печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4966/19-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі суду судове провадження за скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого першого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Києві ОСОБА_6 , на постанову про відмову у визнанні потерпілим та представником потерпілих від 21.01.2019,-

В С Т А Н О В И В :

01.02.2019 до Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , яка передана слідчому судді ОСОБА_1 , 04.02.2019, на бездіяльність слідчого першого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Києві ОСОБА_6 , на постанову про відмову у визнанні потерпілим та представником потерпілих від 21.01.2019.

Вказану постанову заявник вважає постановленою безпідставно, без належної перевірки доводів, викладених у заяві, а тому просить скасувати рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0002853 від 15.11.2018.

Особа, що подала скаргу у судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду скарги повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав заяву про розгляд скарги у його відсутність, вимоги скарги підтримав та просив її задовольнити.

Слідчий у судове засідання не з`явилася, про місце і час розгляду скарги повідомлений належним чином. Через канцелярію суду подав заяву про розгляд скарги у його відсутність, у задоволенні скарги просив відмовити.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення в межах заявлених вимог, приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що у провадженні Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002853 від 15.11.2018, за заявою ОСОБА_3 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.256, ч.1 ст.396, ч.2 ст.364 ч.2 ст.151, ч.1 ст.314, ч.2 ст.364, ч.2 ст.365, ч.3 ст.382, ч.1 ст.256, ч.2 ст.382 КК України.

18.01.2019, ОСОБА_3 до Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві було подано клопотання у якому заявник просить допитати його у якості потерпілого та представника потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Постановою від 21 січня 2019 слідчим Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_6 було відмовлено в допиті його у якості потерпілого та представника потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Дану скаргу подано належною особою та у строки, передбачені КПК України.

Відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч. 4 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Вимогами ч.5 ст. 110 КПК України, передбачено, що мотивувальна частина рішення прокурора/слідчого, викладеного у формі постанови повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, що прокурором було дотримано.

Аргументуючи рішення слідчий вказав, що в ході здійснення досудового розслідування було допитано в якості свідка ОСОБА_7 , який зазначив, що він є братом ОСОБА_4 , яка з 2015 року почала хворіти на психічні захворювання.

Так, на підставі ухвали судді Подільського районного суду ОСОБА_8 за №758/10853/16-ц від 05.09.2016 ОСОБА_4 примусово госпіталізовано до ТМО «Психіатрія», яку Апеляційний суд м. Києва залишив без змін.

В подальшому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла в лікувальному закладі ТМО «Психіатрія», та в довідці про причину смерті ОСОБА_4 №39 від 07.08.2018 зазначено, що причиною смерті є: «гостра коронарна недостатність на тлі шизофренії».

Разом із тим, ОСОБА_3 надана довіреність від.19.04.2018 року від імені ОСОБА_4 , що остання доручає представляти її інтереси ОСОБА_3 в різних органах влади, але на думку слідчого таку довіреність можна взяти під сумнів враховуючи те, що ОСОБА_4 в період поміщення в 2016 році до лікувального закладу до дати смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 хворіла на психічне захворювання.

Щодо визнання потерпілим ОСОБА_3 , слідчий вказав, що на даній стадії досудового розслідування, не отримано достатніх та об`єктивних даних які б свідчили про спричинення заявнику ОСОБА_3 якої не будь шкоди спричиненої кримінальним правопорушенням, передбаченої ч. 1 ст. 55 КПК, оскільки факт зловживання владою або службовим становищем вищезазначених посадових осіб наразі не знайшов свого об`єктивного підтвердження, та доводи викладені заявником являються не вмотивованими та не обґрунтованими.

Враховуючи зазначене, слідчий вказав, що у відповідності до вимог ст. 45 та ст. 50 КПК України ОСОБА_3 не може бути захисником (адвокатом) оскільки повноваження захисника ним не були підтверджені, відомості у Єдиному реєстрі адвокатів України відсутні, відповідно його права на зайняття адвокатською діяльністю не підтверджено тому підстави надання ОСОБА_3 статусу потерпілого та представника потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по вказаному кримінальному провадженню на даній стадії досудового розслідування відсутні.

При дослідженні оскаржуваної постанови слідчим суддею встановлено, що вона винесена з урахуванням принципу законності кримінального провадження, встановленого ч.2. ст. 9 КПК України, що передбачає повне та всебічне дослідження всіх обставин кримінального та погоджується з висновками слідчого, враховуючи при цьому, обставини кримінального провадження та вважає, що викладені доводи ОСОБА_3 у скарзі та відповідно в його клопотанні не в повній мірі відповідають фактичним обставинам.

За викладених обставин, в силу принципу змагальності сторін, ОСОБА_3 не надано належних та допустимих доказів та в судовому засіданні не встановлено таких, які б давали підстави слідчому судді прийти до висновку про законність та обґрунтованість вимог скарги, а відтак слідчий суддя розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на її розгляд сторонами кримінального провадження, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного прийшов до висновку, про відсутність підстав для задоволення вимог скарги, з залишенням оскаржуваної постанови в силі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 9, 22, 26, 303, 306, 307 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого першого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Києві ОСОБА_6 , на постанову про відмову у визнанні потерпілим та представником потерпілих від 21.01.2019 залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню.

Слідчий суддя ОСОБА_1