Номер провадження: 11-сс/785/1718/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

слідчого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду від 12.10.2018 року по кримінальному провадженню №0005794 від 17.08.2018 року, -

встановив:
оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою віднсоно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у кримінальному провадженні №0005794 від 17.08.2018 року у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст.189 КК України.

Як убачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0005794 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.08.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.189 КК України.

Згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 підозрюється в тому, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та у невставленому досудовим розслідуванням місці ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , у невстановлений спосіб дізналися про те, що раніше їм не знайомий ОСОБА_11 володіє грошовими коштами у сумі 50000 доларів США. Після чого, у ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та двох невстановлених слідством осіб, виник злочинний намір направлений на вимагання передачі майна ОСОБА_11 , за попередньою змовою, поєднаний з насильством небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, при цьому предметом свого злочинного посягання визначили грошові кошти у розмірі 50000 доларів США. Після чого, маючи єдиний спільний злочинний умисел спрямований на вимагання чужого майна, діючи за попередньою змовою, з корисливих мотивів, розділивши при цьому свої злочинні ролі, а саме - кожна особа усвідомлювала характер дій які вона повинна була виконати та з метою досягнення єдиної спільної мети, ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та двоє невстановлених слідством осіб приступили до реалізації свого злочинного наміру.
Так, 16.08.2018 року, о 00 год. 02 хв., перебуваючи за адресою: м. Одеса, Олександрівський проспект кут вул. Мала Арнаутська, ОСОБА_11 , здійснив зупинку свого транспортного засобу, автомобіля марки «Reno megan» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 після чого, його автомобіль попереду зліва заблокував автомобіль марки «Nissan Maxima» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_10 та автомобіль марки «BMW 520» державний реєстраційний НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_8 в якому також знаходились двоє невстановлених слідством осіб.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру ОСОБА_10 умисно, із корисливих мотивів підійшов до автомобіля марки «Reno megan» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якому перебував ОСОБА_11 , та разом із ОСОБА_8 і двома невстановленими особами застосовуючи фізичну силу витягли потерпілого з автомобіля та примусово посадили до автомобіля марки «BMW 520» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 після чого, спрямували через центр міста до бульвару Жванецького де зупинили автомобіль, в якому примусово утримували ОСОБА_11 . Через деякий час на автомобілі марки «Nissan Maxima» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належав ОСОБА_11 під`їхав ОСОБА_10 та приєднався до ОСОБА_8 та невстановлених осіб.
З метою вимагання грошових коштів у сумі 50000 доларів США, знаходячись у салоні автомобілю «BMW 520» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , який перебував на парковочної ділянці ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 зв`язали ОСОБА_11 руки пластиковою стрічкою, та почали наносити удари, чим заподіяли легкі тілесні ушкодження, які виразились в синцях потиличної області зліва, лівої вушної скойки, передньої черевної стінки, садна області лівого променево-зап`ясткового суглобу, при цьому тілесні ушкодження носили характер мордування, що виразилось у гасінні цигарок об частини тулубу, підпалювання обличчя. Під час застосування до ОСОБА_11 фізичного насилля, потерпілий кілька разів втрачав свідомість. В процесі спричинення ОСОБА_11 тілесних ушкоджень ОСОБА_8 неодноразово висловлював вимогу віддати їм грошові кошти у сумі 50000 доларів США, які він нібито 26.07.2018 р. забрав із салону автомобіля марки «Audi А5» державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , при цьому попередили, що у разі не повернення коштів вони заподіють йому тяжкі тілесні ушкодження. В свою чергу, ОСОБА_11 , заперечував наявність у нього вказаних коштів, але злякавшись подальшого заподіяння тяжких тілесних ушкоджень до себе, побоюючись за своє життя, з метою зупинення спричинення тілесних ушкоджень, повідомив, що йому потрібен деякий час з метою збирання грошових коштів, на що ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та двоє невстановлених слідством осіб погодилися, після чого, надали ОСОБА_11 строк для виконання їх вимоги щодо передачі грошових коштів у сумі 50000 доларів США.
Після чого, зі спливом наданого для виконання вимоги часу, 21.08.2018 року, на телефон ОСОБА_11 почали поступати дзвінки з номера телефона НОМЕР_5 та в ході телефонних розмов потерпілому знову висловлювалися погрози щодо виконання протиправної вимоги про передачу грошових коштів ОСОБА_10 , ОСОБА_8
17.08.2018 року відомості про вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.189 КК України були внесені до ЄРДР за №0005794.

