Провадження №1-кп/127/479/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретарів - ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_7 ,

потерпілого: ОСОБА_8 ,

законного представника потерпілого: ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №13 в м. Вінниці кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, українця, громадянина України, одруженого, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 08.10.2002 року Староміським РВ УМВС України Вінницькій області, раніше судимого:

- 01.02.1990 року Ленінським районним судом Вінницької області за ч.3 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до 2 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 30.11.1992 року Ленінським районним судом за ч.2 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до виправних робіт строком 2 роки;

-12.10.1993 року Ленінським районним судом за ч.3 ст. 140, ст.. 17, ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до позбавлення волі строком 4 роки та з конфіскацією майна;

- 06.08.1999 року Тиврівським районним судом Вінницької області за ч.3 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

-28.10.2008 року Ленінським районним судом м. Вінниці за ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 186, ч.3 ст. 187 КК України до 5 років з конфіскацією майна;

- 12.06.2013 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 185, 70 до 4 років позбавлення волі, звільнився з місця відбування покарання 14.02.2015 року по відбуттю строку покарання;

- у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 289 КК України, відомості про який внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0006475 від 27.09.2015 року,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Вінниці, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 28.07.2007 року Ленінським ВМ ВМВ УМВС України у Вінницькій області, РНОКПП НОМЕР_3 , раніше не судимого,

- у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 289, ч.1 ст. 190 КК України, відомості про які внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0006475 від 27.09.2015 року та № 0007115 від 22.10.2015 року, -

ВСТАНОВИВ:

27.09.2015 року, біля 10.00 години, ОСОБА_6 , маючи незняту та непогашену судимість за вчинення злочинів, передбачених ч. ч.2, 3 ст. 185 КК України, вступивши в попередню змову з ОСОБА_4 з метою незаконного заволодіння транспортним засобом марки «Suzuki DESPERADO», державний номерний знак НОМЕР_4 , вартістю 84899 гривень 60 копійок, який належить ОСОБА_10 , та був тимчасово залишений останнім на тротуарі біля будинку № 116 по вул. Першотравневій в м. Вінниці, з корисливих мотивів, діючи узгоджено, шляхом штовхання, відкотили вказаний мотоцикл до гаражів, таким чином незаконно заволоділи транспортним засобом належним ОСОБА_10 , яким розпорядилися на власний розсуд, завдавши потерпілому майнової шкоди на суму 84899,60 гривень.

