КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурорів ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 ,
представника потерпілого ОСОБА_8 -
адвоката ОСОБА_9 ,
особи, яка подала скаргу ОСОБА_10 ,
представників особи, яка подала скаргу -
адвокатів ОСОБА_11 ,
ОСОБА_12 ,
ОСОБА_13 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 в інтересах потерпілого ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14 лютого 2018 року,
в с т а н о в и л а:
________________________________________
Справа №11-сс/824/299/2019 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_14
Категорія: ст. 303 КПК України Доповідач ОСОБА_1
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що розгляд на стадії досудового розслідування заяви ОСОБА_10 про залучення його в якості потерпілого, відповідно до приписів ст. 55 КПК України, входить до компетенції слідчого або прокурора, а до компетенції слідчого судді в даному випадку входить перевірка законності та обґрунтованості постанови про відмову у залученні як потерпілого.
Тому, слідчий суддя вирішив питання, які не віднесені до його повноважень, чим допустив втручання в діяльність слідчого та прокурора, та зобов`язав їх вчинити дії, які неможливо виконати у процесуальний спосіб, що свідчить про ухвалення слідчим суддею судового рішення, яке не передбачено чинним кримінальним процесуальним законом.
Таким чином, ухвала слідчого судді підлягає апеляційному оскарженню, а постановивши ухвалу, яка не передбачена КПК України, суд вийшов за межі своїх повноважень на стадії досудового розслідування, перешкодив меті кримінального провадження, створив не передбачені законом права та зобов`язання для учасника кримінального провадження на стадії досудового розслідування, чим фактично унеможливлює прийняття органом досудового розслідування законного рішення у даному провадженні.
Також апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, як пропущений з поважних причин, оскільки ОСОБА_8 та його представник не були присутніми при проголошенні ухвали, а про її існування їм стало відомо тільки при ознайомлені з матеріалами кримінального провадження 10.10.2018 року.
В поданих запереченнях представник особи, яка подала скаргу - ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_11 просить повернути апеляційну скаргу, як подану з пропуском строку на оскарження, за відсутності поважних причин для його поновлення.
Будучи повідомленим про день, час та місце апеляційного розгляду, особа, яка подала скаргу - ОСОБА_10 до суду апеляційної інстанції не з`явився, а через свого представника - адвоката ОСОБА_13 подав заяву про відкладення апеляційного розгляду, у зв`язку з неможливістю його явки через зайнятість в іншому процесі.
Між тим, колегія суддів, зважаючи на час, протягом якого апеляційна скарга адвоката ОСОБА_9 перебуває в провадженні апеляційного суду - з 10.10.2018 року, неодноразове відкладення апеляційного розгляду, в т.ч. і за клопотаннями особи, яка подала скаргу - ОСОБА_10 , розцінюючи чергову його таку заяву, як зловживання своїми правами, не вбачає підстав для її задоволення, та вважає можливим розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_10 , а за участю при апеляційному розгляді двох його представників - адвокатів ОСОБА_11 та ОСОБА_13 .
Згідно з ч. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Частиною 6 ст. 9 КПК України передбачено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження.
Згідно з п.п. 1, 2, 17 ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права, законність забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.
І за змістом ч. 4 ст. 399 КПК України на стадії прийняття апеляційної скарги суддя-доповідач вправі прийняти рішення про відмову у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке за формою і змістом відповідає вимогам закону, а саме - ст. 370 КПК України, а також за умови дотримання слідчим суддею вимог ст.ст. 303-307 КПК України.
Як слідує з матеріалів вищевказаного кримінального провадження, відомості про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені на підставі заяви ОСОБА_16 та за результатами перевірки заяви ОСОБА_8 від 31.03.2016 року про те, що внаслідок підроблення протоколу загальних зборів ТОВ "НВП "Світло" №01/02/2016 від 01.02.2016 року та його подальшого використання, внаслідок злочинної домовленості ОСОБА_10 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , відбулось протиправне заволодіння його часткою учасника ТОВ "НВП "Світло".
Тобто рішення слідчого судді стосується прав та законних інтересів потерпілого ОСОБА_8 , а тому його представник в особі адвоката ОСОБА_9 має право на подачу апеляційної скарги у відповідності до положень п. 17 ч. 1 ст. 7 та ст. 24 КПК України, якою закріплено гарантування права на оскарження процесуальних рішень слідчого судді, що стосуються прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того чи брала така особа участь у судовому розгляді, що відповідає завданням кримінального провадження та узгоджується з приписами п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України.
