Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/1252/14-к
Провадження № 1-кп/280/40/19
ВИРОК
Іменем України

01 лютого 2019 року м.Коростишів
Коростишівський районний суд Житомирської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Коростишів обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000442 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Коростишів, українця, громадянина України, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дочку, інвалідом та депутатом не являється, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимий

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , працюючи на посаді державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Коростишівського районного управління юстиції, маючи 15-й ранг державного службовця, будучи представником влади, вчинив злочини у сфері службової діяльності, за наступних обставин.

Відповідно до наказу №224/к від 01.04.2010 року ОСОБА_4 призначений на посаду державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Коростишівського районного управління юстиції.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про державну службу», основними обов`язками державних службовців є додержання Конституції України та інших актів законодавства України, забезпечення ефективної роботи та виконання завдань державних органів відповідно до їх компетенції, сумлінне виконання своїх службових обов`язків.

Згідно ст. 1 Закону України «Про державну виконавчу службу», державна виконавча служба входить до системи органів Міністерства юстиції України і здійснює виконання рішень судів, третейських судів та інших органів, а також посадових осіб (далі - рішень) відповідно до законів України. Завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом. Частиною 2 статті 4 указаного закону передбачено, що державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. З Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державною виконавчою службою підлягають виконанню виконавчі документи, зокрема, виконавчі листи, що видаються судами та накази господарських судів, у томі числі на підставі рішень третейського суду.

Згідно ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 4 вказаного закону, заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на майно боржника; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення у боржника і передача стягувачеві певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

У відповідності до ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний провести виконавчі дії з виконанням рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення не майнового характеру - двомісячний строк.

Пунктом 2 частини 1 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий документ, прийнятий державши виконавцем до виконання, за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачеві, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до вимог статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються. На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувана, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Згідно приписів ст. 57 вказаного Закону, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема, винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження.

Пунктом 5.1.1. «Інструкції про проведення виконавчих дій», затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15.12.1999 року, звернення стягнення на майно боржника полягає в його виявленні (шляхом надіслання запитів до органів держаної податкової інспекції, банків, дорожньої автомобільної інспекції, бюро технічної інвентаризації, нотаріату), описі, арешті, вилученні та примусовій реалізації. Відповідно до п.5.1.3. вказаної інструкції, у разі відсутності в боржника коштів та цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається на належне боржникові інше майно.

Відповідно до п.1.3. посадової інструкції державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Коростишівського районного управління юстиції, у своїй роботі державний виконавець керується Конституцією України, кодексами України, Законами України «Про державну службу», «Про державну виконавчу службу», «Про виконавче провадження» та іншими законами. Відповідно до п.2.2 посадової інструкції, державний виконавець відповідно до покладених на нього завдань здійснює примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), виконання яких відповідно до Законів України покладено на Державну виконавчу службу і здійснює інші дії відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» неупереджено, своєчасно та повно.

Ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно приписів якої, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення суду. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема, винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження; ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії, та ст. 4 вказаного закону, відповідно якої заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на майно боржника; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення у боржника і передача стягувачеві певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням, упродовж одного місяця з дня отримання ним відомостей про майновий стан боржника.

Порушуючи вказані норми, державний виконавець відділу Державної виконавчої служби Коростишівського районного управління юстиції ОСОБА_4 , маючи 15-й ранг державного службовця, будучи службовою особою та здійснюючи функції представника влади, в період часу з 20.10.2010 по 27.11.2010, перебуваючи у приміщенні відділу Державної виконавчої служби Коростишівського районного управління юстиції, що знаходиться за адресою: м. Коростишів, вул. Карла Лібкнехта, 6, Житомирської облает, у виконавчому провадженні № 22043502 індекс ВЗ щодо боржника ОСОБА_6 , при виконанні виконавчого листа за №2-282/10 виданого 29.09.2010 Коростишівським районним судом Житомирської області, про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 76 500 грн. та 8 400 грн. матеріальної шкоди, неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, не вчинив всіх необхідних виконавчих дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» направлених на забезпечення реального виконання рішення суду та арешту майна боржника.

