Справа № 127/3457/19
Провадження №11-сс/801/95/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 лютого 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Вінницької місцевої прокуратури на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04 лютого 2019 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004021 від 14 жовтня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту та застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Раздольне, Каховського району Херсонської області, з середньою освітою, одруженого, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

20 листопада 2008 року Крижопільським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 296 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Слідчий СВ ЛВП ВВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_7 звернулася до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 2 ст. 342 КК України.
Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04 лютого 2019 року у задоволенні клопотання відмовлено, застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, із покладенням на нього обов`язків строком на 60 днів, починаючи з 04.02.2019 року, а саме: прибувати до слідчого, прокурора за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, прокурор Вінницької місцевої прокуратури подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 04 лютого 2019 року про відмову у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту щодо ОСОБА_8 та застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту з 22:00 по 06:00 годин строком на 2 місяці. Посилається на невідповідність висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження. Крім того в апеляційній скарзі зазначено, що підставами вважати, що ОСОБА_8 може вчинити інше кримінальне правопорушення є те, що останній не має постійного місця роботи та офіційних джерел для існування, веде антигромадський спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, може спробувати переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції прокурор ОСОБА_6 подану апеляційну скаргу підтримала повністю, просила її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи. Крім того, звернула увагу, що у попереднє судове засідання, призначене на 11 лютого 2019 року, підозрюваний не з`явився, тим самим вже порушивши умови особистого зобов`язання.
Підозрюваний ОСОБА_8 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін. Пояснив, що має на утриманні 6 неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштований, однак працює на ринку, куди доводиться виїжджати вночі, в зв`язку із чим запобіжний захід у вигляді нічного арешту перешкоджатиме його роботі та заробітку коштів для утримання сім`ї, в тому числі і шістьох дітей, що поставить їх у скрутне матеріальне становище.

Мотиви суду.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, слідчого та самого підозрюваного, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Із змісту клопотання слідчого вбачається, що 04.02.2019 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України.
В клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту слідчий посилається на наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що перебуваючи на свободі, ОСОБА_8 , зможе переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також необхідність проведення із підозрюваним ряду слідчих дій в межах розумних строків досудового слідства.
Слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні клопотання щодо застосування запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту, виходив з того, що слідчим не обґрунтовано застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_8 , не зазначено обставини на підставі яких він дійшов висновку про наявність вказаних ризиків. Крім того, не доведено неможливість запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується із такими висновками слідчого судді.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК, слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.
Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст. 194 цього Кодексу.
Згідно ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному,обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що відмовляючи у застосуванні запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту, слідчий суддя вірно врахував такі обставини, зокрема, як те, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, не ухиляється від явки до слідчого та прокурора, не переховується від слідства.
Крім того, під час апеляційного розгляду, встановлено, що підозрюваний ОСОБА_8 проживає разом з сім`єю, має на утриманні шестеро дітей. З метою заробітку коштів для утримання родини працює на ринку. Оскільки до місця торгівлі доводиться вирушати вночі, то перебування під нічним домашнім арештом позбавить його можливості здійснювати трудову діяльність та отримувати дохід для забезпечення його дітей, що в свою чергу є порушенням їхніх прав, та поставить їх у скрутне матеріальне становище.
Погоджуючись із рішенням слідчого судді про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу в вигляді домашнього особистого зобов`язання, апеляційний суд виходить з того, що підозрюваний не може бути позбавлений права на працю, яке є одним з пріоритетних соціальних прав, закріплених в Конституції України.
Зокрема, у ч.1 ст.43 Конституції зазначається, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Гарантуючи це право, держава, як зазначається у ч. 2 ст. 43 Конституції, створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує можливість реалізації потреби людини створювати і здобувати джерела існування для себе та своєї сім`ї .
Згідно із ч. 2 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України.
Відповідно до вимог ч.4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.1 та 2 ч.1 ст. 194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України.
Таким чином, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України є обґрунтованим та в повній мірі відповідає меті його застосування. На думку апеляційного суду, такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, створить умови існування достатнього балансу між обмеженнями, які застосовує держава до особи, що підозрюється у вчиненні злочину, з її правом на працю, яке забезпечить підозрюваному реалізацію його потреби створювати і здобувати джерела існування для себе та своєї сім`ї.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу дотримався вимог чинного кримінального процесуального законодавства. Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Вінницької місцевої прокуратури - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04 лютого 2019 року - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Згідно з оригіналом: