Справа 556/1834/18
Номер провадження 1-кп/556/154/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Рядок статзвіту № 27

26.11.2018 року. Володимирецький районний суд Рівненської області

під головуванням судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в смт.Володимирець кримінальне провадження №0000500 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, освіта середня, не військовозобов`язаного, не працюючий, не судимого;

за ч.3 ст. 15, ч. 2 ст. 240 КК України,-

в с т а н о в и в:

Відповідно до обвинувального акту від 19.11.2018 року, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 26.10.2018 року о 11 годині, не являючись суб`єктом підприємницької діяльності , без отримання спеціального дозволу на користування надрами, без акту, що засвідчує гірничий відвід, в порушення вимог ст. 19 Кодексу України «Про надра» та ст. 4 Закону України від 18.11.1997 р. «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними», незаконно, за допомогою мотопомпи кустарного виробництва на базі двигуна марки «MERCEDES», обладнаної двигуном внутрішнього згорання і призначеної для подачі води під тиском та обладнанням до неї, шляхом гідророзмиву, в урочищі «Мости», що поблизу с. Озеро, Володимирецького району, Рівненської області мав намір на незаконний видобуток корисних копалин загальнодержавного значення, а саме бурштину-сирцю, який відповідно до Закону України від 18.11.1997 «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними», відноситься до дорогоцінного каміння органогенного утворення, однак з причин, що не залежали від його волі не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.

Вказані дії органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.3 ст.15, ч.2 ст. 240 КК України замах на незаконий видобуток корисних копалин загальнодержавного значення.

19 листопада 2018 року між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 було укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з умовами вказаної угоди, обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав вину в інкримінованому злочині і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому засіданні.

Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид та міру покарання, яке повинен понести обвинувачений у разі затвердження такої угоди, а саме: 400 (чотириста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян штрафу.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ч.2 ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 468, ст. 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та тяжких злочинів, може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про визнання винуватості, дотримані вимоги КК України та КПК України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні також просив зазначену угоду затвердити та призначити узгоджене ними покарання, при цьому останній беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч. 2 ст. 240 КК України в обсязі підозри та дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.

Кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості. Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції, яка передбачена ч. 2 ст. 240 КК України.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами кримінального провадження є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що прокурор, ОСОБА_4 повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, цілком розуміють свої права, визначені п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди відповідають вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд, враховуючи заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

За таких обставин суд вважає доведеним в підготовчому засіданні те, що ОСОБА_4 мав намір на незаконний видобуток корисних копалин загальнодержавного значення,однак з причин, що не залежали від його волі, злочин не довів до кінця, а тому кваліфікує його дії за ч.3 ст. 15, ч. 2 ст. 240 КК України, за якою належить призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання.

Питання про речові докази вирішити згідно ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 19 листопада 2018 року про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч. 2 ст. 240 КК України і призначити узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді - 400 (чотириста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян штрафу в дохід держави, тобто 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Речові докази: мотопомпу кустарного виробництва на базі двигуна марки «MERCEDES», на якій наявні маркувальні позначення: НОМЕР_1 ; три пожежних рукава; дві металеві тички; металевий шрайбер конфіскувати в дохід держави;

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Володимирецький районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Прокурору, обвинуваченому, захиснику обвинуваченого копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: