Ухвала
Іменем України
06 лютого 2019року

м. Київ
справа № 522/7418/18

провадження № 51-487ск19

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 30 жовтня 2018 року,
встановив:
Як убачається з матеріалів провадження за скаргою, ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 19 червня 2018 року частково задоволена скарга представника АО «Одеська обласна Рада адвокатів» ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб прокуратури Одеської області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Апеляційний суд Одеської області ухвалою від 30 жовтня 2018 року, керуючись ч. 4 ст. 399 КПК України, відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_4 на вказану ухвалу слідчого судді.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати вказану ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у цьому суді. В обґрунтування доводів посилається на те, що слідчий суддя постановив рішення, що виходить за межі його повноважень, тому суд апеляційної інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження повинен був керуватися загальними засадами кримінального провадження. При цьому посилається на висновок Верховного Суду України, який викладений у постанові від 12 жовтня 2017 року.
Перевіривши касаційну скаргу та надані до неї копії судових рішень, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру. До того ж, у ст. 309 вказаного Кодексу визначено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування.
Як убачається зі змісту касаційної скарги та долучених до неї копій судових рішень, ОСОБА_4 звернулася з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді, який діючи в межах своєї компетенції, частково задовольнив скаргу представника АО «Одеська обласна Рада адвокатів» на бездіяльність уповноважених осіб прокуратури Одеської області.
Відповідно до статей 307, 309 КПК України такі ухвали слідчого судді апеляційному оскарженню не підлягають.
У силу ч. 4 ст. 399 вказаного Кодексу суддя-доповідач апеляційного суду відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Саме цими нормами процесуального закону й керувався суддя апеляційного суду, постановляючи ухвалу від 30 жовтня 2018 року за апеляційною скаргою адвоката.

Покликання адвоката у касаційній скарзі на правовий висновок Верховного Суду України, наведений у постанові від 12 жовтня 2017 року у справі № 5-142кс(15)17, Суд вважає безпідставними, адже у цьому висновку йдеться про постановлення слідчим суддею ухвали, що не передбачена кримінальними процесуальними нормами, тоді як скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора відповідно до ч. 1 ст. 306 КПК розглядає слідчий суддя з урахуванням положень п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, згідно з якими передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Така позиція узгоджується також з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 23 травня 2018 року (провадження №№ 13-16сво18, 13-19кс18), відповідно до яких у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України. При цьому питання оскарження ухвал слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора прямо передбачено положеннями КПК України.
Крім того, така законодавча позиція узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема цей Суд у своєму рішенні від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України» зазначив, що спосіб, у який ст. 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також повинні бути взяті до уваги норми внутрішнього законодавства.
За таких обставин з касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає. А тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити згідно п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Враховуючи наведене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 30 жовтня 2018 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3