Державний виконавець ОСОБА_4 , у межах виконання своїх службових обов`язків, спрямованих на виявлення та звернення стягнення на майно боржника шляхом надіслання запитів до органів держаної податкової інспекції, банків, дорожньої автомобільної інспекції, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, описі, арешті, вилученні та примусовій реалізації, для встановлення майнового стану боржника Демченка СП. направив запит до Радомишльського МРЕВ ДАІ, і наступного дня - 27 жовтня 2010 року отримав відповідь на запитувану ним інформацію, відповідно якої, за ОСОБА_6 з 22 листопада 2008 року офіційно значиться зареєстрований автомобіль марки «КАМАЗ» з реєстраційним номером НОМЕР_1 . Однак, державний виконавець ОСОБА_4 , маючи 15-й ранг державного службовця, будучи службовою особою та здійснюючи функції представника влади, діючи в порушення зазначених вище вимог Закону, неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, в період часу з 27.10.2010 по 26.11.2010 не виніс постанови про накладення арешту на автомобіль марки «КАМАЗ» з реєстраційним номером НОМЕР_1 та оголошення його відчуження, що унеможливило реальне забезпечення виконання рішення суду, оскільки 23.11.2010 Демченком СП. здійснено реалізацію вказаного транспортного засобу іншій особі.

Таким чином, державний виконавець ОСОБА_4 , своїми діями, які виразились у службовій недбалості, тобто неналежному виконанні своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, завдав істотної шкоди державним інтересам у вигляді підриву авторитету відділу Державної виконавчої служби Коростишівського районного управління юстиції.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, державний виконавець ОСОБА_4 , маючи 15-й ранг державного службовця, будучи службовою особою та здійснюючи функції представника влади, на вимогу Коростишівського районного суду Житомирської області, що знаходиться за адресою: м. Коростишів, вул. Карла Маркса, 52 у цивільній справі за скаргою ОСОБА_7 на його дії та бездіяльність як державного виконавця при виконанні останнім виконавчого листа за №2-282/10, виданого 29.09.2010 судом, про стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 76 500 грн. та 8 400 грн. матеріальної шкоди, 13 грудня 2011 року, близько 10 години, перебуваючи в залі судового засідання, усвідомлюючи суспільну небезпечність та протиправність своїх дій, видав (надав) суду, завідомо неправдивий офіційний документ, зміст якого частково не відповідав дійсності, а саме: копію відповіді з Радомишильського МРЕВ ДАІ на надісланий ним запит, на якому містилася відмітка реєстрації вхідного документу про надходження його до ВДВС Коростишівського РУЮ з виправленням дати (цифри) реєстрації документу із значення місяця жовтня на дату (цифру) із значенням місяця листопада, а саме: із 27.10.2010 на 27.11.2010.

Незважаючи на виданий (наданий) державним виконавцем ОСОБА_4 завідомо неправдивий офіційний документ, зміст якого частково не відповідав дійсності, а саме: копії відповіді з Радомишильського МРЕВ ДАІ на надісланий ним запит, на якому містилася виправлена дата реєстрації вхідного документу у ВДВС Коростишівського РУЮ - 27.11.2010, 22.03.2012 Коростишівським районним судом винесено ухвалу, якою визнано неправомірними дії та бездіяльність державного виконавця у процедурі виконання виконавчого листа №2-282/10 від 29.09.2010, останнього зобов`язано усунути виявлені порушення, та визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця щодо не накладення арешту на належний боржнику автомобіль марки «КАМАЗ» з реєстраційним номером НОМЕР_1 у встановленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку, тощо.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину та цивільний позов не визнав, пояснив, що працював у Коростишівському ВДВС у період з 2010 по 31.01.2012, під час виконання рішення суду керувався положеннями ст.ст.4,5 Закону України «Про виконавче провадження». Стягнення за виконавчим провадженням в першу чергу звертається на кошти боржника, довідка про наявність у божника автомобіля не є підставою для накладення арешту. Тобто спочатку державний виконавець повинен встановити чи наявні у боржника кошти, в разі відсутності - накладати арешт на автомобіль. До Радомишльського МРЕО ним робився запит на інформацію щодо наявності у боржника автомобіля, який направлявся звичайною поштою. Всі запити у ВДВС реєстрували діловоди, відповідно у відповіді на запити надавали діловоди. Відповідь Радомишльського МРЕВ ДАІ щодо наявності у власності ОСОБА_6 автомобіля зареєстрована у книзі вхідної кореспонденції 27.10.2010. Після надходження відповіді з МРЕО будь-яких виконавчих дій він не вчиняв, оскільки не було підстав. Зазначив також, що рішенням суду у справі за скаргою ОСОБА_9 було визнано дії державного виконавця незаконними.

