Житомирський апеляційний суд
Справа №296/1409/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2019 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
адвоката ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали судового провадження №296/1409/19 за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 15 лютого 2019 року,
в с т а н о в и в:
В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 просить скасувати вище зазначену ухвалу, як незаконну, та ухвалити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб. Наголошує, що слідчий суддя належно не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, та неналежним чином оцінив ті ризики на які послався слідчий у своєму клопотанні та обґрунтував прокурор у судовому засіданні. Так, ОСОБА_8 хоч і є особою, раніше не судимою, проте підозрюється у вчиненні 1 епізоду збуту психотропної речовини та одного епізоду зберігання психотропних речовин з метою збуту. Вказаний факт свідчить про неодноразове вчинення ним кримінальних правопорушень та підтверджує наявність ризику повторного вчинення кримінальних правопорушень. Судом неналежно враховано те, що підозрюваний знайомий зі свідками у провадженні, а саме особами яким неодноразово збував психотропну речовину (не лише ОСОБА_9 , факт збуту якому зафіксований, а й з іншими наразі не встановленими особами, розмови з якими зафіксовані під час проведення негласних слідчих (розшукових) дії), та може вплинути на їх показання. Незважаючи на те, що підозрюваному заборонено спілкуватися зі свідками, це не виключає можливості впливу на них через сторонніх осіб, оскільки в такому випадку підозрюваний не ізольований від суспільства та здатен спілкуватися з іншими особами, у тому числі з використанням засобів зв`язку. Прокурор вважає, що застосування жодного іншого запобіжного заходу, окрім тримання під вартою, не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігання переліченим вище ризикам.

Згідно оскарженої ухвали слідчим суддею Корольовського районного суду м.Житомира, відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 14 квітня 2019 року.

Зобов`язано підозрюваного виконувати наступні обов`язки: прибувати на виклик слідчого, прокурора, судді; цілодобово не залишати житло, а саме квартиру АДРЕСА_1 ; повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання; утриматися від спілкування з іншими підозрюваними, свідками по даному кримінальному провадженні.

Визначено строк дії покладених на ОСОБА_8 обов`язків до 14 квітня 2019 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора ОСОБА_6 в підтримку своїх апеляційних вимог, заперечення проти задоволення скарги адвоката ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 , розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК, слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Частиною 1 ст.183 КПК України, визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ж до ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Апеляційний суд вважає, що відмовляючи у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя правильно врахував, що ОСОБА_8 , хоча і підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, проте є раніше не судимим, має постійне місце проживання в м.Житомирі, має хворобливий стан здоров`я.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України.

У відповідності ж до вимог ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.1 та 2 ч.1 ст.194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Як вважає апеляційний суд, застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя належним чином, із посиланням на матеріали кримінального провадження, обґрунтував свої висновки про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу підозрюваному, ніж тримання під вартою.

Крім того, оскільки стороною обвинувачення не доведено наявність процесуальних ризиків, передбачених ст.177 КПК України, як в суді першої інстанції, так і апеляційної, то висновок слідчого судді про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України є обґрунтованим та в повній мірі відповідає меті його застосування.

На думку апеляційного суду, в даному випадку, саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та створить необхідні умови для реалізації виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків.

Разом з цим, наведені прокурором апеляційні доводи, а саме - наявність ризику повторного вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, впливу з його боку на свідків, не тільки не ґрунтуються на матеріалах провадження, а й, на думку апеляційного суду, є передчасними, та не можуть слугувати беззаперечними підставами для застосування до ОСОБА_8 міри запобіжного заходу виключно у виді тримання під вартою.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу дотримався вимог чинного кримінального процесуального законодавства. Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 15 лютого 2019 року, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 14 квітня 2019 року, без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :