Справа № 141/742/18
У Х В А ЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 липня 2018 року смт. Оратів

Слідчий суддя Оратівського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
слідчого СВ Оратівського відділення Гайсинського відділу ГУ НП у Вінницькій області ст. л-нта поліції ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Оратів клопотання слідчого СВ Оратівського відділення Гайсинського відділу ГУ НП у Вінницькій області ст. л-нта поліції ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, внесеного до ЄРДР за №0000128 від 25.08.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Соболівка Теплицького району Вінницької області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , , не працюючого, з середньою-спеціальною освітою, не одруженого, раніше не судимого, -
В С Т А Н О В И В:
Слідчий СВ Оратівського відділення поліції Гайсинського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, погодженим із начальником Оратівського відділу Немирівської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000128 від 25.08.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_4 .
Клопотання мотивоване тим, що в серпні місяці 2017 року (точної дати досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 житель АДРЕСА_3 , вступили між собою у попередню змову, спрямовану на вчинення розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном, на відомого останнім громадянина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 жителя АДРЕСА_4 , при цьому домовилися, що кожен з них буде приймати участь у вчиненні запланованого злочину та вчинить необхідні дії для заволодіння чужим майном під час нападу.
25.08.2017 року приблизно о 05 годині 30 хвилин ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 спільно із ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 приїхали на мотоциклі «Yamaha Fazer» із номером рами НОМЕР_1 синього кольору без номерного знаку та державної реєстрації за кермом якого перебував ОСОБА_6 до території домогосподарства, що розташоване в АДРЕСА_4 , після чого увійшли на територію домогосподарства, не знімаючи мотоциклетних шоломів, де очікували біля вхідних дверей будинку громадянина ОСОБА_7 .
В подальшому близько 06 години 10 хвилин ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_6 , помітивши громадянина ОСОБА_7 , який вийшов із будинку на подвір`я, скориставшись відсутністю інших осіб і впевнившись, що за ними ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, ОСОБА_4 дістав травматичний пістолет та направивши його на громадянина ОСОБА_7 висловив погрозу його застосування у разі невиконання його вимог, тобто погрозу застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого та наказав увійти до житлового будинку, на що ОСОБА_7 сприймаючи погрозу пістолетом, як реальну загрозу для його життя та здоров`я та розуміючи, що нападники мають на меті заволодіти належним йому майном, яке знаходилось у будинку не виконував вимогу та знаходився на місці, після чого ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_7 та наніс останньому удари правою та лівою рукою в область грудей та обличчя, однак вимогу вказаних осіб увійти до будинку ОСОБА_7 не виконував, після чого ОСОБА_4 здійснив три постріли з травматичного пістолету у напрямку ОСОБА_7 та одним із пострілів поцілив у лівий променево-зап`ясний суглоб ОСОБА_7 , чим завдав останньому тілесні ушкодження у вигляді рани в ділянці лівого променево-зап`ясного суглобу.
В подальшому ОСОБА_4 , спільно із ОСОБА_6 , не закінчивши свій злочинний умисел який був спрямований на заволодіння чужим майном розпочали втечу, а саме вибігли із вказаного домогосподарства на вулицю, сіли на мотоцикл, на якому приїхали, та розпочали рухатись у напрямку с. Плисків Погребищенського району Вінницької області, де у вказаному населеному пункті на ділянці вулиці Тітова не впорались із керуванням мотоциклу та здійснили дорожньо-транспортну пригоду у виді падіння із мотоциклу, пошкодивши його, після чого вказані особи зрозумівши, що транспортний засіб зламаний, залишили місце ДТП та втекли у невідомому напрямку, залишивши мотоцикл на зазначеній вулиці.
Відповідно до висновку експерта №382 від 11.09.2017 року гільзи які були вилучені під час огляду з території домогосподарства по АДРЕСА_4 відстріляні з одного екземпляру зброї, могли бути стріляні з пістолету ZORAKI-MOD. 914 або інших пістолетів калібру 9 мм. P.A.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №154 від 30.08.2017 року у гр. ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 виявлено тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин в ділянці обличчя справа, синців в ділянці носа, шиї, лівого плеча, саден в ділянці носа, грудної клітки; рани в ділянці лівого променево-зап`ясного суглобу.
Тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин, синців та саден, могли виникнути від дії тупого-их предмета-ів або співудару об нього-их можливо в термін та при обставинах на які вказує особа яка проходила експертизу та відносяться до категорії легкого ступеню важкості тілесних ушкоджень які не спричинили короткочасний розлад.
Не виключається можливість, що тілесне ушкодження у вигляді рани в ділянці лівого променево-зап`ясного суглобу могло утворитись внаслідок дії тупого твердого предмета, який мав обмежену діючу поверхню, яким могла бути і куля випущена із травматичної зброї. Дане тілесне ушкодження відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, яке спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, а саме напад з метою заволодіння чужим майном (розбій) вчинений за попередньою змовою групою осіб.
02.07.2018 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
Наявність обґрунтованої підозри гр. ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколами огляду місця подій, протоколом допиту потерпілого, протоколами допиту свідків, протоколом проведення слідчого експерименту, протоколом додаткового допиту потерпілого, протоколом пред`явлення особи для впізнання, протоколом допиту підозрюваного.
Підозрюваний ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років.
Беручи до уваги те, що ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, знаючи про тяжкість покарання, з метою уникнення відповідальності за вчинений ним злочин може переховуватися від органу досудового розслідування та, в подальшому, від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного у кримінальному провадженні чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, та, враховуючи те, що на даний час органом досудового розслідування не вилучено усі речові докази, що стосуються обставин справи , у тому числі пістолета ZORAKI-MOD. 914, є достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може їх знищити, ОСОБА_4 може вчиняти дії, спрямовані на приховування речей, які можуть бути конфісковані у разі визнання його винуватим, крім того, приймаючи до уваги що у ОСОБА_4 відсутні тісні соціальні зв`язки, немає родини та утриманців, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам без застосування відносно нього запобіжного заходу.
Слідчий СВ Оратівського відділення поліції Гайсинського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_5 та прокурор ОСОБА_3 клопотання та його мотиви підтримали повністю, просили клопотання задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_4 заперечував щодо застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, просив обрати відносно нього більш м`який запобіжний захід.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного висновку.
Слідчим СВ Оратівського відділення поліції Гайсинського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 відкрито кримінальне провадження за №0000128 від 25.08.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 187 КК України.
02.07.2018 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, який є тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років.
Частиною 2 статті 177 КПК України встановлено, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
В п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено: «що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (див. рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого королівства»)».
Згідно ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно до вимог ст.184 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.
Розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника (ч.1 ст.193 КПК України).
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч.1 ст.194 КПК України).
При цьому, суд виходить з того, що статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.
Отже, для запобігання ризикам, вказаним у ст.177 КПК України, та враховуючи суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст.2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинуваченого, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п.79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року.
Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25 квітня 2003 року № 4 звернуто увагу судів, що при вирішенні питань, пов`язаних із обранням запобіжного заходу у вигляді взяття під варту і продовженням строків тримання під вартою суди мають додержувати вимог ст. 29 Конституції України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.ХІ.1950), далі Конвенції) і норм КПК, відповідно до яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою.
За ч.ч. 1, 5, 6 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до ч. 3 ст.176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:
1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;
3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;
4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;
5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;
6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;
7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;
8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;
9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;
10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;
11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
При зверненні до суду з клопотанням слідчий, як ризики, передбачені ст. 177 КПК України зазначає те, що підозрюваний ОСОБА_4 , знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, може переховуватися від органу досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного у кримінальному провадженні чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Слідчим суддею дійсно встановлено, що ОСОБА_4 проживає за адресою АДРЕСА_2 .
Підозрюваний ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, а саме напад з метою заволодіння чужим майном (розбій) вчинений за попередньою змовою групою осіб, за який законом передбаченого покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років.
Окрім цього, судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судимий, має постійне місце проживання.
