Дата документу 17.12.2018 Справа № 335/1275/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/1275/18 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/56/18 Доповідач в 2 інст. - ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 263 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 6 липня 2018 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Запоріжжя, громадянин України, маючий середню освіту, непрацюючий, неодружений, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України та йому призначене покарання у вигляді 120 годин громадських робіт.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 572 гривні в рахунок відшкодування витрат на проведення експертизи.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України за наступних обставин.

17 січня 2018 року ОСОБА_7 , маючи умисел на носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу, у невстановлений час, перебуваючи на «Алеї Слави» по проспекту Соборному у м. Запоріжжя, шляхом привласнення знайденого, підняв з землі предмет, який відповідно до висновку експерта є контактною холодною зброєю ударно-дробильної дії кастет спрощеної конструкції, виготовлений саморобним способом, після чого почав зберігати та носити його при собі без передбаченого законом дозволу до моменту зупинення працівниками поліції, де 17 січня 2018 року в період часу з 22 год. 30 хв. по 23 год. 00 хв. в ході проведення огляду місця події біля буд. № 4 по бул. Шевченка в м. Запоріжжя було вилучено вищевказаний кастет.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати, кримінальне провадження у відношенні нього закрити.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що стороною обвинувачення не було доведено фактичні обставини та правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення за ч. 2 ст. 263 КК України, не розкрито суб`єктивну та об`єктивну сторону інкримінованого йому злочину та причинний зв`язок з настанням наслідків.

Крім того, не було наведено жодного конкретного нормативно-правового акту, норми, положення закону (законодавства), які регламентують питання носіння холодної зброї (кастету) та отримання дозволу на ці дії.

Заслухавши доповідь судді по справі, обвинуваченого та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити і закрити кримінальне провадження, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вирок суду першої інстанції вважав законним та обґрунтованим та просив залишити його без змін, перевіривши матеріали провадження та розглянувши доводи, наведені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції у відповідності з вимогами ст.ст. 370, 374 КПК України та у відповідності до ст. 337 КПК України в межах пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, обґрунтовано прийшов до висновку щодо обсягу та доведеності його вини за ч. 2 ст. 263 КК України, виклавши їх у вироку.

В оскаржуваному вироку суд першої інстанції навів всі встановлені обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а також виклав оцінку та аналіз досліджених в судовому засіданні доказів, зазначив підстави, з яких приймає одні докази та відкидає інші.

Вина ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України підтверджується доказами, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, а саме показаннями самого обвинуваченого, свідків та дослідженими у судовому засіданні документами.

Так, в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та показав, що у січні 2018 року пізно ввечері, він з товаришем гуляв по парку, де знайшов предмет, схожий на кастет, та поклав його до кишені своєї куртки. Пізніше, на бульварі Шевченка у м. Запоріжжя, він та його товариш були зупинені працівниками поліції, які перевірили документи та вміст його кишень, звідки він витягнув знайдений предмет, схожий на кастет. Після цього прибула слідчо-оперативна група та цей предмет було у нього вилучено.
Таким чином, в суді першої інстанції та в апеляційній скарзі сторона захисту не заперечує факт того, що обвинувачений знайшов у парку кастет та поклав його до своєї кишені.

Позиція захисту зводилась до того, що фактично відсутній закон, норми та положення якого регламентували б питання носіння холодної зброї, в тому числі кастету, та порядку отримання дозволу на здійснення цих дій, а також до того, що в судовому засіданні не було розкрито суб`єктивну та об`єктивну сторону інкримінованого йому злочину.

Разом з тим, суд першої інстанції, дослідивши безпосередньо всі надані докази, прийшов до правильного висновку про неспроможність такої позиції обвинуваченого та доведення в повному обсязі його вини у носінні кастету без передбаченого законом дозволу, оскільки сукупність досліджених доказів дає підстави зробити лише такі висновки.

Так, свідок ОСОБА_9 в суді першої інстанції показав, що 17 січня 2018 року пізно ввечері він приймав участь у якості понятого при огляді та вилученні металевого предмета, який був схожий на бляху з ременю у вигляді черепа, який обвинувачений достав із кишені своєї куртки, під час цього проводилась фото- та відеофіксація.
Свідок ОСОБА_10 в суді першої інстанції показав, що 17 січня 2018 року приблизно о 22 годині, під час несення служби у пішому патрулі разом із лейтенантом поліції ОСОБА_11 , в районі будинку № 4 по бул. Шевченка у м. Запоріжжя, ними було помічено підозрілу особу, якого було зупинено, перевірено документи та проведено поверхневий огляд, в результаті якого було виявлено підозрілий предмет, схожий на холодну зброю кастет.
Свідок ОСОБА_11 в суді першої інстанції надав аналогічні показання, що і свідок ОСОБА_10 .