У судове засідання потерпілий ОСОБА_7 не з`явився, на адресу суду направив заяву про проведення судового засідання у його відсутність, цивільний позов просить задовольнити. В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що на виконанні у Коростишівському ВДВС перебуває виконавчий лист №2-282/10 від 29.09.2010 виданий Коростишівським районним судом про стягнення з ОСОБА_6 на його користь 76500 та 8400 матеріальної шкоди, рішення суду досі не виконано. Вважає, що обвинуваченим не виконано належним чином необхідних виконавчих дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», направлених на забезпечення реального виконання рішення суду та арешту майна боржника, оскільки не виніс своєчасно постанову про накладення арешту на автомобіль марки КАМАЗ, д/н НОМЕР_1 , що унеможливило забезпечення виконання рішення суду, оскільки 23.11.2010 боржником ОСОБА_6 було продано вказаний транспортний засіб. Зазначає також, що не вимагав накладення арешту на автомобіль, оскільки йому не було відомо, що боржник має останній у власності. Він звертався до суду із скаргою на дії державного виконавця, яка була задоволена.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що працює у Коростишівському ВДВС з 2008 року, з 2012 на посаді виконуючого обов`язки начальника Коростишівського ВДВС. Їй відомо про перебування у Коростишівському ВДВС на виконанні провадження про стягнення коштів на користь потерпілого ОСОБА_7 . Спочатку вказане виконавче провадження перебувало у обвинуваченого ОСОБА_4 , на той час державного виконавця, після звільнення останнього виконавче провадження було передано державному виконавцю ОСОБА_11 . Державний виконавець в ході виконання рішення суду спочатку робить запити у відповідні установи для встановлення наявності у боржника коштів та майна, про наявність грошових коштів у боржника виконавців повідомляє податкова інспекція, в разі відсутності у боржника грошових коштів, але наявності майна, державний виконавець повинен накласти арешт на майно, який накладається не пізніше наступного дня після отримання відповіді.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив, що працював у Коростишівському ВДВС з 2012 року, йому відомо про наявність скарг ОСОБА_7 на дії державного виконавця, після звільнення ОСОБА_4 виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_7 матеріальної шкоди було передано йому, акт прийому-передачі при цьому не складався. Після отримання даного виконавчого провадження відповідні запити (про наявність грошових коштів, майна тощо) робив заново. Зазначив, що обов`язок державного виконавця вжити заходи щодо заборони відчуження майна боржника. В матеріалах виконавчого провадження була ксерокопія довідки МРЕО, проте, він робив запит повторно, згідно отриманої відповіді майно за боржником не рахувалось.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що має заборгованість перед ОСОБА_7 за відповідним рішенням суду, У Коростишівському ВДВС з даного приводу відкрито виконавче провадження, пояснив, що де який час заборгованість погашав. Автомобіль КАМАЗ, який мав у своїй власності, продав гр.Добрянському, чи до, чи після винесення рішення не пам`ятає, договір купівлі-продажу оформлював у Київській області. Зазначив також, що у Коростишівський ВДВС його викликали , проте не ОСОБА_4 .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснила, що працювала у Коростишівському ВДВС у 2010 році діловодом та архіваріусом, в її обов`язки входило реєстрація вхідної кореспонденції. Вона заводила виконавчі провадження, далі передавала їх державному виконавцю по книзі реєстрації виконавчих проваджень. До виконавчих проваджень ніхто більше не мав доступу окрім державного виконавця. Щодо виконання виконавчого провадження по стягненню коштів на користь ОСОБА_7 їй нічого не відомо. У книзі реєстрації ставиться дата надходження і дата передачі провадження державному виконавцю.

Крім того, судом, у порядку ст. 358 КПК України, досліджені докази:

-витяг з ЄРДР № 0000442;

-ухвала слідчого судді Коростишівського районного суду від 23.07.2014 про надання тимчасового доступу з правом вилучення до виконавчого провадження №22043502 ;

-протокол тимчасового доступу до речей та документів від 16.08.2014, згідно якого було вилучено виконавче провадження №22043502 ;