Посилаючись на необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_4 , слідчий посилається на тяжкість підозри як головний чинник при оцінці ймовірності того, що підозрюваний буде переховуватися може переховуватись від органів досудового розслідування.
Слідчий суддя не може погодитись з таким твердженнями слідчого та звертає увагу, що Вищі суди неодноразово відзначали, що хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від органів досудового розслідування, правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу подальшого позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятком абстрактного погляду, беручу до уваги тільки тяжкість злочину.
Ризик того, що ОСОБА_4 може перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами (Рішення Європейського суду з прав людини «Бекчієв проти Молдови»).
Ризик тиску на потерпілого, свідків, може бути визнано на початкових стадіях процесу, як встановлено Рішення Європейського суду з прав людини «Яжинський проти Польщі», за нормального перебігу подій ризики зменшуються з часом, завдяки проведенню дізнання, перевірок, дачі показань ( Рішення Європейського суду з прав людини «Клоот проти Бельгії»).
Як вбачається з матеріалів клопотання потерпілий та свідки у вказаному кримінальному провадженні допитані, дали пояснення, що підтверджуються протоколами допиту потерпілого та свідків.
Ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування не може вимірятися від суворості можливого покарання; його треба визначати з врахуванням низки інших факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити його настільки незначним, що він не може слугувати виправданням для тримання під цілодобовим домашнім арештом.
Обгрунтовуючи клопотання, слідчий посилається на те, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органу досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, однак жодних доказів на підтвердження вказаних фактів слідчим суду не надано, як і не надано доказів про порушення підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, встановлених ч.7 ст. 42 КПК України.
Відповідно до рішення ЄСПЛ, тягар доказування у цих питаннях не повинен перерозподілятися так, щоб на затриману особу покладався обов`язок доводити наявність підстав для її звільнення «Биков проти Росії».
Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Розглядаючи можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, при обставинах, які виникли на сьогодні, слідчий суддя, вважає цілодобовий домашній решт відносно ОСОБА_4 є недоцільним, а застосування стосовно нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, забезпечить його належну процесуальну поведінку, до вирішення кримінального провадження по суті.
Запобіжні заходи - це заходи забезпечення кримінального провадження, застосування яких супроводжується обмеженням конституційних прав і свобод осіб, які підозрюються у вчиненні кримінальних правопорушень. Ці обмеження стосуються свободи пересування та вільного вибору місця перебування. Система запобіжних заходів закріплена у ч.1 ст. 176 КПК України.
Згідно ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Таким чином, слідчий суддя переконується в доцільності застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу, однак з врахуванням обставин, зазначених у клопотанні, оцінивши всі ризики, передбачені ст. 177 КПК України, дослідивши особу підозрюваногу ОСОБА_4 , зокрема те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Відповідно до ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати. Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, - прокурор.
Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя встановлює, що надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які доводять про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваного ОСОБА_4 кримінального правопорушення; наявні достатні підстави вважати, що існують певні ризики, передбачені статтею 177 КПК України, тому необхідно застосувати запобіжний захід для запобігання ризикам у вигляді особистого зобов`язання.
Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 179, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199 КПК України, слідчий суддя, -
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні клопотання слідчого СВ Оратівського відділення поліції Гайсинського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000128 від 25.08.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 - відмовити.
Обрати підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Соболівка Теплицького району Вінницької області, зареєстрованому за адресою АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою АДРЕСА_2 , українцю, громадянину України, не працюючого, з середньою-спеціальною освітою, не одруженого, раніше не судимому, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладанням на нього наступних обов`язків:
1)не відлучатися із населеного пункту, в якому підозрюваний ОСОБА_4 проживає (із АДРЕСА_2 ,) без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;
2)прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;
3)повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;
4)здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Попередити підозрюваного ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених, згідно ухвали слідчого судді, обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого у провадженні якого перебуває кримінальне провадження.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ознайомити та вручити підозрюваному ОСОБА_4 під розпис копію ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя
Оратівського районного суду
Вінницької області ОСОБА_1