Справа № 675/2371/18
Провадження № 1-кс/675/29/2019
У Х В А Л А

"21" лютого 2019 р. м. Ізяслав

Слідчий суддя Ізяславського районного суду Хмельницької області - ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , скаржника - ОСОБА_3 , представника скаржника - адвоката ОСОБА_4 , прокурора - ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяслав у режимі відеоконференції кримінальне провадження за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність органу досудового розслідування та прокуратури у кримінальному провадженні № 0000240,

в с т а н о в и в :
До слідчого судді Ізяславського районного суду Хмельницької області надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність органу досудового розслідування та прокуратури у кримінальному провадженні № 0000240.

У судовому засіданні ОСОБА_3 свою скаргу підтримав. Слідчому судді пояснив, що він оскаржує бездіяльність слідчого СВ Ізяславського відділення поліції Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_6 щодо невидачі йому витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000240 з дотриманням вимог законодавства щодо його змісту, оскільки вказаний витяг не містить викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених заявником, а також зазначення усіх статей КК України, вказаних ним у заяві про вчинення кримінального правопорушення.
Також скаржник оскаржує бездіяльність слідчого щодо невидачі йому пам`ятки про права і обов`язки потерпілого, посилаючись на те, що 20 грудня 2018 року він звернувся до слідчого ОСОБА_6 з заявою про залучення його до провадження як потерпілого, однак до цього часу йому не повідомлено про результати вирішення вказаної заяви.
Водночас скаржник звертає увагу слідчого судді на невручення жодній особі повідомлення про підозру у даному кримінальному провадженні.
Крім того, у своїй заяві ОСОБА_3 просить вжити щодо нього та його близьких родичів заходи безпеки, оскільки є реальна загроза їх життю, вжити заходи забезпечення, передбачені ст.ст. 131, 132, 148, 154-157, 176, 177 КПК України щодо посадових осіб Державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» та Шепетівської місцевої прокуратури, а також зобов`язати органи досудового розслідування та прокуратури виконувати у подальшому вимоги чинного кримінального процесуального законодавства.
Представник скаржника адвокат ОСОБА_4 скаргу підтримала та просила її задовольнити.
Прокурор ОСОБА_5 заперечив проти задоволення скарги, посилаючись на її безпідставність.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення скаржника, його представника, прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до переконання, що скарга ОСОБА_3 до задоволення не підлягає.

При розгляді скарги встановлено, що на підставі ухвали слідчого судді Ізяславського районного суду Хмельницької області від 27 червня 2018 року Ізяславським відділенням поліції Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області внесено відомості до ЄРДР за № 0000240 за заявою ОСОБА_3 від 06 травня 2018 року про вчинення службовими особами Державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» щодо нього протиправних дій при притягненні до дисциплінарної відповідальності.

На даний час здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Ізяславського районного суду Хмельницької області від 19 грудня 2018 року зобов`язано Ізяславське відділення поліції Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області надати ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000240 витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

На виконання вказаного судового рішення 20 грудня 2018 року заявнику було вручено витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, про що свідчить підпис ОСОБА_3 на витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000240.

Та обставина, що заявнику надано витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, не заперечувалася і самим ОСОБА_3 у судовому засіданні.

Таким чином, орган досудового розслідування виконав свій обов`язок, передбачений ч. 1 ст. 214 КПК України.

Що стосується оскарження бездіяльності слідчого щодо невидачі заявнику витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань з дотриманням вимог законодавства щодо його змісту, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Тому саме посадова особа, уповноважена на внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, зобов`язана з дотриманням, зокрема, вимог ч. 5 ст. 214 КПК України внести такі відомості до ЄРДР на підставі заяви про вчинене кримінальне правопорушення і це є її дискреційні (виключні) повноваження.

Тому, враховуючи, що норми ч. 1 ст. 303 КПК України не передбачають можливості оскарження заявником дій прокурора або слідчого при внесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо відповідності змісту таких відомостей положенням чинного законодавства, скарга ОСОБА_3 у цій частині до задоволення не підлягає

Заявнику слід також роз`яснити, до відповідно до правил ч. 5 ст. 214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення, а при проведенні досудового розслідування слідчий за наявності передбачених законом підстав вправі змінити правову кваліфікацію розслідуваного діяння.

Що стосується оскарження бездіяльності органу досудового розслідування щодо не вирішення заяви ОСОБА_3 про залучення його до провадження як потерпілого та ненадання йому пам`ятки про права та обов`язки потерпілого, слід зазначити наступне.

З досліджених слідчим суддею у судовому засіданні матеріалів кримінального провадження № 0000240 вбачається, що у них відсутня заява ОСОБА_3 про залучення його до провадження як потерпілого та постанова слідчого про відмову у визнанні його потерпілим.