Показання свідків в суді першої інстанції є логічними та послідовними, вони повністю узгоджуються між собою та дослідженими письмовими доказами.
Підстав не довіряти показанням свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та приведені до присяги, у суду не було, а в апеляційній скарзі не вказані ймовірні причини обмови обвинуваченого з боку свідків.

Також суд першої інстанції на вимогу процесуального закону дослідив надані сторонами інші докази, яким зробив обґрунтовану оцінку.

Так, з рапорту старшого інспектора-чергового Вознесенівського відділення поліції ОСОБА_12 від 17 січня 2018 року вбачається, що о 21 год. 41 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що на бул. Шевченко у м. Запоріжжя зупинили двох осіб і виявили холодну зброю у вигляді кастету (а.с. 71).

З рапорту інспектора роти № 2 батальйону № 2 УПП у Запорізькій області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_11 вбачається, що 17 січня 2018 року під час несення служби в пішому патрулі разом з сержантом ОСОБА_10 , ними було помічено підозрілу особу, якого було зупинено, перевірено його документи та проведено поверхневий огляд, в результаті якого було виявлено підозрілий предмет схожий на холодну зброю кастет. По вказаній події ними були повідомлено службу 102, і через деякий час після цього на місце події прибула слідчо-оперативна група, яка у присутності двох понятих вилучила у вказаних осіб зазначений предмет (а.с. 72).
З протоколу огляду місця події від 17 січня 2018 року та фототаблиці до нього вбачається, що під час огляду ділянки місцевості за адресою: АДРЕСА_2 , встановлено, що у особи, яка представилася як ОСОБА_7 , з правої кишені куртки було вилучено предмет схожий на металевий предмет кастет, який було запаковано у присутності понятих (а.с.73-79).
З висновку експерта № 2-61 від 22 січня 2018 року вбачається, що наданий на дослідження предмет є контактною холодною зброєю ударно-дробильної дій, а саме кастетом спрощеної конструкції, який виготовлений саморобним способом (а.с. 82-84).
З протоколу огляду предмета від 29 січня 2018 року та відеозапису до нього вбачається, що предметом огляду є відеозапис з нагрудної камери відеоспостереження інспектора ДПП в Запорізькій області ОСОБА_11 , яким зафіксовано обставини, за яких було виявлено та вилучено у обвинуваченого предмет, схожий на кастет (а.с. 87, 89).
Суд першої інстанції, вивчивши і дослідивши кожний доказ окремо з точки зору належності та допустимості, і в сукупності, з точки зору всебічності, достатності та взаємозв`язку, прийшов до правильного висновку, що обвинувачений ОСОБА_7 носив холодну зброю без передбаченого законом дозволу.

Погоджуючись з висновками суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що вищенаведеними дослідженими судом доказами та обставинами, що ними підтверджуються, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, за фактичних обставин, встановлених судом у вироку, є об`єктивно доведеною поза розумним сумнівом.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що не було доведено фактичні обставини та правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення за ч. 2 ст. 263 КК України, а також не розкрито суб`єктивну та об`єктивну сторону інкримінованого йому злочину, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

З мотивувальної частини вироку суду вбачається, що суд першої інстанції у відповідності до вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України сформулював обвинувачення, яке визнав доведеним, зазначив місце, час, спосіб вчинення, форму вини, статтю та частину статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого було визнано обвинуваченого.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 26 квітня 2002 року «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами», до холодної зброї належать предмети, які відповідають стандартним зразкам або історично виробленим типам зброї, чи інші предмети, що справляють колючий, колючоріжучий, рубаючий, роздроблюючий або ударний ефект (багнет, стилет, ніж, кинджал, арбалет, нунчаку, кастет тощо), конструктивно призначені для ураження живої цілі за допомогою м`язової сили людини або дії механічного пристрою.

Разом з тим, належність виявленого та вилученого у ОСОБА_7 предмету до холодної зброї повністю підтверджується висновком експерта № 2-61 від 22 січня 2018 року, а тому вказаний кастет є предметом злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України.