При цьому, п. 1 ч. 1 ст. 303, ч. 1 ст. 304 КПК України у взаємозв`язку з положеннями ст.ст. 55, 220 КПК України передбачено можливість оскарження дій чи бездіяльності слідчого.
Погодившись з доводами, викладеними у скарзі ОСОБА_10 , слідчий суддя з посиланням на вимоги ст. 303 КПК України, як зазначено раніше, задовольнив скаргу.
Проте, з такими висновками слідчого судді колегія суддів не погоджується.
Згідно приписів ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Положеннями ч. 1 ст. 303 КПК України регламентовано, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:
1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;
2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;
3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;
4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;
5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;
6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;
7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;
8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;
91) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;
10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;
11) відмова слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 91 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.
Відповідно до ч. 2 ст. 303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді.
Як слідує з ч. 3 вказаного закону, під час підготовчого судового засідання можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, передбачені пунктами 5 та 6 частини першої цієї статті.
Проте, вимоги ОСОБА_10 щодо визнання незаконною бездіяльності слідчого в особливо важливих справах шостого відділу з розслідування кримінальних проваджень Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_20 - не узгоджуються з нормою ч. 2 ст. 307 КПК України, яка регламентує вичерпний перелік рішень, які можуть бути ухвалені за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність під час досудового розслідування.
При цьому також відсутні відомості про прийняття слідчим за результатами розгляду заяви ОСОБА_10 від 27.11.2017 року рішення про відмову у визнанні потерпілим, що б могло бути предметом оскарження ОСОБА_10 в порядку п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, і такі вимоги у скарзі ОСОБА_10 від 14.12.2017 року до Печерського районного суду м. Києва відсутні.
Отже, за змістом скарги ОСОБА_10 ним не оскаржувались не лише така бездіяльність слідчого, але й такі рішення та дії слідчого, які, відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України, можуть бути предметом розгляду слідчого судді.
Згідно з вимогами ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження за скаргою, якщо вона подана на рішення, дії чи бездіяльність, що не підлягають оскарженню.
А тому, слідчий суддя, на виконання вимог ч. 4 ст. 304 КПК України, повинен був відмовити у відкритті провадження, а не приймати рішення по суті вимог скарги, які, до того ж, не узгоджуються з положеннями ч. 2 ст. 307 КПК України в сукупності з приписами ч. 1 ст. 303 КПК України.
До того ж, як зазначалось вище, згідно ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
Зокрема, до повноважень слідчого судді віднесено розгляд питань, пов`язаних із застосуванням заходів забезпечення кримінального провадження (Розділ ІІ КПК України), розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування.
При цьому положення Глави 19 КПК України визначають форму та регламентують порядок проведення досудового розслідування, під час якого слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй професійній діяльності і несе відповідальність, згідно з ч. 1 ст. 40 КПК України, за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій, водночас прокурор, здійснюючи свої повноваження у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений, як про це зазначено в п. 4 ч. 2 ст. 36 КПК України, доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений ним строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок.
Отже, розгляд на стадії досудового розслідування заяви ОСОБА_10 про залучення його в якості потерпілого, відповідно до приписів ст. 55 КПК України, входить до компетенції слідчого або прокурора, а до компетенції слідчого судді в даному випадку входить лише перевірка законності та обґрунтованості постанови про відмову у залученні як потерпілого.
Незважаючи на те, що вимоги скарги ОСОБА_10 про зобов`язання слідчого визнати його потерпілим у кримінальному провадженні вочевидь не узгоджуються з повноваженнями слідчого судді суду першої інстанції під час здійснення контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слідчий суддя прийняв вказану скаргу до провадження та задовольнив вимоги ОСОБА_10 , чим не лише не дотримався вимог ст.ст. 303-307 КПК України, але й вийшов за межі наданих йому ст. 307 КПК України повноважень.
Отже, слідчий суддя прийняв рішення всупереч вимогам кримінального процесуального закону, а тому колегія суддів, виходячи з приписів ст.ст. 7, 9 КПК України та на підставі п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, приходить до висновку про необхідність скасування ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14 лютого 2018 року з постановленням нової ухвали, якою необхідно відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_10 від 14 грудня 2017 року.
За наведеним, апеляційна скарга представника потерпілого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 підлягає частковому задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
поновити представнику потерпілого ОСОБА_8 - адвокату ОСОБА_9 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14 лютого 2018 року.
Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 задовольнити частково.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ ___________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3