Дійсно, положеннями п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено право особи, якій відмовлено у визнанні потерпілою, оскаржити рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Оскільки у даному кримінальному провадженні слідчим або прокурором постанова про відмову у визнанні потерпілим не виносилась, то у даному випадку встановлено відсутність предмету оскарження у розумінні п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Разом із тим, скаржнику слід роз`яснити, що відповідно до положень с. 55 КК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відтак, у випадку винесення у даному кримінальному провадженні прокурором або слідчим постанови про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 , останній матиме право оскаржити вказану постанову слідчому судді.

Слід також зазначити, що визначальним для застосування положень п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України щодо встановлення бездіяльності органу досудового розслідування в частині нездійснення ним процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк є: по-перше, існування в кримінальному процесуальному законі відповідної процесуальної дії, яку КПК України зобов`язує слідчого, прокурора вчинити; по-друге, імперативна вимога щодо вчинення такої процесуальної дії у визначений законом строк.

Разом з тим, згідно положень ч. 2 ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, кримінальним процесуальним законом не визначено імперативного строку, протягом якого слідчий/прокурор вручає потерпілому пам`ятку про його права та обов`язки.

Отже, оскільки скарга ОСОБА_3 не стосується бездіяльності слідчого/прокурора, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк, вважаю, що скарга в частині невидачі йому пам`ятки про права та обов`язки потерпілого до задоволення не підлягає.

Також слідчий суддя вважає, що не підлягає задоволенню скарга ОСОБА_3 у частині незастосування відносно нього заходів безпеки.

За правилами п. 6 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому розслідуванні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом.

З оглянутого у судовому засіданні кримінального провадження № 0000240 вбачається, що будь-які рішення чи дії слідчим або прокурором щодо застосування заходів безпеки відносно ОСОБА_3 та його близьких родичів у даному кримінальному провадженні на час подання даної скарги не вчинялися.

Крім того, за положеннями ст. 1 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні», забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, тобто у виявленні, попередженні, припиненні, розкритті або розслідуванні кримінальних правопорушень, а також у судовому розгляді кримінальних проваджень, - це здійснення правоохоронними органами правових, організаційно-технічних та інших заходів, спрямованих на захист життя, житла, здоров`я та майна цих осіб від протиправних посягань, з метою створення необхідних умов для належного відправлення правосуддя.

Згідно з ст. 2 цього Закону, право на забезпечення безпеки шляхом застосування заходів, зазначених у статтях 1 і 7 цього Закону, за наявності відповідних підстав мають, зокрема, особа, яка заявила до правоохоронного органу про кримінальне правопорушення; потерпілий та його представник у кримінальному провадженні; члени сімей та близькі родичі цих осіб, якщо шляхом погроз або інших протиправних дій щодо них робляться спроби вплинути на учасників кримінального судочинства.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 20 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні», підставою для вжиття заходів забезпечення безпеки осіб, зазначених у статті 2 цього Закону, є дані, що свідчать про наявність реальної загрози їх життю, здоров`ю, житлу і майну.

Слідчому судді не надано об`єктивних даних на підтвердження наявності реальної загрози життю чи здоров`ю скаржника або його близьких родичів, а також його звернення до відповідних органів з даного приводу на час подання даної скарги слідчому судді.

Тому скарга в цій частині є безпідставною.

З огляду на те, що бездіяльність слідчого щодо невручення особі повідомлення про підозру не є предметом оскарження відповідно до ст. 303 КПК України, скарга ОСОБА_3 і в цій частині вимог до задоволення не підлягає.

Також не підлягає задоволенню скарга ОСОБА_3 в частині вжиття заходів забезпечення, передбачених ст.ст. 131, 132, 148, 154-157, 176, 177 КПК України, щодо посадових осіб Державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» та Шепетівської місцевої прокуратури, оскільки у відповідності до положень вказаних норм кримінального процесуального закону такі заходи забезпечення можуть бути застосовані виключно до підозрюваного або обвинуваченого у кримінальному провадженні. Натомість, у кримінальному провадженні № 0000240 жодній особі повідомлення про підозру не вручене.

Крім того, дана скарга розглядається у порядку ст.ст. 303-307 КПК України, якими не передбачено можливості вирішення питань про вжиття заходів забезпечення у кримінальному провадженні.

Що стосується вимог ОСОБА_3 про зобов`язання органів досудового розслідування та прокуратури виконувати у подальшому вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя зазначає, що норми ст. 303 КПК України не передбачають можливості оскарження абстрактної бездіяльності, яка призводить до «неналежного досудового розслідування», тому такі вимоги скарги також не можуть бути задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 40, 55, 131, 132, 148, 154-157, 176, 177, 214, 303-307, 372 КПК України, ст.ст. 1, 2, 20 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні», слідчий суддя

п о с т а н о в и в :
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність органу досудового розслідування та прокуратури у кримінальному провадженні № 0000240 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1