кошти на депозитні рахунки. Інколи її підміняла економіст ОСОБА_21 . Після дослідження квитанції № 18974 в судовому засіданні свідок повідомила, що квитанцію № 18974 вона не оформляла, оскільки вона такі квитанції не друкує, на даній квитанції її підпису немає.

На квитанції мають бути наявні штамп банку, дані платника, підпис економіста, підпис касира і печатка банку. Така печатка була в директора або його заступника. Саме така печатка наявна на квитанції № 18974.

Вона жодного разу не порушувала касову дисципліну, гроші видавала з каси. У відділенні банку знаходилися камери відео спостереження.

Якщо в документі немає відміток каси, її підпису, то це означає, що гроші в касу внесені не були.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_22 надала суду наступні показання. З 2013 року по 2015 рік вона працювала на посаді старшого касира в ВФ «Златобанк». За час її роботи у банку було два касира вона та ОСОБА_23 . ОСОБА_9 вона не знає.

Після дослідження квитанції № 18974 в судовому засіданні свідок повідомила, що вона не має жодного відношення до даної квитанції, вона не знає ким вона підписана. На даній квитанції стоїть мабуть касова печать, або печатка директора. Їй не відомо чи вносили гроші в касу на підставі цієї квитанції. Такі квитанції виготовляли контролери в залі, її підписують клієнт, контролер, касир та директор. ОСОБА_7 не міг виготовити таку квитанцію.

ОСОБА_7 ніколи не висловлював жодних прохань з приводу оформлення депозитів клієнтів. В кабінет ОСОБА_7 вона не приносила жодних грошей у валюті. За час її роботи не було жодного випадку, коли хтось брав гроші з каси та приносив їх у кабінет директора.

Зазвичай вранці вона та ОСОБА_7 відчиняли відділення банку, а потім сховище. Касир не вносила в систему відомості про видачу готівки з каси, клієнт приходив до каси з готовим документам, який створював контролер. До програми ABS-B2, яка працювала у їх відділенні мали доступ всі працівники.

В судовому засіданні були досліджені документи, надані сторонами кримінального провадження, а саме:

- витяг з кримінального провадження від 18.11.2016 року;

- постанова про об`єднання матеріалів досудових розслідувань;

- постанова про виділення матеріалів досудових розслідувань від 27.02.2017 року;

- витяги з кримінального провадження від 27.02.2017 року;

- постанова про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 27.02.2017 року;

- заява про вчинення злочину від 09.03.2016 року з додатками, згідно якої ОСОБА_9 просить заступника прокурора Вінницької області внести відомості до ЄРДР за фактом підроблення договору банківського вкладу та розпочати досудове розслідування;

- рапорт про виявлення кримінального правопорушення від 18.11.2016 року;

- заява ОСОБА_9 від 09.06.2016 року про доручення документів до матеріалів кримінального провадження;

- договір банківського вкладу № 028662 від 01.10.2012 року укладений між ПАТ «Златобанк» в особі директора відділення ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , згідно якого банк відкриває ОСОБА_9 вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_6 строком до 01.04.2013 року, а ОСОБА_9 вносить на рахунок вклад в сумі 50153 доларів США;

- договір банківського вкладу № 040120 від 19.03.2013 року, укладений між ПАТ «Златобанк» в особі директора відділення ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , згідно якого банк відкриває ОСОБА_9 вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_2 строком до 24.03.2014 року, а ОСОБА_9 вносить на рахунок вклад в сумі 100 доларів США;

- договір банківського вкладу № 058067 від 24.03.2014 року укладений між ПАТ «Златобанк» в особі директора відділення ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , згідно якого банк відкриває ОСОБА_9 вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_7 строком до 27.03.2015 року, а ОСОБА_9 вносить на рахунок вклад в сумі 56886 доларів США;

- меморіальний ордер № 408885 від 24.03.2014 року на суму 4598,94 доларів США;

- меморіальний ордер № 408880 від 24.03.2014 року на суму 52388 доларів США;

- виписки по угоді 040120 від 19.03.2013 року;

- квитанція № 14852 від 01.10.2012 року на суму 50153 доларів США;

- заява на видачу готівки № 18405 від 01.04.2013 року на суму 50153 доларів США;

- заява на видачу готівки № 18404 від 01.04.2013 року на суму 2235,26 доларів США;

- квитанція № 18406 від 01.04.2013 року на суму 2,10 доларів США;

- квитанція № 18974 від 01.04.2013 року на суму 50000 доларів США;

- квитанція № 177882 від 19.03.2013 року на суму 100 доларів США;

- квитанція № 18473 від 01.04.2013 року на суму 2288 доларів США;

- протокол огляду предмета (документа) від 01.02.2017 року, згідно якого проводився огляд наданих ОСОБА_9 документів;

- постанова про визнання та приєднання до провадження речових доказів від 01.02.2017 року;

- посадова інструкція директора відділення «Вінницька РД» АТ «Златобанк» затверджена 02.01.2014 року з якою ОСОБА_7 ознайомився 02.01.2014 року;

- договір про повну матеріальну відповідальність від 15.10.2011 року укладений між ПАТ «Златобанк» та ОСОБА_7 ;

- наказ № 21К від 03.02.2010 року про прийняття ОСОБА_7 на посаду керуючого Вінницьким регіональним відділенням АТ «Златобанк» з 03.02.2010 року;

- витяг з наказу № 92/1к від 05.05.2010 року про переведення ОСОБА_7 з посади керуючого на посаду директора відділення;

- договір банківського вкладу № 028662 від 01.10.2012 року укладений між ПАТ «Златобанк» в особі директора відділення ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , згідно якого банк відкриває ОСОБА_9 вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_6 строком до 01.04.2013 року, а ОСОБА_9 вносить на рахунок вклад в сумі 50153 доларів США;

- заява ОСОБА_9 від 01.10.2012 року, згідно якої останній просить директора відділення «Вінницька РД» АТ «Златобанк» ОСОБА_7 розмістити депозит № 028662 «Класичний» в іноземній валюті від 01.10.2012 року терміном на шість місяців з виплатою відсотків щомісячно в сумі 50153 доларів США під 9% річних;

- заява на переказ готівки № 14852 від 01.10.2012 року на суму 50153 доларів США;

- заява на видачу готівки № 18404 від 01.04.2013 року на суму 2235,26 доларів США;

- заява на видачу готівки № 18405 від 01.04.2013 року на суму 50153 доларів США;

- виписка по особовим рахункам ОСОБА_9 з 01.10.2012 року по 26.09.2016 року;

- договір банківського вкладу № 040120 від 19.03.2013 року укладений між ПАТ «Златобанк» в особі директора відділення ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , згідно якого банк відкриває ОСОБА_9 вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_2 строком до 24.03.2014 року, а ОСОБА_9 вносить на рахунок вклад в сумі 100 доларів США;

- заява на переказ готівки № 177882 від 19.03.2013 року на суму 100 доларів США;

- заява на переказ готівки № 18473 від 01.04.2013 року на суму 2288 доларів США;

- заява на видачу готівки № 408885 від 24.03.2014 року на суму 209,94 доларів США;

- договір банківського вкладу № 058067 від 24.03.2014 року укладений між ПАТ «Златобанк» в особі директора відділення ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , згідно якого банк відкриває ОСОБА_9 вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_7 строком до 27.03.2015 року, а ОСОБА_9 вносить на рахунок вклад в сумі 2597 доларів США;

- заява ОСОБА_9 від 24.03.2014 року, згідно якої останній просить директора відділення «Вінницька РД» АТ «Златобанк» ОСОБА_7 розмістити депозит № 058067 «Капітал» в іноземній валюті від 24.03.2014 року терміном на 370 днів з капіталізацією відсотків щомісячно в сумі 2597 доларів США під 11% річних;

- заява на переказ готівки № 18473 від 01.04.2013 року на суму 2288 доларів США;

- заява на переказ готівки № 411476 від 24.03.2014 року на суму 209 доларів США;

- виписка по особовим рахункам ОСОБА_9 з 24.03.2014 року по 26.09.2016 року;

- касові документи за операціями з іноземною валютою та банківських металах за 01.04.2013 року;

- зведена довідка про касові обороти від 01.04.2013 року;

- прибутково-видатковий касовий ордер № 18377 від 01.04.2013 року на суму 40000 доларів США;

- прибутково-видатковий касовий ордер № 18383 від 01.04.2013 року на суму 20000 доларів США;

- постанова про визнання та приєднання до провадження речових доказів від 01.02.2017 року;

- лист Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Златобанк» від 25.01.2017 року;

- протокол тимчасового доступу до речей і документів від 29.12.2016 року;

- опис речей і документів від 30.12.2016 року;

- висновок експертів № 215/216/17-21 від 26.01.2017 року;

- висновок експерта № 612/17-21 від 10.02.2017 року, згідно якого відтиск печатки відділення «Вінницька регіональна дирекція» яка стоїть на документі «Квитанція № 18974 від 01.04.2013 року» нанесений печаткою зразки якої надані в якості порівняльного матеріалу.

Оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Частиною 2 статті 17 КПК України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Ця норма кореспондується із ч. 1 ст. 92 КПК України, якою обов`язок доказування винуватості особи у скоєнні злочину покладається на слідчого та прокурора.

Таким чином законодавець зобов`язує сторону обвинувачення довести провину особи у вчиненні злочину, який їй інкримінують.

Статтєю 91 КПК України визначено обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, серед яких:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Всі ці обставини мають бути викладені в обвинувальному акті, оскільки саме цей документ має містити обвинувачення особи у скоєнні злочину. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт, серед іншого, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Як вбачається із п. 23 ПП ВСУ №10 від 06.11.2009 р. «Про судову практику про злочини проти власності» заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовим становищем полягає у незаконному оберненні чужого майна на свою користь або на користь інших осіб з використанням службовою особою свого службового становища всупереч інтересам служби.

Предметом такого протиправного заволодіння може бути також майно, щодо якого ані сам винний, ані його підлеглі не були наділені певною правомочністю. На відміну від привласнення і розтрати для заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем основною ознакою є не наявність чи відсутність у винного певної правомочності щодо майна, яке є предметом злочину, а використання для заволодіння чужим майно офіційно наданих йому за посадою службових повноважень.

Якщо заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем було пов`язане з внесенням такою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, іншим підробленням документів або складанням і видачею завідомо неправдивих документів, дії винного потребують кваліфікації за сукупністю злочинів, передбачених відповідними частинами ст. ст. 191, 366 КК України. Зловживання службовою особою своїм службовим становищем при вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, виступає способом заволодіння чужого майна і таким чином утворює спеціальний склад службового зловживання.

Отже слідству необхідно було встановити яким чином ОСОБА_7 використав своє службове становище та заволодів коштами ОСОБА_9 , які перебували на депозитному рахунку останнього. Тобто важливе значення для встановлення вказаних вище обставин мав саме спосіб вчинення злочину, а також причинно-наслідковий зв`язок між підробленням та видачею офіційних документів та тяжкими наслідками у вигляді заподіяної майнової шкоди потерпілому. Однак цих обставин слідством встановлено не було.

В судовому засіданні беззаперечно було встановлено, що ОСОБА_7 був службовою особою «Вінницька РД» АТ «Златобанк» та як службова особа, діючи від імені зазначеного банку уклав з ОСОБА_9 ряд депозитних договорів. Зокрема договір банківського вкладу №028662 від 01.10.2012 р. строком до 27.03.2013 р. на суму 50153 долари США, вказані кошти ОСОБА_9 в той же день були внесені в касу банку на депозитний рахунок № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_9 19.03.2013 р. між «Вінницька РД» АТ «Златобанк» в особі ОСОБА_7 та ОСОБА_9 був укладений ще один депозитний договір №040120 «Класичний» на суму 100 доларів США, які також були внесені в касу банку ОСОБА_9 в той же день. Наведене підтверджується дослідженими в судовому засіданні банківськими документами, а також показаннями потерпілого ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_7 свідка ОСОБА_14 .

Разом з тим слідство звинуватило ОСОБА_7 в тому, що він 01.04.2013 р. заволодів коштами ОСОБА_9 в своєму робочому кабінеті в присутності потерпілого, коли ці гроші разом з певними документами принесла касир банку ОСОБА_12 .

Ця обставина не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні. Потерпілий ОСОБА_9 змінив свої показання та стверджував в судовому засіданні, що він помилково заявив, що бачив, як касир банку принесла гроші в кабінет ОСОБА_7 , насправді грошей в той день він не отримував та в кабінет ОСОБА_7 ніхто їх не приносив. Він мав пролонгувати договір та не мав наміру забирати готівкові кошти в той день. Свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_22 заявили, що гроші в банку видавалися на руки виключно в касі банку, порушень касової дисципліни не було, жодна з них ніколи не приносила в кабінет ОСОБА_7 грошові кошти, в приміщенні банку здійснювалося відеоспостереження.

Таким чином версія слідства щодо заволодіння ОСОБА_7 грошима ОСОБА_9 в сумі 50000 доларів США безпосередньо в кабінеті в приміщенні банку 01.04.2013 р. була спростована показаннями потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_14 та виявилася неспроможною.

Однак жодної іншої версії щодо способу вчинення ОСОБА_7 злочину слідством не висунуто та в обвинувальному акті не описано. В даному кримінальному провадженні не проводилося жодної бухгалтерсько-економічної експертизи, яка могла надати висновок про те, яким чином гроші з депозитного рахунку ОСОБА_9 зникли, і куди саме вони поділися.

З виписки банку, наданої ОСОБА_9 слідству по угоді 040120 від 19.03.2013 р. вбачається, що грошові кошти в сумі 52388 доларів США перебували на рахунку вкладника ОСОБА_9 станом на 01.04.2013 р., і по цьому вкладу нараховувалися проценти по 23.03.2014 р. За яких обставин був ОСОБА_9 отриманий цей документ слідством не досліджувалося. Згідно штампу банку він був виданий 24.03.2014 р., однак жодного підпису не містить.

Згідно отриманої слідством внаслідок тимчасового вилучення документів виписки банку, яка була сформована 26.09.2016 р., сума 50153 доларів США надійшла на рахунок ОСОБА_9 01.10.2012 р. і 01.04.2013 р. була повернута на підставі угоди № 028662 від 01.10.2012 р.

Таким чином в судовому засіданні було встановлено, що 01.10.2012 р. на рахунок ОСОБА_9 № НОМЕР_8 в АТ «Златобанк» надійшли кошти в сумі 50153 долари США, надалі 01.04.2013 р. вони були виплачені як повернення депозиту.

В судовому засіданні ОСОБА_9 стверджував, що він цих коштів не отримував. Проте потерпілий ОСОБА_9 повідомив в судовому засіданні, що він отримав 200000 грн. страхової виплати. Чи може даний факт свідчити про те, що депозитні гроші потерпілого ОСОБА_9 на момент виплати гарантованої банком суми перебували на його рахунку, стверджувати неможливо, оскільки слідством не досліджувалося питання, по якому договору була виплачена така сума фондом гарантування вкладів потерпілому.

Але все це ніяким чином не доводить того, що коштами ОСОБА_9 заволодів саме ОСОБА_7 .

Також ОСОБА_7 інкриміновано складання та видача завідомо неправдивих документів.

Складання неправдивих документів - це внесення до документу, який зовні оформлено правильно, відомостей, що не відповідають дійсності повністю або частково.

При встановленні ознак офіційного документа як предмета злочину слід керуватися такими критеріями:

1) документ має бути складено, видано чи посвідчено відповідною особою в межах її професійної чи службової компетенції за визначеною законом формою та з належними реквізитами;

2) зафіксована в такому документі інформація повинна мати юридично значущий характер підтверджені чи засвідчені нею конкретні події, явища або факти мають спричиняти чи бути здатними спричинити наслідки правового характеру у вигляді виникнення (реалізації), зміни або припинення певних прав та/або обов`язків.

Невідповідність документа хоча б одному з наведених критеріїв перешкоджає визнанню його офіційним.

ОСОБА_7 досудовим розслідуванням інкриміновано видачу завідомо неправдивої квитанції №18974 від 01.04.2013 р. про поповнення депозитного рахунку № НОМЕР_3 по угоді № НОМЕР_4 на суму 50000 доларів США із завіреним відтиском круглої печатки банку «Відділення «Вінницька регіональна дирекція».

В судовому засіданні свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_22 , ОСОБА_20 стверджували, що вказана квитанція не містить всіх необхідних реквізитів, зокрема підпису касира та печатки каси. Таким чином цей документ не може вважатися офіційним.

За тих же обставин виписка банку по угоді №040120, яку ОСОБА_9 надав слідству як отриману від ОСОБА_7 , не може вважатися офіційним документом, оскільки на ній відсутній підпис будь-кого.

З незрозумілих причин виготовлення меморіальних ордерів №№ 408880, 408850 від 24.03.2014 р. інкриміновано ОСОБА_7 , хоча з самих ордерів вбачається, що вводила їх ОСОБА_24 , а проводив ОСОБА_25 . Як вбачається із протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 29.12.2016 р. оригінали зазначених меморіальних ордерів з невідомих причин з банку вилучені не були, як і інші документи, які мали значення для даного кримінального провадження. Чи були такі документи виявлені під час проведення вказаної слідчої дії невідомо, оскільки відомостей про це протокол не містить.

Проте сам по собі меморіальний ордер не є єдиним джерелом інформації щодо здійсненої операції, оскільки до нього мають бути додані первинні документи, на підставі яких цей ордер виписаний, далі кожна проводка має бути записана у реєстраційний журнал із дотриманням хронології, далі відомості щодо здійсненої операції заносяться у відповідну картку, відомість або головну книгу. Тобто кожна операція фіксується не в одному документі, в системі обліку.

Однак слідством не перевірялася система обліку банківських операцій в цілому, а також щодо конкретної операції з депозитними коштами ОСОБА_9 .

Крім того після тверджень слідства про те, що ОСОБА_7 заволодів коштами ОСОБА_9 01.04.2013 р. всі його дії щодо складання та видачі неправдивих документів в подальшому не можуть розцінюватися як спосіб вчинення цього злочину, оскільки на момент видачі вказаних документів злочин, передбачений ч. 5 ст. 191 КК України, що інкримінований ОСОБА_7 вже був закінченим. Також слідством не було конкретно зазначено, який саме неправдивий документ, або низка таких документів надали йому змогу заволодіти грошима ОСОБА_9 .

Таким чином слідством не було доведено належними та допустими доказами поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_7 у службовому підробленні, тобто у складанні та видачі завідомо неправдивих офіційних документів, що спричинило тяжкі наслідки.

Европейська Конвенція з прав людини та основоположних свобод у статті 6 закріплює право особи на справедливий суд, яке складається з такого елементу, в тому числі, як право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

В своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошує та тому, що обвинувачення має бути чітким і зрозумілим, таким, що особа могла ясно усвідомити, від чого їй потрібно захищатися (справи: «Маттоціа проти Італії», «Пелисьє і Сассі проти Франції», «Лакатос проти Угорщини»). Про це вказує і Верховний Суд України в постанові від 24.11.2016 р. При цьому Суд звертає увагу, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Висновок слідчого ОСОБА_26 про кваліфікацію дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 366 та ч. 5 ст. 191 КК України не випливає із формулювання обвинувачення і не підтверджується належними та допустимими доказами.

Разом з тим відсутність формулювання обвинувачення за наявності лише правової кваліфікації дій ОСОБА_7 , яка не підтверджується належними та допустимими доказами не дає підстав визнати його винним за інкримінованими йому статтями, а тому суд вважає, що він має бути виправданим за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення.

Суд вважає, що відповідно до ч. 3 ст. 129 КПК України цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 слід залишити без розгляду, а процесуальні витрати на проведення експертизи віднести на рахунок держави.

Суд також вважає, що речові докази у кримінальному провадженні, а саме документи, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження слід залишити там же.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 за ч. 5 ст. 191 та за ч. 2 ст. 366 КК України виправдати в зв`язку з недоведеністю його вини у скоєнні злочинів.

Процесуальні витрати по проведенню експертизи віднести на рахунок держави.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про стягнення майнової шкоди залишити без розгляду.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

договори банківських вкладів, заяви на видачу готівки, виписки по угодах, квитанції, меморіальні ордери, виписки по особових рахунках, а також частину документації вилученої у відділі «Златобанк», які зберігаються при матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Судді :