10.10.2018 року слідчим складено повідомлення про підозру ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 189 КК України.

10.10.2018 року слідчий звернувся до слідчого судді районного суду з клопотанням, про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а також з клопотанням, про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного, для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу, яке було задоволено.

11.10.2018 року ОСОБА_8 затримано на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 10.10.2018 року, та цього ж дня йому вручене повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.189 КК України.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 12.10.2018 року клопотання слідчого задоволено та підозрюваному ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, просить її скасувати та відмовити в задоволенні клопотання слідчого. Захисник посилається на відсутність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину, а також відсутність ризиків, що останній буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, здійснювати тиск на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Крім того, захисник посилається на недотримання слідчим порядку повідомлення про підозру.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали судового та кримінального проваджень; обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені змістом ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Прийняте рішення слідчий суддя мотивував наявністю в матеріалах провадження обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого злочину, можливістю порушення підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а саме: вчинення спроб переховування підозрюваного від органу досудового розслідування або суду; ризику незаконно впливати на потерпілого, свідків та експерта у цьому ж кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

В сукупності з зазначеним, у відповідності до ст. 178 КПК України, слідчий суддя взяв до уваги тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні злочину, у вчиненні якого він обґрунтовано підозрюється, дані про особу підозрюваного та існуючи ризики, про які зазначено в клопотанні слідчого.
З викладеного вбачається, що слідчий суддя, приймаючи рішення про доцільність застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого, в зв`язку з відсутністю достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам дієво запобігти ризикам, доведеним слідчим і прокурором.

Апеляційним судом встановлено, що докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження та долучені до клопотання слідчого, зокрема: протокол прийняття заяви у потерпілого ОСОБА_11 від 16.08.2018 року; протоколом огляду місця події від 16.08.2018 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 17.08.2018 року; актом судово-медичного дослідження №1783 від 16.08.2018 року; протоколом огляду відеозапису з камер зовнішнього відеоспостереження «Безпечне місто» та фото таблицею до нього від 09.10.2018 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання потерпілому ОСОБА_11 від 08.10.2018 року, згідно якого останній впізнав ОСОБА_8 , як особу, яка вчинила протиправні дії відносно нього; вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.3 ст.189 КК України, яка разом з існуючими ризиками та конкретними обставинами справи, зокрема фактом інкримінування підозрюваному скоєння злочину проти власності, вчиненому за попередньою змовою групою осіб та поєднаному із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, на думку апеляційного суду, виключають собою можливість обрання відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Вважаючи доводи захисника щодо необґрунтованості висунутої підозри безпідставними, апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Погоджуючись з рішенням слідчого судді щодо обґрунтованості підозри, апеляційний суд враховує те, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» («Нечипорук і Йонкало проти України», no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про необхідність обрання на даній стадії досудового розслідування, підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів може виявитися не достатнім для забезпечення існуючих ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Посилання захисника на недопустимість як доказів протоколів огляду місця події, протоколу огляду відеозапису з камер зовнішнього відеоспостереження «Безпечне місто» та протоколу пред`явлення особи для впізнання потерпілому ОСОБА_11 , апеляційний суд вважає безпідставними, з огляду на таке.

Апеляційний суд констатує, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі доказі в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК України.

Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті. При цьому підстав для визнання доказів недопустимими, які передбачені ст.87 КПК України, стороною захисту апеляційному суду не наведено.

У відповідності до вимог ч.4 ст.87 КПК України, доказ в кримінальному провадження на стадії досудового розслідування, зокрема на стадії обрання запобіжного заходу підозрюваному та перегляді такого рішення слідчого судді в апеляційному суду, може бути визнаний недопустими виключно у випадку, коли слідчим суддею, або апеляційним судом, буде встановлено, що докази, на яких ґрунтується підозра, були отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, а рішення про недопустимість доказів з інших підстав, може бути прийняте виключно судом за результатами судового розгляду обвинувачення по суті.