-протокол огляду документів від 06.11.2014, згідно якого оглянуто виконавче провадження №22043502 (№ перереєстрації 40) індекс ВЗ щодо боржника ОСОБА_6 та встановлено, що у виконавчому провадженні №22043502 (№ перереєстрації 40) індекс ВЗ щодо боржника ОСОБА_6 відсутні наступні документи: - відповідь з Радомишльського МРЕВ на запит державного виконавця ВДВС Коростишівського РУЮ ОСОБА_4 №12535 від 26.10.2010; - відповідь з БТІ м. Житомира на запит державного виконавця ВДВС Коростишівського РУЮ ОСОБА_4 №12535 від 26.10.2010; - відповідь з Коростишівської МДПІ на запит державного виконавця ВДВС Коростишівського РУЮ ОСОБА_4 №12535 від 26.10.2010; - відповідь з Коростишівського відділу Ощадбанку на запит державного виконавця ВДВС Коростишівського РУЮ ОСОБА_4 №12535 від 26.10.2010;

-постанова про визнання документів речовими доказами від 07.11.2014, згідно якої виконавче провадження №22043502 індекс В3 щодо боржника ОСОБА_6 визнано речовим доказом у рамках кримінального провадження №0000442 ;

-постанова про зміну місця зберігання речового доказу від 10.03.2015, згідно якої виконавче провадження №22043502 передано на відповідальне зберігання до Коростишівського ВДВС ;

-ухвала слідчого судді Коростишівського районного суду від 14.10.2014 про надання тимчасового дозволу з правом вилучення до оригіналу журналу реєстрації листів-відповідей на запити державного виконавця ОСОБА_4 з 04.01.2010 по 28.12.2010 ;

-протокол тимчасового доступу до речей та документів від 17.10.2014, згідно якого було вилучено оригінал журналу реєстрації листів відповідей на запити державного виконавця ВДВС Коростишівського РУЮ ОСОБА_4 з 04.01.2010 по 28.12.2010 на 214 арк., синього кольору ;

-протокол огляду документів від 06.11.2014, згідно якого оглянуто журнал реєстрації листів відповідей на запити державного виконавця, розпочатий 04.01.2010 - закінчений 28.12.2012, прошитий капроновою ниткою, вкінці скріплений печаткою ВДВС Коростишівського РУЮ, на 214 арк. В ході огляду на 84 аркуші журналу, в колонці «Кореспондент, дата та індекс одержаного документу» напроти реєстраційного номеру №3850, наявний напис нанесений ручкою синього кольору з текстом «Радомишль МРЕВ ДАІ». Напроти указаного реєстраційного номеру 3850 в колонці «Короткий зміст» рукописним текстом синього кольору наявний напис прізвища з ініціалами « ОСОБА_6 », напроти якого в колонці ««Розписка виконавця в одержанні документа»» наявний підпис виконаний шариковою ручкою синього кольору. В колонці №4 аркушу №84 журналу знаходиться прізвище особи та дата, а саме « ОСОБА_4 27.10.2010», яка отримувала 27.10.2010 відповіді з Радомишльського МРЕВ ДАІ, в тому числі і відповідь під реєстраційним номером №3850 стосовно ОСОБА_6 ;

-постанова про визнання документів речовими доказами та визначення їх місця зберігання від 07.11.2014, відповідно до якої журнал реєстрації листів - відповідей на запити державного виконавця ВДВС Коростишівського РУЮ ОСОБА_4 з 04.01.2010 по 28.12.2010 ;

-ухвала слідчого судді Коростишівського районного суду від 14.10.2014 про надання тимчасового доступу до матеріалів судового розгляду скарги ОСОБА_7 на дії та бездіяльність державного виконавця ВДВС Коростишівського РУЮ ОСОБА_4 від 22.03.2012 з правом вилучення копії відповіді з Радомишльського МРЕВ на запит держвиконавця ОСОБА_4 ;

-протокол тимчасового доступу до речей і документів від 11.11.2014, згідно якого з документів судової справи №4-с-1/11, зокрема копії запиту державного виконавця ОСОБА_4 та відповіді на запит Радомишльського МРЕВ, було знято відповідні копії;

-протокол огляду документу від 12.11.2014 з фототаблицею, згідно якого оглянуто копію відповіді з Радомишльського МРЕВ ДАІ на запит (№12535 від 26.10.2010) держвиконавця ВДВС Коростишівського РУЮ ОСОБА_4 , встановлено у рукописній даті реєстрації документу на цифрах значимих місяць «11», наявні ознаки можливого виправлення із цифри «10» на цифру «11», що характерно жирним виділенням, на відміну від цифри із значенням дня числа місяця «27» та року «10»;

