Справа 288/123/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 року . смт. Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Попільнянського ВП Коростишівського ВП ГУ НП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000011 від 18 січня 2019 року, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Попільня, Житомирської області, українця, громадянина України, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працює начальником складу відділу зберігання пально-мастильних матеріалів та технічного майна військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 369 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Попільнянського районного суду Житомирської області надійшло клопотання слідчого СВ Попільнянського ВП Коростишівського ВП ГУ НП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погодженого прокурором військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 .

Відповідно до клопотання, досудовим слідством встановлено, що відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» органи поліції є правоохоронними органами України.

Поряд з цим, працівник поліції постійно здійснює функції представника влади на якого покладається виконання організаційно-розпорядчих функцій, а тому відповідно до п. 1 примітки до ст. 364 КК України та примітки до ст. 50 Закону України «Про запобігання корупції» він являється службовою особою.

Відповідно до ст. ст. 3, 22 Закону України «Про запобігання корупції» поліцейському забороняється використовувати свої службові повноваження або своє службове становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, а в разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язаний невідкладно вжити заходів щодо запобігання одержання такої неправомірної вигоди.

Встановлено, що наказом начальника 1 складу пального Державної прикордонної служби України від 26 квітня 2016 року № 19 ОС-1 молодшого сержанта ОСОБА_4 призначено на посаду начальника складу відділу зберігання пально-мастильних матеріалів та технічного майна 1 складу пального Державної прикордонної служби України.

Відповідно до Закону України «Про державний кордон України» (далі - Закон) в своїй діяльності молодший сержант ОСОБА_4 повинен керуватися Конституцією України, Законами України «Про державний кордон України», цим законом, іншими законами України, виданими на їх виконання актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Враховуючи викладене, на ОСОБА_4 покладається виконання організаційно-розпорядчих функцій, а тому відповідно до п. 1 Примітки до ст. 364 КК України він являється службовою особою.

Так, 17.01.2019 року близько 23 години 00 хвилин ОСОБА_4 на власному автомобілі АЗЛК (Москвич -2141) д.н.з. НОМЕР_2 рухаючись по вулиці Героїв Майдану, смт. Попільня, Житомирської області, здійснив порушення Правил дорожнього руху, що у свою чергу було виявлено працівниками патрульної поліції, під час патрулювання на службовому автомобілі «Шкода-Рапід» номерний знак НОМЕР_3 .

Водночас, на законну вимогу працівника патрульної поліції про зупинку транспортного засобу ОСОБА_4 не відреагував та продовжив рух на автомобілі, а працівники патрульної поліції почали переслідування правопорушника, яким являвся ОСОБА_4 .

В подальшому, перебуваючи в смт. Попільня по вулиці Героїв Майдану Житомирської області, автомобіль АЗЛК (Москвич -2141) д.н.з. НОМЕР_4 був зупинений на узбіччі автодороги у якому перебував громадянин ОСОБА_4 , який не мав при собі посвідчення водія, а лише пред`явив на законну вимогу службове посвідчення Державної прикордонної служби НОМЕР_5 . В цей час та місці працівники поліції помітили, що у громадянина ОСОБА_4 наявні ознаки алкогольного сп`яніння та повідомили про притягнення до адміністративної відповідальності.

На пропозицію працівника поліції прослідувати до Попільнянського РВП ГУ НП в Житомирській області для встановлення особи, освідування та складання адміністративного протоколу, ОСОБА_4 погодився та разом із працівниками поліції прослідував до службового автомобілю.

В цей же час, рухаючись в напрямку Попільнянського РВП ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_4 вирішив стати на злочинний шлях та уникнути адміністративної відповідальності, шляхом надання неправомірної вигоди працівникам поліції.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 17.01.2019 року близько 23 години 00 хвилин ОСОБА_4 перебуваючи у поліцейському службовому автомобілі «Шкода Рапід» номерний знак НОМЕР_3 , за адресою: смт. Попільня, Житомирської області, вулиця Героїв Майдану, 19, а саме: поблизу магазину «Обжора», діючи умисно та цілеспрямовано, у власних інтересах, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на надання неправомірної вигоди службовій особі правоохоронного органу лейтенанту поліції ОСОБА_7 дістав із внутрішнього карману верхнього одягу грошові кошти та поклав між передніми сидіннями службового автомобілю чим надав неправомірну вигоду службовій особі в сумі 4000 гривень за не вчинення дій в інтересах ОСОБА_4 , з використанням наданого ОСОБА_7 службового становища, а саме: за не складання відносно ОСОБА_4 адміністративного протоколу за порушення Правил дорожнього руху.