Апеляційний суд вважає, що докази, які маються в розпорядженні органу досудового розслідування на початковій стадії розслідування, а саме: заява потерпілого ОСОБА_11 та його допити в якості потерпілого; протоколом огляду місця події, акт судово-медичного дослідження потерпілого; протоколом огляду відеозапису з камер зовнішнього відеоспостереження «Безпечне місто» та протокол пред`явлення особи для впізнання потерпілому ОСОБА_11 , згідно якого останній впізнав ОСОБА_8 , як особу, яка вчинила протиправні дії відносно нього, вказують на існування обґрунтованої підозри у причетності підозрюваного до інкримінованого йому злочину.

При цьому, апеляційний суд враховує той факт, що захисник, посилаючись на відсутність доказів на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_8 , фактично просив суд надати оцінку належності, допустимості та достатності доказів щодо наявності в діях підозрюваного складу злочину, передбаченого ч.3 ст.189 КК України, що може зробити тільки суд при розгляді справи по суті, встановивши вину або невинуватість певної особи, а тому доводи захисника в цій частині, є безпідставними.
Таким чином, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, в якому ОСОБА_8 оголошено про підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину та практики ЄСПЛ, апеляційний суд вважає, що надані органом досудового розслідування до клопотання про обрання запобіжного заходу докази, в своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування, вказують на обґрунтованість висунутої останньому підозри у вчиненні інкримінованих йому дій, а тому доводи захисника в частині відсутності обґрунтованої підозри, апеляційний суд вважає безпідставними.

Що стосується доводів захисника про недотримання слідчим процедури та порядку повідомлення про підозру ОСОБА_8 у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст.189 КК України, то вони є безпідставними та спростовуються матеріалами кримінального провадження, які долучені до клопотання слідчого.

Так, відповідно до вказаних процесуальних документів, повідомлення про підозру ОСОБА_8 було складено слідчим 10 жовтня 2018 року, з урахуванням вимог п.3 ч.1 ст.276, ст.277 КПК України (а.п.29-31). Вручення письмового повідомлення про підозру було здійснене 11.10.2018 року у відповідності до вимог ч.2 ст.278 КПК України, в присутності захисника, безпосередньо після затримання ОСОБА_8 на підставі ухвали слідчого судді від 10.10.2018 року (а.п. 33).

За таких обставин, посилання захисника на порушення слідчим вимог ст.ст.276-278 КПК України, відсутність обґрунтованої підозри та відсутність ризиків, які обумовлюють необхідність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є безпідставними.

Вважаючи ухвалу слідчого судді про обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_8 законною та обґрунтованою, апеляційний суд звертає увагу, що доцільність необхідності подальшого утримання підозрюваного під вартою буде перевірена через нетривалий час в порядку ст.199 КПК України, в тому числі і з урахуванням результатів досудового розслідування, під час якого також будуть перевірені доводи сторони захисту про існування сумнівів щодо обґрунтованості підозри.

Апеляційний суд вважає, що застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя районного суду у відповідності до ст. 183 КПК України на законних підставах не визначив йому розмір застави, оскільки інкримінований підозрюваному злочин було вчинено із застосуванням насильства.
Матеріали справи не містять даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного ОСОБА_8 під вартою, а стороною захисту не надано будь-яких документів, які б свідчили про неможливість перебування підозрюваного під вартою за станом здоров`я.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного та обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним особливо тяжкого злочину, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують тримання під вартою підозрюваного, а тому апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Разом з цим, враховуючи те, що в суді апеляційної інстанції підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник заявили про те, що під час затримання ОСОБА_8 , 11.10.2018 року, працівниками правоохоронного органу до останнього було застосовано насильство, на що сторона захисту зверталася зі скаргами до органу досудового розслідування та прокурора, але будь-яких дій щодо перевірки вказаних обставин здійснено не було, що не було спростовано прокурором та слідчим, апеляційний суд вважає за необхідне повідомити про встановлені обставини прокурора Одеської області, для відповідного реагування та прийняття рішення в порядку ст. 214 КПК України.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 376, 404, 405, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-
постановив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_13 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Приморського районного суду від 12.10.2018 року по кримінальному провадженню №0005794 від 17.08.2018 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, залишити без змін.

Довести до відома прокурора Одеської області про обставини, повідомлені підозрюваним ОСОБА_8 та його захисником ОСОБА_7 про застосування недозволених методів досудового розслідування під час затримання ОСОБА_8 , для прийняття рішення в порядку ст. 214 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4