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України полягає у носінні, виготовленні, ремонті або збуті холодної зброї без передбаченого законом дозволу, а з огляду на абз. 2 п. 8 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, незаконним носінням холодної зброї є вчинення без передбаченого законом дозволу дій щодо її переміщення, транспортування особою безпосередньо при собі (в руках, одязі, сумці, спеціальному футлярі, транспортному засобі тощо).

З мотивувальної частини оскаржуваного вироку вбачається, що суд першої інстанції встановив об`єктивну сторону інкримінованого ОСОБА_7 злочину, яка полягала у тому, що він шляхом привласнення знайденого, підняв з землі кастет, після чого почав зберігати та носити його при собі в одязі без передбаченого законом дозволу до моменту зупинення працівниками поліції.

З суб`єктивної сторони кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 263 КК України може бути вчинене тільки з прямим умислом, який полягає у тому, що особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

З показань свідків та самого обвинуваченого вбачається, що ОСОБА_7 розумів, який саме предмет ним було знайдено і підібрано, усвідомлював, що з того моменту, як він підняв кастет та почав носити його при собі, він почав створювати суспільну небезпечність для оточуючих, яка полягає у тому, що незаконне носіння холодної зброї створює сприятливі умови для вчинення злочинів з використанням зазначеного предмета.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого з приводу того що, відсутній закон, норми та положення якого регламентували б питання носіння холодної зброї, то колегія суддів також вважає їх необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 26 квітня 2002 року «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами», при вирішенні питання, чи є незаконними носіння, зберігання, придбання, виготовлення, ремонт, передача чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), а також носіння, виготовлення, ремонт або збут холодної зброї, бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв, судам необхідно керуватися Положенням про дозвільну систему (затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 р. N 576 з наступними змінами), Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів (затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 р. N 622; зі змінами, внесеними наказом від 13 квітня 1999 р. N 292) та іншими нормативними актами.

Відповідно до п. 8.1. Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622, дозвільна система, що здійснюється органами поліції, поширюється на бойову нарізну військових зразків зброю або виготовлену за спеціальним замовленням, охолощену, нейтралізовану, несучасну, спортивну, мисливську вогнепальну зброю, бойові припаси до зброї, основні частини зброї, пневматичну, холодну зброю, пристрої та патрони до них, що належать підприємствам, установам, організаціям, суб`єктам господарювання та громадянам.

Разом з тим колегія суддів зазначає, що норма ст. 263 КК України є субсидіарною і для розуміння незаконності поводження зі зброєю вимагає аналізу відповідного закону. При цьому поняття «закон», яке в даному випадку використав законодавець, має розширене тлумачення і включає в себе законодавство у цілому, в тому числі нормативні акти, які регулюють відповідні правовідносини, порушення яких утворює об`єктивну сторону складу злочину, передбаченого ст. 263 КК України.

Таким чином, Інструкція про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, є тим самим нормативним актом, який регулює правовідносини, порушення яких утворює об`єктивну сторону інкримінованого ОСОБА_7 злочину та підпадає під поняття закону, яке використав законодавець при формулюванні диспозиції ч. 2 ст. 263 КК України.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 31 травня 2018 року у справі № 51-3305км18 (єдиний унікальний номер 127/27182/15-к).
Інші доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо наявності сумнівів з приводу доведеності вини ОСОБА_7 є безпідставними та спростовуються наведеними доказами.

Доводи обвинуваченого про неповноту судового слідства, колегія суддів також вважає такими, що суперечать зібраним доказам, оскільки з матеріалів кримінального провадження та звукозапису судового засідання вбачається, що впродовж судового розгляду були допитані всі свідки, ретельно досліджені докази по справі, які підтверджують обставини справи та якими в повному обсязі доведено вину обвинуваченого.

Судом першої інстанції були вжито всі заходи, для встановлення істини в даній справі.

Доводам сторони захисту у вироку обґрунтовано наведено критичну оцінку, оскільки позиція захисту має на меті уникнення від кримінальної відповідальності та повністю спростовується сукупністю досліджених належних та допустимих доказів.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги про скасування вироку.

Істотних порушень органами досудового слідства чи судом норм кримінально-процесуального закону, які були б підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 6 липня 2018 року у відношенні ОСОБА_7 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення апеляційним судом.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3