Після цього, зі службового автомобілю «Шкода-Рапід» номерний знак НОМЕР_3 вийшов лейтенант поліції ОСОБА_7 і ОСОБА_4 , та одразу ОСОБА_7 заблокував автомобіль до приїзду СОГ Попільнянського РВП ГУ НП в Житомирській області.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання корупції» лейтенант поліції ОСОБА_7 повідомив про пропозицію надання неправомірної вигоди безпосереднього керівника, після чого внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В подальшому, надана ОСОБА_7 неправомірна вигода у розмірі 4000 гривень під час проведення огляду службового автомобілю «Шкода-Рапід» номерний знак НОМЕР_3 за адресою: Житомирська область, смт. Попільня, вулиця Героїв Майдану, 19, співробітниками Попільнянського РВП ГУ НП в Житомирській області вилучена у повному обсязі.

Таким чином, ОСОБА_4 , вищевказаними протиправними діями, вчинив надання неправомірної вигоди за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданого службового становища, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК України.

19 січня 2019 прокурор військової прокуратури Житомирського гарнізону старший лейтенант юстиції ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні № 0000011, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, повідомив ОСОБА_4 , про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, за який передбачено покарання у виді штрафу від п`ятисот до семисот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк від двох до чотирьох років, або позбавленням волі на той самий строк.

Обставини, які дають підстави для обґрунтованої підозри про вчинення ОСОБА_4 вказаного вище злочину, підтверджуються наступними матеріалами кримінального провадження:

-Рапортом інспектора СРПП №4 Попільнянського ВП Коростишівського ВП ГУ НП в Житомирській області;

-Протоколом ОМП від 18.01.2019 року;

-Протоколами про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_4 ;

-Протоколами допиту свідків;

-Повідомленням про підозру ОСОБА_4 ;

-Протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 ;

-іншими матеріалами кримінального провадження.

Під час досудового розслідування були встановлені обставини, які прямо вказують на вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення за яким останньому пред`явлено підозру.

Крім того, у ході проведення досудового розслідування встановлено фактичні дані, які свідчать про наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема ОСОБА_4 може вчинити наступні дії:

-переховуватись від органів досудового розслідування та суду, зокрема ОСОБА_4 , використовуючи службові зв`язки, може виїхати за межі державного кордону України;

-знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а саме під час досудового розслідування не вилучений автомобіль ОСОБА_4 та інші документи;

-незаконно впливати на свідків, яким відомо про обставини вчинення ОСОБА_4 вищевказаного злочину, з метою схилити їх до відмови від дачі показань або дачі завідомо неправдивих показань щодо його злочинної діяльності;

продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення у якому підозрюється та знищити наявні сліди вчинення злочину.

Метою та підставами застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, тобто ризикам, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, на даний час є всі достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, з метою уникнення кримінальної відповідальності у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 вчинив адміністративне правопорушення та не виконував законних вимог працівників поліції, розуміє тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та передбачену законом тяжкість покарання, тобто існує ризик, передбачений п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У разі обрання щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, він може переховуватись від органів досудового розслідування, або суду, знищити, сховати або спотворити речові докази, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, чи вчинити інше кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

Так, перебування ОСОБА_4 навіть під цілодобовим домашнім арештом, не виключає його можливості спілкування чи надання його співробітникам прохань щодо незаконного здійснення впливу на свідків у кримінальному провадженні чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Запобігти настанню вказаних ризиків неможливо застосуванням більш м`яких запобіжних заходів.

Слід також зазначити, що практика застосування цілодобового домашнього арешту із носінням електронних засобів контролю є не досить ефективною, у зв`язку із відсутністю в підрозділах ГУ НП в Житомирській області достатньої кількості електронних засобів контролю, їх несправністю, а забезпечення контролю за поведінкою підозрюваних без таких засобів контролю є малоефективним (службова завантаженість поліції, відсутність можливості цілодобового нагляду за особами).

