26.02.2019 Єдиний унікальний номер 205/2580/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000539 відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, офіційно не працюючого, із вищою освітою, який на утриманні має двох малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -
за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_7
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 24 червня 2017 року близько 11 години 40 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «Geely JL7162», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності громадянину ОСОБА_8 , рухався в Новокодацькому (Ленінському) районі у м. Дніпрі (Дніпропетровську) по вул. Набережній Заводській з боку вул. Павлова в напрямку вул. Панаса Мирного.Під час руху ОСОБА_3 грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та їх змінам, відволікся від керування транспортним засобом у дорозі, а перед зміною напрямку свого руху праворуч не переконався що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, змінив напрямок свого руху праворуч, внаслідок чого в районі електроопори № 374 скоїв наїзд на перешкоду у вигляді автомобіля «ЗІЛ 433362», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який стояв попереду в крайній правій смузі по ходу його руху, на металевий паркан, який розташований біля правого краю проїзної частини та на пішохода ОСОБА_7 , який знаходився між автомобілем «ЗІЛ 433362» та металевим парканом. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілому ОСОБА_7 спричиненні тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми тіла: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійно-рваної рани на лівій вушній раковині в середній третині з переходом на її задню поверхню, забійно- рваної рани у лівій завушній області з переходом в тім`яну область, саден обличчя, тупої травми правого колійного суглобу, ушкодження передньої хрестоподібної зв`язки, ушкодження латеральної колатеральної зв`язки, ушкодження підколінного м`язу, переломів (тріщин) модальних виростків, забійно-рваної рани правого гомілковостопного суглобу, саден та тулубі та кінцівках, які згідно висновку експерта № 701е від 09.03.2018 року, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що зумовило тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більше як 21 день).
Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Geely JL7162», реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно висновку експерта судової автотехнічної експертизи № 5/10.1/190 від 14.03.2018 року, порушив вимоги п.п. 2.3 (п/п «б»), 10.1 Правил дорожнього руху України в яких зазначено, зокрема: п. 2.3 п/п «б» для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; п. 10.1 «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», що з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку з настанням даної ДТП та її наслідками спричиненням потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та пояснив, що 24 червня 2017 року приблизно о 11.40 годин він керував технічно справним автомобілем «Geely JL7162», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в середній смузі руху по вул. Набережній Заводській з боку вул. Павлова в напрямку вул. Панаса Мирного в м. Дніпро, в автомобілі був з пасажиром. Під час керування транспортним засобом відволікся та скоїв наїзд на перешкоду у вигляді автомобіля «ЗІЛ 433362», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який стояв попереду в крайній правій смузі, на металевий паркан, який розташований біля правого краю проїзної частини та на пішохода ОСОБА_7 , який знаходився між автомобілем «ЗІЛ 433362» та металевим парканом, при цьому він почав різко гальмувати та різко змінив напрямок руху праворуч, після чого зупинився. Зазначив, що він людей не бачив, потерпілого побачив вже коли вийшов з автомобіля. На вулиці було світло, жодних опадів не було, проїзна частина суха та чиста, не бажав настання таких наслідків вказав, що перший раз потрапив у дорожньо-транспортну пригоду.
Крім визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні інкримінованого ним злочину підтверджується наступними доказами, а саме:

- поясненнями потерпілого ОСОБА_7 , який в суді зазначив, що він 24 червня 2017 року о 11.40 годин перебував на вул. Набережна Заводська в м. Дніпро, де проводив ремонтні роботи по реконструкції тролейбусної лінії. В момент ДТП перебував на проїзній частині вул. Набережна Заводська між автомобілем «ЗІЛ 433362», реєстраційний номер НОМЕР_2 та металевим парканом, що був встановлений біля правого узбіччя. Що відбулося далі він не пом`ятає, оскільки втратив свідомість та вже прийшов до тями в лікарні ім. Мечникова. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілому спричиненні тілесні ушкодження, була зроблена операція, накладено гіпс. Після чого його перевезли до клінічної лікарні № 16 де повідомили про обставини ДТП, про водія який рухався на автомобілі «Geely JL7162», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Зазначив, що ОСОБА_3 приходив в лікарню, однак не вибачився, гроші не надавав, на місці де стояв ОСОБА_7 був пішохідний перехід. На сьогодні потерпілий повністю вилікувався, травма була визнана як виробнича та підприємство на якому він працює відшкодувало всі витрати.
Крім того, вина ОСОБА_3 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами:

- витягом з кримінального провадження № 0000359 від 26.02.2018 рокувідповідно до якого 24 червня 2017 року приблизно 11 годині 40 хвилин в Новокодацькому (Ленінському) районі, м. Дніпро (Дніпропетровськ) на вулиці Набережна Заводська в районі електроопори № 374 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Geely JL7162», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , автомобіля «ЗІЛ 433362», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 та пішохода ОСОБА_7 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження
- протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 067671 від 04.07.2017 року складеного відносно ОСОБА_3 по факту вчинення ДТП за участі водія автомобіля «Geely JL7162», реєстраційний номер НОМЕР_1 - ОСОБА_3 та водія автомобіля «ЗІЛ 433362», реєстраційний номер НОМЕР_2 - ОСОБА_9 (а.с.11);
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 24.06.2017 року, схемою ДТП та фото таблицею до нього, відповідно до якого було оглянуто місце скоєння дорожньо-транспортної пригоди, яке відбулося 24 червня 2017 рокуу м. Дніпро по вул. Набережній Заводській з боку вул. Павлова в напрямку вул. Панаса Мирного, під час якої відбулося наїзд на перешкоду у вигляді автомобіля «ЗІЛ 433362», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на металевий паркан та на пішохода ОСОБА_7 , який знаходився між автомобілем «ЗІЛ 433362» та металевим парканом (а.с.13-22);
- висновком судово-медичної експертизи № 701е від 09.03.2018 року КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР», згідно з яким при огляді у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми тіла: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійно-рваної рани на лівій вушній раковині в середній третині з переходом на її задню поверхню, забійно- рваної рани у лівій завушній області з переходом в тім`яну область, саден обличчя, тупої травми правого колійного суглобу, ушкодження передньої хрестоподібної зв`язки, ушкодження латеральної колатеральної зв`язки, ушкодження підколінного м`язу, переломів (тріщин) модальних виростків, забійно-рваної рани правого гомілковостопного суглобу, саден на тулубі та кінцівках. Виявлені у нього тілесні ушкодження у вигляді: сумісної тупої травми тіла, спричинені від механічної дії тупих предметів, якими могли бути виступаючі частини рухомого транспортного засобу, з послідуючим падінням обстеженого на дорожнє покриття, за умов дорожньо-транспортної пригоди. За своїм характером виявлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження відносяться до ушкоджень середньої тяжкості;
- висновком судової автотехнічної експертизи Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру № 5/10.1/190 від 14.03.2018 року, згідно з яким в даній дорожній обстановці водій автомобіля «Geely JL7162», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 2.3 (п/п «б») та 10.1 Правил дорожнього руху України. Технічна можливість запобігти ДТП для водія автомобіля «Geely JL7162», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 визначалась виконанням ним вимог п.п. 2.3 (п/п «б») та 10.1 Правил дорожнього руху України і для нього не було яких-небудь перешкод технічного характеру, котрі не дозволили б йому виконати їх. Невідповідність дій ОСОБА_3 вимогам п.п. 2.3 (п/п «б») та 10.1 Правил дорожнього руху України з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з настанням даної ДТП.
У сукупності з показаннями обвинуваченого, потерпілого та вищевказані докази підтверджують факт дорожньо-транспортної пригоди за участю водія ОСОБА_3 , а висновок експерта від 14.03.2018 року за № 5/10.1/190, підтверджує факт порушення обвинуваченим ОСОБА_3 вимог п.п. 2.3 (п/п «б») та 10.1 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної ДТП, як наслідок спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень середньої тяжкості знаходиться у причинному зв`язку з порушенням водієм ОСОБА_3 вимог п.п. 2.3 (п/п «б») та 10.1 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

За кваліфікацією злочин, вчинений ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 286 КК України, відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості (ст. 12 КК України).

Згідно з п. 20 роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в постанові № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
Оцінюючи докази в їх сукупності суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтвердилась під час судового провадження, та його дії, які виразилися в порушені Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_7 , середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження, правильно кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 ,суд визнає його повне визнання своєї вини та щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Обговорюючи питання про вид і міру покарання ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним діяння, яке відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, данні про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, має на утриманні малолітніх дітей, одружений, за місцем мешкання характеризується задовільно, а також його ставлення до вчиненого діяння та його наслідків, зокрема повне визнання своєї вини та щире каяття, думку потерпілого, який просив суд визначити обвинуваченому максимальне покарання, що передбачено санкцією статті обвинувачення, відсутність обставин, що обтяжують, суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , а також для попередження нових злочинів, йому слід призначити покарання у вигляді обмеження волі на певний строк, передбачений санкцією статті обвинувачення.

За змістом п. 21 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами.
На думку суду виходячи із конкретних обставин справи суд вважає за можливе не застосовувати до обвинуваченого додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки ОСОБА_3 вчинив необережне кримінальне правопорушення, не маючи умисел на спричинення негативних наслідків, вперше притягається до кримінальної відповідальності, в момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди обвинувачений був тверезий.

Крім того, захисник обвинуваченого ОСОБА_10 заявив клопотання про застосування до ОСОБА_3 положення Закону України «Про амністію у 2016 році».
Обвинувачений ОСОБА_3 просив застосувати до нього амністію, про що надав письмову заяву.

З цього приводу судом встановлено наступне:

07 вересня 2017року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.

Відповідно до ст. 13 дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.

Відповідно до пункту в) статті 1 цього Закону звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

Відповідно до ст. 85 КК України на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного та додаткового покарання.

Як встановлено вище, обвинувачений ОСОБА_3 , обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, що є необережним злочином невеликої тяжкості, вчинив кримінальне правопорушення 24.06.2017 року, тобто до набрання чинності Закон України «Про амністію у 2016 році», надав до суду письмову заяву про застосування до нього амністії, раніше не судимий та амністія відносно нього не застосовувалася, має двох малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та не позбавлений відносно них батьківських прав, обмежень, передбачених ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 амністії не встановлено, а тому суд звільняє його від відбування призначеного покарання.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні було проведено судову автотехнічну експертизу № 5/10.1/190 від 14.03.2018 року, витрати на яку складають 429,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Суд приходить до висновку, що зазначені судові витрати, у відповідності з вимогами ст. ст. 122, 124, 126 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на один рік без позбавлення права керування транспортними засобами.
Звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного йому покарання на підставі пункту «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 429,00 грн. (чотириста двадцять дев`ять гривень) витрат на проведення судової автотехнічної експертизи № 5/10.1/190 від 14.03.2018 року.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду може бути оскаржено в тридцятиденний строк з дня його проголошення в судову палату по кримінальним справам Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: ОСОБА_1