Провадження 1-кп/522/1661/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисників - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

підозрюваних - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001913 від 30.07.2018 р. відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Березівка, Березівського району, Одеської області, громадянина України, українця за національністю, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Виноградівка, Веселинівського району, Миколаївської області, громадянина України, українця за національністю, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України -

ВСТАНОВИВ:

29.07.2018 р ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , перебуваючи в нічній час біля кінцевої зупинки трамваю № 20, розташованій за адресою: м. Одеса, вул. Балківська, 1 Б, побачили ОСОБА_8 , яка говорила по мобільному телефону.

В цей час, у ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , з корисливих мотивів, виник спільний злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення належного ОСОБА_8 мобільного телефону.

Реалізуючи свій спільний злочинний намір, обравши метою свого злочинного посягання майно, що знаходилось при ОСОБА_8 , та заздалегідь домовившись про його спільне відкрите викрадення, 29.07.2018 р. приблизно о 22 годині 25 хвилин, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 підійшли із-за спини до ОСОБА_8 , яка знаходилася біля кінцевої зупинки трамваю № 20, розташованій за адресою: м. Одеса, вул. Балківська, 1 Б, та тримаючи останню за руки завели її в темряву, де повалили потерпілу на землю. Далі, з метою подолання опору потерпілої, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 нанесли ОСОБА_8 по одному удару рукою в область голови останньої, спричинивши тим самим потерпілій насильство, яке не є небезпечним для її життя та здоров`я.

Після чого, ОСОБА_6 , реалізуючи спільний злочинний намір, умисно, з корисливих мотивів, заволодів належним ОСОБА_8 мобільним телефоном торгової марки «Iphone», моделі: «5S», ІМЕІ: НОМЕР_1 , срібно-білого кольору, вартістю 4000 гривень, в якому знаходилась SІМ-карта оператора мобільного зв`язку «Vodafone» з абонентським номером: НОМЕР_2 , яка вартості для потерпілої не представляє.

Відкрито заволодівши мобільним телефоном ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 з місця вчинення ними кримінального правопорушення скрилися, майном потерпілої розпорядилися на власний розсуд, чим спричинили останній матеріальний збиток в розмірі 4 000 гривень, але через деякий час були затримані працівниками поліції.

Досудовим слідством дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.2 ст. 186 КК України за кваліфікуючою ознакою відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Суд вважає, що дії ОСОБА_6 кваліфіковано правильно.

Досудовим слідством дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.2 ст. 186 КК України за кваліфікуючою ознакою відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Суд вважає, що дії ОСОБА_7 кваліфіковано правильно.

Допитані в судовому засіданні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , провину в інкримінованому їм злочині, передбаченому ч.2 ст. 186 КК України, визнали повністю, та підтвердили обставини вчинення злочину, викладені в обвинувальному акті. У скоєному щиро покаялися.

Крім того, обвинувачені заявили про те, що вони з доказами, добутими органами досудового слідства в підтвердження їх провини згодні, їх не оспорюють і просять суд в судовому засіданні їх не досліджувати.

Оскільки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , визнали свою провину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорювались, суд визнав недоцільним дослідження усіх доказів та розглянув справу відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , правильно розуміють зміст обставин, передбачених ч.3 ст. 349 КПК України, сумнівів у добровільності їх позиції немає, останнім роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
При призначенні виду та міри покарання ОСОБА_6 , суд, відповідно до положень ст.65 КК України, враховує особу обвинуваченого, характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, обставини його вчинення, пом`якшуючі обставини.

Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч.2 ст. 186 КК України, який вчинив ОСОБА_6 , є тяжким злочином.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд відносить щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 , має постійне місце проживання, позитивно характеризується, вину у вчиненому злочині визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, добровільно відшкодував завдані збитки потерпілій, а також заяву потерпілої ОСОБА_8 в якій остання просить не призначати обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання, пов`язане з позбавленням волі, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання останнього можливо без його ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України.

При призначенні виду та міри покарання ОСОБА_7 , суд, відповідно до положень ст.65 КК України, враховує особу обвинуваченого, характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, обставини його вчинення, пом`якшуючі обставини.

Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч.2 ст. 186 КК України, який вчинив ОСОБА_7 , є тяжким злочином.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд відносить щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , судом не встановлено.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 , має постійне місце проживання, вину у вчиненому злочині визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, добровільно відшкодував завдані збитки потерпілій, а також заяву потерпілої ОСОБА_8 в якій остання просить не призначати обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання, пов`язане з позбавленням волі, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання останнього можливо без його ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 349 ч.3, 368-371, 373, 374, 376, 377 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбуття покарання з строком випробуванням на 3 (три) роки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.

Зарахувати в строк покарання ОСОБА_6 термін його попереднього ув`язнення, а саме з 30.07.2018 р. по 03.10.2018 р.

Початок відбування іспитового строку рахувати з дня проголошення вироку, тобто з 03.10.2018 р.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 , змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання, а після набрання вироком законної сили скасувати.

ОСОБА_6 звільнити з під-варти в залі суду.

Контроль за виконанням ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді - особистого зобов`язання у кримінальному провадженні, яке перебуває у суді, до набрання вироком законної сили, здійснює прокурор, відповідно до ч.3 ст. 179 КПК України.

ОСОБА_7 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбуття покарання з строком випробуванням на 3 (три) роки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.

Зарахувати в строк покарання ОСОБА_7 термін його попереднього ув`язнення, а саме з 30.07.2018 р. по 03.10.2018 р.

Початок відбування іспитового строку рахувати з дня проголошення вироку, тобто з 03.10.2018 р.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 , змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання, а після набрання вироком законної сили скасувати.

ОСОБА_7 звільнити з під-варти в залі суду.

Контроль за виконанням ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді - особистого зобов`язання у кримінальному провадженні, яке перебуває у суді, до набрання вироком законної сили, здійснює прокурор, відповідно до ч.3 ст. 179 КПК України.

Речові докази:

- відповідно до постанови про визнання речових доказів від 30.07.2018 р., а саме: CD-R диск під назвою «Perfeo» - зберігати при матеріалах кримінального провадження;

- відповідно до постанови про визнання речових доказів від 30.07.2018 р., а саме: силіконовий футляр рожевого кольору вважати повернутим потерпілій ОСОБА_8 .

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляції через Приморський районний суд м.Одеси в апеляційний суд Одеської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: