№ провадження 1-кп/646/83/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.03.19року м. Харків
Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:
головучий суддя ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю: прокурора ОСОБА_3
обвинувачених ОСОБА_5 ,
В провадженні Червонозаводського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_5 за ч.2 ст. 187, ч. 2 ст. 186 КК України.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_4 проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечували, просили змінити обраний відносно нього запобіжний захід на більш м`який.
Обвинувачений ОСОБА_5 проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, просив обрати більш м`який запобіжний захід.
Суд, вислухавши думку учасників судового засідання, вивчивши матеріали справи в межах заявленого клопотання, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішення питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з даних матеріалів кримінального провадження, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати обґрунтованими посилання прокурора на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Під час розгляду питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні обвинувачених ОСОБА_6 , та ОСОБА_5 , суд враховує, що злочин, який їм інкримінується, передбачений ч.2 ст.187 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів відповідно до класифікації, передбаченої ст. 12 КК України, а отже скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не забезпечить усунення наявних на час розгляду справи ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинувачених.
Враховуючи дані, що характеризують особу обвинувачених, враховуючи той факт, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 раніше були засуджені, суд вважає доведеним наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості вчинення обвинуваченими нового злочину.
В той же час, матеріалами справи не спростовується наявність ризику переховування обвинувачених від суду, ризику впливу на свідків та потерпілих, ризику вчинення нового злочину, на відсутність яких посилаються обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та їх захисник як на підставу зміни запобіжного заходу на більш м`який.
З огляду на наведене, враховуючи, що підстави для обрання запобіжного заходу обвинуваченим, визначені слідчим суддею є існуючими на даний час, враховуючи тяжкість покарання, яке буде загрожувати останнім у разі визнання їх винуватими у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вони обвинувачуються, особу обвинувачених, які раніше неодноразово судимі, можуть незаконно впливати на свідків та потерпілих, оскільки останні не допитані судом, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд приходить до висновку про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки зазначені більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.
Керуючись ст.ст.140, 315-316, 331, 333, 372 КПК України, суд,
Клопотання прокурора - задовольнити.
Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів до 08 травня 2019 року, включно, із збереженням визначеної застави в розмірі 60 мінімальних заробітних плат, тобто 82 680 (вісімдесят дві тисячі шістсот вісімдесят) гривень, при внесенні якої ОСОБА_7 з-під варти звільнити, із збереженням обов`язків, визначених відповідно до ухвали слідчого судді від 13.10.2016.
Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 60 днів до 08 травня 2019 року, включно, із збереженням визначеної ОСОБА_5 застави в розмірі 60 мінімальних заробітних плат, тобто 82 680 (вісімдесят дві тисячі шістсот вісімдесят) гривень, при внесенні якої ОСОБА_5 з-під варти звільнити, із збереженням обов`язків, визначених відповідно до ухвали слідчого судді від 13.10.2016.
Строк дії ухвали встановити до 08.05.2019.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1