Провадження № 1-кс/344/6738/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2018 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000089 від 15.03.2017, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий, 13.09.2018 року звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджене з прокурором, в обґрунтування якого покликався на те, що слідчим управлінням ГУНП в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000089 від 15.03.2017 за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 187, ст.. 257, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України, за фактами розбійного нападу на подружжя ОСОБА_7 та умисного вбивства ОСОБА_8 , розбійного нападу на ОСОБА_9 та інших злочинів.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи судимим за вчинення розбою, діючи умисно, вступив у злочинну змову з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , з метою вчинення розбійного нападу на господарство ОСОБА_13 та ОСОБА_8 по АДРЕСА_1 . З цією метою, готуючись до скоєння даного злочину, вони придбали маски, рукавиці, скотч, полімерні хомути та 14.03.2017 прибули в с. СтратинРогатинського району Івано-Франківської області.

14 березня 2017 року близько 21.00 год., ОСОБА_5 діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , перебуваючи у масках та рукавицях, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою корисливого заволодіння чужим майном, проникли в приміщення житлового будинку та літньої кухні подружжя ОСОБА_7 , що по АДРЕСА_2 . В подальшому, із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілих та погрозою застосування такого насильства, зв`язали полімерними хомутами та ОСОБА_14 та ОСОБА_8 , після чого відкрито заволоділи грошовими коштами в сумі 10 тис. грн. та газовим пістолетом марки «МЕ 9 mod. Para», який належав ОСОБА_13 .

Під час вчинення розбійного нападу, ОСОБА_5 , діючи спільно з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , умисно, з корисливих мотивів, позбавили життя ОСОБА_8 , заподіявши останній тяжкі тілесні ушкодження у вигляді механічної асфіксії, шляхом перекриття органів дихання.

Покинувши місце події, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 розпорядилися викраденим на власний розсуд.

У вчиненні зазначених кримінальних правопорушень підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_3 , українець, громадянин України, раніше судимий: 18.11.1996 Броварським міським судом Київської області за ч. 3 ст. 140 КК України до 3 років позбавлення волі з відстрочкою виконання покарання на 1 рік; 07.03.1997 Броварським міським судом Київської області за ст. 42 ч. 2 ст. 141, ч. 2 ст. 142 КК України до 7 року 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; 09.12.2002 Броварським міським судом Київської області за ч. 2 ст. 187, ст. 71 КК України до 8 років та 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; 31.08.2018Яготинським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263 КК України до 5 років позбавлення волі.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, покликаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задоволити.

Захисник в судовому засіданні просив обрати щодо підозрюваного більш м`який запобіжний захід.

В судовому засіданні підозрюваний підтримав думку захисника.

Заслухавши пояснення прокурора, захисника, підозрюваного та дослідивши матеріали клопотання вважаю наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні зокрема щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З матеріалів клопотання вбачається, що 15 березня 2018 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 12, ч. 2 ст. 115 КК України.

Причетність ОСОБА_5 до скоєння вказаних злочинів підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема показаннями потерпілих та свідків, протоколами огляду місця події, обшуків, проведених негласних слідчих (розшукових) дій, висновками трасологічних, балістичних, хімічних, молекулярно-генетичних експертиз та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Вироком Яготинського районного суду Київської області від 31.08.2018 ОСОБА_5 визнано винним за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 309 КК України та за сукупністю злочинів призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

На виконання ухвали Яготинського районного суду Київської області від 03.09.2018 ОСОБА_5 переведено з Київського слідчого ізолятора до Івано-Франківської установи виконання покарань № 12 та 12.09.2018 конвоєм ГУ НП в Івано-Франківській області його доставлено в установу.

ОСОБА_5 вчинив особливо тяжкі злочини, передбачені п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, за які передбачено покарання у вигляді довічного позбавлення волі. Ця обставина також дає підстави вважати, що перебуваючи на волі, він зможе переховуватися від органу досудового розслідування та суду, а також зможе вчинити інше кримінальне правопорушення.

Як вбачається із доводів зазначених клопотанні, ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, має авторитет у кримінальному середовищі України, з членами якого підтримує тісні зв`язки, утримуючись під вартою в Київському слідчому ізоляторі неодноразово по мобільному телефону контактував з організатором групи банди ОСОБА_10 та іншими підозрюваними, обговорював з ними спільні плани щодо форми захисту, створення недостовірних доказів стосовно фактичних обставин і уникнення кримінальної відповідальності за вчинені злочини, а отже він реально впливаєінших підозрюваних, а також може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, може незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних, обвинувачених, експертів, спеціалістів, на хід розслідування провадження в цілому та перешкодити провадженню іншим чином.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 12, ч. 2 ст. 115 КК України.

Крім цього, прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, усвідомлюючи про можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати, або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставини кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, свідків, підозрюваних,обвинувачених, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи дане клопотання враховую також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 вказаного злочину, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я та майновий стан, міцність соціальних зв`язків, судимість.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задовольнити та застосувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 03.10.2018 року, без визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, ст.ст. 131, 132, 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 03 жовтня 2018 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення, про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 18.09.2018 року.