КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 17 січня 2019 року, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21 листопада 2018 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Київ, громадянин України, працює маляром у ТОВ «ВіЯр», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,
за участі: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури № 6 м. Києва ОСОБА_7 та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 до 20 год. 50 хв. 19 січня 2019 року, включно, але не більше строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

При вирішенні клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя врахував значну суспільну небезпеку кримінального правопорушення, інкримінованого підозрюваному, дані, що характеризують його особу, зокрема, те, що він не має міцних соціальних зв`язків, не працює, не одружений, та те, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились та продовжують існувати.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21 листопада 2018 року, відмовити у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою, та застосувати до ОСОБА_6 інший більш м`який запобіжний захід.
Зокрема в апеляційній скарзі зазначається про незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді. Так, на переконання захисника до підозрюваного ОСОБА_6 безпідставно застосовано найсуворіший вид запобіжного заходу зважаючи на відсутність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Захисник зазначає про відсутність висновків судово-медичної експертизи, яка б могла підтвердити або спростувати доводи підозри, у зв`язку з чим повідомлення про підозру ОСОБА_6 ґрунтується лише на припущеннях. Більш того, посилання слідчого як на підставу продовження строку тримання під вартою на необхідність проведення зазначеної експертизи та додатковий допит підозрюваного, є незаконними та недостатніми підставами для продовження цього строку.
Автор апеляційної скарги зазначає, що його підзахисний не визнає вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, дає послідовні показання, у зв`язку з чим має намір доводити свою невинуватість, а отже переховуватись від органів досудового розслідування або впливати на нього не має жодних підстав.
Також, на думку захисника слідчим суддею належним чином не було враховано дані про особу ОСОБА_6 , а саме те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має офіційну роботу та постійне місце проживання, вищу педагогічну освіту, проходив службу в лавах Патрульної поліції, де йому було присвоєно звання лейтенант, є майстром спорту з картингу, має на утриманні батьків пенсіонерів, що свідчить про міцність соціальних зв`язків ОСОБА_6 .
З урахуванням викладеного, захисник вважає за можливе застосувати відносно його підзахисного інший більш м`який запобіжний захід, в тому числі і цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю, що цілком та повністю забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків і буде гарантувати запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити в силі ухвалу слідчого судді, а апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Печерським управлінням поліції Головного управління Національної поліції здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 23 серпня 2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0003752, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
23 серпня 2018 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
Наступного дня, тобто 24 серпня 2018 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру в умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 серпня 2018 року відносно підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20 жовтня 2018 року.
20 жовтня 2018 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 до 23 листопада 2018 року.
21 листопада 2018 року слідчий слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 6 м. Києва ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 до п`яти місяців.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21 листопада 2018 року вказане клопотання слідчого було задоволено, продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 до 20 год. 50 хв. 19 січня 2019 року, включно, але не більше строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою.

Так, під час судового розгляду слідчий суддя, всупереч доводам апеляційної скарги, з`ясував, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

За таких умов, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язує його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дані правопорушення, що дає підстави для продовження застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.

Колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні слідчим та прокурором доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність органом досудового розслідування ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Матеріали судового провадження містять докази про існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки, зокрема можливості ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, потерпілих, експертів, спеціалістів у кримінальному провадженні, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, які поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду теж залишаються існувати та вірогідність їх настання є досить високою.

Враховуючи викладене, посилання захисника на відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та необхідність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, зокрема у вигляді цілодобового домашнього арешту, не заслуговують на увагу.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_6 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів, а тому безпідставними є доводи апеляційної скарги з приводу того, що слідчим суддею не враховано недоведеність та недопустимість доказів, що підтверджують вину підозрюваного ОСОБА_9 , які підкреслені слідчим в клопотанні, зокрема і відсутність висновків судово-медичної експертизи, яка б на думку сторони захисту могла б підтвердити чи спростувати доводи підозри.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з рішенням судді щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки слідчий та прокурор в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують подальше обмеження права останнього на свободу. Таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Продовжуючи строк тримання під вартою ОСОБА_6 суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.

Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_6 під вартою, матеріали судового провадження не містять.

Доводи сторони захисту про наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, зокрема те, що ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має офіційну роботу та постійне місце проживання, вищу педагогічну освіту, проходив службу в лавах Патрульної поліції, де йому було присвоєно звання лейтенант, є майстром спорту з картингу, має на утриманні батьків пенсіонерів, не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_6 може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України.

Посилання захисника на те, що слідчий суддя безпідставно продовжив строк тримання під вартою підозрюваному поза межами строку досудового розслідування, є необґрунтованими, зважаючи на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13 грудня 2018 року про виправлення описки, відповідно до якої зазначений строк продовжено до 15 грудня 2018 року, тобто у межах строку досудового розслідування. Зазначена ухвала набрала законної сили.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі справи не вбачається.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та обставини, з яких захисник підозрюваного просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183,194, 199, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21 листопада 2018 року, якою задоволено клопотанняслідчого слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_8 , та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 до 20 год. 50 хв. 19 січня 2019 року,- залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/767/2019 Категорія: ст. 199 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_10 Доповідач: ОСОБА_1