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Оцінюючи в сукупності викладене, варто прийти до висновку, що інші, менш суворі запобіжні заходи, не зможуть запобігти уникненню вищевказаних ризиків з боку ОСОБА_4 та відповідно до ст.ст. 183, 194 КПК України, йому необхідно обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

У зв`язку з цим, враховуючи, наявність обґрунтованої підозри та наявність всіх ризиків, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, неправомірна вигода, яка надавалась, у сумі 4 тисяч гривень, та кваліфікуючу ознаку, а саме вчинення злочину за невчинення службовою особою в інтересах ОСОБА_4 , будь-якої дії з використанням наданого службового становища, особу підозрюваного, те, що ОСОБА_4 являється службовою особою військової частини, а також, суспільний резонанс кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_4 , орган досудового розслідування вважає можливим визначити розмір застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що забезпечить покладенні на підозрюваного обов`язки та уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, слідчий просить задовольнити клопотання та обрати стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Попільня, Житомирської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , та проживаючому за адресою: АДРЕСА_3 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 діб.

Заслухавши в судовому засіданні прокурора, який підтримав клопотання, та просить його задовольнити, підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , які проти задоволення клопотання заперечували, захисник також надав клопотання в якому просить відмовити у задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, поклавши на нього обов`язки, визначені статтею 194 КПК України, дослідивши матеріали, якими обґрунтовуються доводи клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Частиною другою статті 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог статті 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: - вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; - тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; - вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; - міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; - наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; - репутацію підозрюваного, обвинуваченого; - майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; - наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; - дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; - наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; - розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

За умовами частини першої статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Враховуючи те, що під час розгляду клопотання, стороною кримінального провадження не надано доказів обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам зазначених в клопотанні (пункт 3 частини першої статті 194 КПК України), слідчий суддя застосовує більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні та покладає на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного слідчим обґрунтування клопотання.

Згідно частини четвертої статті 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

За кримінальне правопорушення передбачене частиною 1 статті 369 КК України, за яким підозрюється ОСОБА_4 , передбачена максимальна міра покарання позбавлення волі на строк від двох до чотирьох років.
Пункт 3 частини 2 статті 183 КПК України визначає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
Таким чином, враховуючи особу підозрюваного, який раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання та роботи, працює начальником складу відділу зберігання пально-мастильних матеріалів та технічного майна військової частини НОМЕР_1 , за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні одну неповнолітню дитину, має стійкі соціальні зв`язки.

Також прокурором не надано доказів, що застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно ОСОБА_4 є недостатніми для запобігання ризику або ризикам, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню та відносно ОСОБА_4 необхідно застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

У п. 52 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ливада проти України" від 26 червня 2014 року Суд вказує, що аргументи "за" і "проти" звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її на стільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою. Така позиція є усталеною практикою ЄСПЛ (рішення у справі "Доронін проти України", "Осипенко проти України", "Харченко проти України").

Відповідно частини першої, другої статті 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Відповідно до частини 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Таким чином, враховуючи існування ризиків, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від суду; знищення, ховання або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків; вчинити інші кримінальні правопорушення, з урахуванням вказаних ризиків, сукупності обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, даних про особу підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК України.

Як визначено пунктом 1 частини третьої статті 202 КПК України, у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово.

На підставі вищевикладеного та керуючись 177, 178, 181, 193, 194, 196, 205, 211, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Попільнянського ВП Коростишівського ВП ГУ НП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000011 від 18 січня 2019 року, відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною1 статті 369 КК України відмовити.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, поклавши на нього обов`язки, визначені статтею 194 КПК України - відмовити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Попільня, Житомирської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 369 КК України, за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на певний період доби з 22 годин 00 хвилин до 06 годин 00 хвилин.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- заборонити в період часу з 22.00 години до 06.00 години залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, навчання;
- утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали складає 54 дні з дня її проголошення.

Датою закінчення дії ухвали є 18 березня 2019 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Контроль за виконанням ухвали доручити начальнику Попільнянського ВП Коростишівського ВП ГУ НП в Житомирській області.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до частини п`ятої статті 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Слідчий суддя Попільнянського

районного суду ОСОБА_1