-постанова про визнання документів речовими доказами та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 13.11.2014, згідно якої копія відповіді з Радомишльського МРЕВ ДАІ на запит державного виконавця ВДВС Коростишівського РУЮ ОСОБА_4 про наявність у власності ОСОБА_6 автомобіля марки «КАМАЗ», р/н НОМЕР_1 ;

-ухвала слідчого судді Коростишівського районного суду від 13.02.2015 про тимчасовий доступ до речей та документів, згідно якої надано тимчасовий доступ до матеріалів справи за скаргою ОСОБА_7 на дії та бездіяльність державного виконавця ВДВС Коростишівського РУЮ ОСОБА_4 з правом зняття копій ;

-протокол тимчасового доступу до речей та документів від 20.02.2015, згідно якого зроблено копії з відповідних матеріалів справи та звукозапису судового засідання у відповідності до ухвали слідчого судді Коростишівського районного суду від 13.02.2015;

-протокол огляду документів від 20.02.2015, згідно якого було оглянуто копії документів з матеріалів судової справи за скаргою ОСОБА_7 на дії та бездіяльність державного виконавця ВДВС Коростишівського РУЮ ОСОБА_4 ;

-ухвала судді Коростишівського районного суду від 22.03.2012 у справі за скаргою ОСОБА_7 на дії та бездіяльність державного виконавця ВДВС Коростишівського РУЮ ОСОБА_4 , якою скаргу задоволено частково, у тому числі, визнано дії та бездіяльність державного виконавця ВДВС Коростишівського РУЮ ОСОБА_4 у процедурі виконання виконавчого листа №2-282 від 29.09.2010 неправомірними, зобов`язано усунути недоліки; зобов`язано ВДВС Коростишівського РУЮ вжити передбачені законом заходи щодо виконання рішення суду; визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця ОСОБА_4 щодо не накладання арешту на належне боржнику майно автомобіль «КАМАЗ 5511», р/н НОМЕР_1 ;

-відповідь ВДВС Коростишівського РУЮ №1292 від 15.02.2011 про хід виконання у виконавчому провадженні за виконавчим листом №2-282 від 29.09.2010 ;

-протокол огляду звукозапису від 23.02.2015, згідно якого було оглянуто звукозапис судового засідання за скаргою ОСОБА_7 на дії та бездіяльність державного виконавця ВДВС Коростишівського РУЮ ОСОБА_4 ;

-постанова про визнання звукозапису речовим доказом та приєднання його до матеріалів кримінального провадження від 24.02.2015 ;

-речовий доказ оптичний диск «TDK» типу CD-R, на якому міститься звукозапис судового розгляду скарги ОСОБА_7 на дії та бездіяльність державного виконавця ВДВС Коростишівського РУЮ ОСОБА_4 ;

-рапорт о/у УДСБЕЗ УМВС України у Житомирській області ОСОБА_14 від 23.02.2015, згідно якого місце знаходження оригіналу відповіді з Радомишльського МРЕВ ДАІ про наявність у власності ОСОБА_6 автомобіля марки «КАМАЗ», р/н НОМЕР_1 не представилось можливим ;

-особова справа ОСОБА_4 на 53 арк. ;

-відповідь Коростишівської ЦРЛ №1312 від 20.10.2014 ;

-рапорт-характеристика на ОСОБА_4 ;

-витяг з кримінального провадження №0000111;

-постанова про об`єднання матеріалів досудового розслідування від 24.02.2015;

-іпотечний договір №09-0918/3-1;

-довідка №35/12/12 від 21.12.2012 про вірогідну ринкову вартість колісного транспортного засобу;

-протокол №3 від 06.03.2007 загальних зборів учасників ТОВ «КАМДОР»;

-вимога про досудове врегулювання спору;

-рішення Апеляційного суду Житомирської області від 14.09.2010;

-виписка з історії хвороби №448 ОСОБА_7 ;

-наказ №1 від 05.12.2011 про звільнення ОСОБА_7 з посади директора ТОВ «КАМДОР»;

Згідно вимог ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Згідно з приписами ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом.

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає їх належними та допустимими і, аналізуючи їх зміст, приходить до наступних висновків.

Показання потерпілих та свідків суд вважає логічними, послідовними й такими, що в цілому та окремих деталях відтворюють обставини.

У відповідності п.65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21.10.2011 р., Суд повторює, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».

