Справа № 464/1851/18
пр.№ 1-кп/464/106/19
У Х В А Л А

13 березня 2019 року Сихівський районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Львові матеріали кримінального провадження №0001002 від 29.03.2018, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :

в провадженні Сихівського районного суду м.Львова знаходиться кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0001002 від 29.03.2018 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на строк два місяці, оскільки термін такого доходить кінця, а жодні обставини, на підставі яких обвинуваченому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на даний час не відпали та відповідно існуючі ризики, наявність яких встановлено судами, не зменшились. В обґрунтування доводів клопотання додатково вказав, що обвинувачений раніше судимий, покарання за скоєні кримінальні правопорушення не відбув, а застосовані щодо нього приводи та розшукові заходи вказують лише на доцільність застосування саме такого виду запобіжного заходу як тримання його під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечив проти продовження терміну тримання його під вартою та водночас вказав, що бажає скористуватися послугами захисника, однак, у зв`язку із перебуванням в скрутному матеріальному становищі, залучити такого самостійно йому не дається можливим, а тому просить призначити такого за рахунок держави.

З`ясувавши думку учасників кримінального провадження, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч.3 ст.331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути зазначене питання.

Стаття 2 Закону України «Про попереднє ув`язнення» вказує, що метою попереднього ув`язнення є запобігання можливому ухиленню особи, взятої під варту, від органів досудового розслідування та суду, перешкоджанню кримінальному провадженню або зайняттю злочинною діяльністю, а також забезпечення виконання вироку.

При вирішенні питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд бере до уваги те, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, яке згідно ст.12 КК України відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, а також з огляду на особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, не працює, його вік, стан його здоров`я, сімейний та матеріальний стан, відсутність міцних соціальних зв`язків. Також суд звертає увагу на те, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, зокрема, вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 08.12.2017 за ч.2 ст.15 - ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням терміном на 1 рік, проте покарання не відбув, судимість є не погашеною. Також, обвинувачений ОСОБА_4 в судові засідання не з`являвся, а його примусові приводу залишались без виконання, у зв`язку із чим ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 03.08.2018 останній був оголошений в розшук. Лише 21.01.2019 ОСОБА_4 після проведення вказаних розшукових заходів вдалось доставити до суду для вирішення питання щодо застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Таким чином, усі вищевказані обставини у своєму взаємозв`язку дають підстави вважати, що на даний час обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Зокрема, існують реальні ризики, того, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі, може продовжувати займатись злочинною діяльністю, переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків. Наведене у своїй сукупності, на думку суду, виключає можливість застосувати до обвинуваченого більш м`яких видів запобіжних заходів, оскільки такі, не в змозі запобігти ризикам, які передбачені ст. 177 КПК України та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Таким чином, ризики, що існували на час обрання та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися, що виправдовує тримання ОСОБА_4 під вартою, застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу за даних обставин буде недоцільним.

Разом з тим, при продовжені обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд, у відповідності до вимог ст.183 КПК України, вважає за необхідне визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, зазначеним в ст.177 КПК України.

Враховуючи зазначені вище ризики, з урахуванням обставин кримінальних правопорушень, особи обвинуваченого, слід визначити розмір застави, яка в повній мірі буде забезпечувати виконання покладених на нього обов`язків у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 38 420 грн. У разі внесення суми застави покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, зокрема, прибувати до суду за першою вимогою, не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Відповідно до ч.2 ст.48 КПК України захисник залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням у випадках та в порядку, визначених ст.ст.49, 53 КПК України.

Суд вважає, що з метою об`єктивного розгляду справи та належного забезпечення права на захист обвинуваченого, відповідно до ст.49 КПК України, слід забезпечити участь захисника для здійснення захисту обвинуваченого за призначенням.

Керуючись статтями 49, 52, 54, 177, 178, 183, 331 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 ), який утримується в ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)» строк тримання під вартою до двох місяців, тобто до 13.05.2019 року.

Визначити ОСОБА_4 заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 38 420 грн. У разі внесення вказаної суми застави покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, зокрема, прибувати до Сихівського районного суду м.Львова за першою вимогою, не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Копію ухвали направити у ДУ «Львівська установа виконання покарання (№ 19)» для виконання та учасникам кримінального провадження для відома.

Доручити Львівському обласному Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги призначити захисника для захисту інтересів ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Зобов`язати Львівський обласний Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги в найкоротші терміни скерувати відповідного захисника для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Копію ухвали направити для негайного виконання ДУ «Львівська установа виконання покарання (№ 19)» та Львівському обласному Центру з надання без оплатної вторинної правової допомоги.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1