Отже, досліджені та оцінені в судовому засіданні докази дозволяють суду дійти висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у службовій недбалості, тобто неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам ОСОБА_7 та кваліфікувати його дії за ч.1 ст. 367 КК України.

Позицію обвинуваченого ОСОБА_4 щодо невизнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, суд розцінює як обрану ним позицію захисту з метою уникнення від відповідальності і покарання за вчинений злочин.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" зі змінами та доповненнями, і виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно ст.ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який кримінальний закон відносить до злочину невеликої тяжкості, відсутність обставин, які його пом`якшують чи обтяжують, а також дані, що характеризують особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, має на утриманні малолітню дитину.

Враховуючи наведене, суд обирає ОСОБА_4 покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді обмеження волі з застосуванням додаткового покарання у вигляді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій.

Разом з тим, у відповідності до положень ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі. Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4 вчинено злочин, передбачений ч.1 ст.367 КК України, що відноситься до категорії невеликої тяжкості, у 2010 році., а отже на момент ухвалення судом вироку закінчився встановлений п.2 ч.1 ст.49 КК України трирічний строк давності.
Згідно положень ч. 3 ст. 288 КПК України, суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності, у тому числі у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
Приписами ч. 3 ст. 285 КПК України передбачено обов`язкове роз`яснення обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.
Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України, особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст.49 цього Кодексу.
Системний аналіз цих норм закону свідчить про те, що ч. 5 ст. 74 КК України застосовується тоді, коли суд не може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності якщо особа заперечує проти закриття кримінального провадження за цією нереабілітуючою її підставою. У такому випадку суд, за наявності для цього підстав, визнає особу винною, ухвалює обвинувальний вирок, яким призначає винній особі покарання та на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільняє її від покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Під час судового розгляду на виконання вимог ч. 3 ст. 285 КПК України, суд роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_4 наявність підстав для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, однак, останній заперечував проти закриття кримінального провадження за нереабілітуючою його підставою.
В зв`язку з наведеним, на підставі ч.5 ст.74 КК України суд вважає необхідним звільнити ОСОБА_4 від призначеного основного та додаткового покарання.

Питання заявленого потерпілим цивільного позову суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 128, 129 КПК України.

Так, заявлений цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 підлягає до часткового задоволення.
У частині відшкодування матеріальної шкоди у розмірі слід відмовити за недоведеністю останньої, враховуючи при цьому наявність рішення Апеляційного суду Житомирської області від 14.09.2010.
Відповідно до ст.23 ЦК України потерпілий має право на відшкодування моральної шкоди у зв`язку з порушенням його прав. Оцінюючи грошовий розмір моральної шкоди, суд враховує характер правопорушення, глибину душевних страждань потерпілого та стресу, завданого останньому, як наслідок - погіршення самопочуття та необхідність у лікуванні, а також вимоги розумності та справедливості.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Арешт на майно обвинуваченого у кримінальному провадженні не накладався.

Процесуальні витрати - відсутні.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до положень ст.100 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.84-86, 91, 94, 98-100, 369-376 КПК України, враховуючи практику ЄСПЛ, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України та призначити йому покарання у виді 1 ( одного) року обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.49, ч.5 ст.74 КК України ОСОБА_4 від призначеного основного та додаткового покарання звільнити в зв`язку з закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000(п`ять тисяч) грн., у частині відшкодування матеріальної шкоди - відмовити.

Речові докази: виконавче провадження №22043502 індекс ВЗ щодо боржника ОСОБА_6 , який передано на зберігання до ВДВС Коростишівського РУЮ залишити останнім, журнал реєстрації листів відповідей на запити державного виконавця (розпочатий 04.01.2010 - закінчений 28.12.2012), який зберігається в кімнаті схову речових доказів Коростишівського ВП ГУНП у Житомирській області повернути ВДВС Коростишівського РУЮ, копію відповіді з Радомишильського МРЕВ ДАІ про наявність у власності ОСОБА_6 автомобіля марки «КАМАЗ», р/н НОМЕР_1 , звукопис судового розгляду скарги ОСОБА_7 на дії та бездіяльність державного виконавця ВДВС Коростишівського РУЮ ОСОБА_4 , який міститься на оптичному диску марки виробника «ТDК» типу СD-R з максимальним часом запису 80 хвилин, які приєднані до матеріалів кримінального провадження №0000442 від 04.06.2013 залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1