Крім того, 27.07.2015 року точного часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_3 , використовуючи довірливі стосунки із неповнолітнім ОСОБА_11 , з метою заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, під приводом погашення своїх боргів попросив у останнього його ноутбук марки «Samsung R-480» та гроші в сумі 3000 гривень, які зобов`язувався повернути через три тижні, при цьому заздалегідь не маючи наміру повертати кошти та ноутбук. Таким чином ОСОБА_4 заволодів ноутбуком марки «Samsung R-480», вартістю 4696 гривень та грошовими коштами в сумі 3000 гривень, після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись майном та грошима на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_11 матеріальної шкоди на суму 7696 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав, та суду пояснив, що він був раніше знайомий з ОСОБА_4 , підтримували товариські стосунки. В день вчинення злочину він разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_12 проходив по вулиці Першотравневій в м. Вінниці, де біля одного з будинків побачив припаркований на тротуарі мотоцикл, в якому злетів ланцюг. Він згадав, що ОСОБА_13 колись розповідав йому про те, що хотів придбати саме такий мотоцикл, а також раніше пропонував йому вчинити крадіжку мотоцикла та повідомляв йому, що у нього є знайомі, які можуть купити крадений мотоцикл, однак тоді він не погодився на пропозицію ОСОБА_4 , тому він зателефонував йому та розповів про мотоцикл, який, як він вважав, залишений на вулиці як безхазяйний і запропонував ОСОБА_14 забрати його. ОСОБА_4 сказав йому залишатися біля мотоцикла, повідомивши, що під`їде до нього. Через 15-20 хвилин ОСОБА_4 прибув на вказане місце. Він показав ОСОБА_4 , де припаркований мотоцикл, ОСОБА_13 зняв мотоцикл з підніжки та вони повели мотоцикл в сторону гаражів біля цегельного заводу, при цьому він просто йшов поряд, лише допоміг ОСОБА_4 підштовхнути мотоцикл під гірку, оскільки той самостійно не міг це зробити через значну вагу транспортного засобу. ОСОБА_4 обіцяв йому в разі продажу мотоцикла половину отриманих коштів, він розумів, що транспортний засіб ОСОБА_4 викрадає, однак особисто він не вчиняв викрадення. Біля гаражів ОСОБА_13 сказав йому залишитися біля мотоцикла, а сам пішов додому, звідки приніс інструменти, щоб зламати замок, також зняв номерний знак та викинув його. В подальшому він особисто повідомив працівників міліції, де ОСОБА_4 викину номерний знак. ОСОБА_4 зателефонував до свого знайомого ОСОБА_15 , який мав мікроавтобус та попросив його допомогти перевезти мотоцикл додому до ОСОБА_16 . В цей час йому зателефонувала ОСОБА_17 , яка увесь цей час залишалася на зупинці та він поїхав з нею в своїх справах. Коли він повертався з міста додому, він зателефонував ОСОБА_14 , той повідомив, що знаходиться на автомийці по вулиці Г.Арабея в м. Вінниці, він підійшов до ОСОБА_18 і останній повідомив, що у нього є покупець, який приїде подивитися на мотоцикл. Коли покупець приїхав, то повідомив, що знає хазяїна мотоцикла і що міліція шукає цей транспортний засіб як викрадений. Пізніше ще один покупець повідомив, що знає кому належить викрадений мотоцикл та, що транспортний засіб розшукують. Наступного дня, коли він приїхав додому до ОСОБА_4 , той розбирав мотоцикл, він та інші знайомі радили ОСОБА_4 вивезти мотоцикл та залишити його на дорозі, оскільки мотоцикл шукає міліція, однак ОСОБА_4 не погоджувався таким чином повертати транспортний засіб і вперто настоював на тому, що він сам хоче покататися на мотоциклі, намагаючись його полагодити, щоб завести двигун. Вважає, що він не причетний саме до викрадення, оскільки не допомагав ні в чому ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою визнав повністю, у вчиненому розкаявся та суду пояснив, що до вчинення злочину він був знайомий з ОСОБА_6 , вони товаришували. Восени 2015 року, вранці, йому зателефонував ОСОБА_6 та повідомив, що на вулиці Першотравневій в м. Вінниці стоїть залишений без нагляду мотоцикл і він за ним спостерігає на протязі години, запропонував викрасти вказаний транспортний засіб. Коли він прийшов у вказане ОСОБА_6 місце, ОСОБА_6 зламав замок запалення, намагався скрутити проводку, щоб завести мотоцикл, однак не зміг завести двигун, тому вони разом заштовхали транспортний засіб до гаражів біля його будинку, що знаходиться в мікрорайоні «Корея» міста Вінниці. Згодом приїхали працівники міліції та забрали мотоцикл.

По епізоду вчинення ним шахрайства, свою вину визнав повністю та суду пояснив, що з потерпілим ОСОБА_11 він був знайомий та перебував з ним у сусідських довірливих стосунках. Для ремонту автомобіля йому необхідні були кошти і ОСОБА_11 запропонував свою допомогу, позичивши кошти та вони разом завезли і здали в ломбард ноутбук. Він запевним ОСОБА_11 , що через три тижні зможе повернути ноутбук та позичені кошти, однак не мав наміру повертати ноутбук і кошти, розумів, що обманює потерпілого. однак Мати потерпілого звернулася до міліції. На даний час потерпілому він відшкодував кошти у сумі 10000 гривень та потерпілий не має до нього жодних претензій.

Крім показань обвинуваченого ОСОБА_6 , який свою вину у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України не визнав, визнавши частково фактичні обставини справи та ОСОБА_4 , який свою вину у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України визнав, вина обвинувачених у вчинені даного злочину доводиться також показаннями потерпілого, свідків та іншими доказами дослідженими в судовому засіданні.

Так, потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні суду пояснив, що він 27.09.2015 року, в першій половині дня, залишив свій мотоцикл на тротуарі біля міського парку по вулиці Першотравневій в м. Вінниці, оскільки з мотоцикла злетів ланцюг та він не міг їхати самостійно. Він поїхав додому по запчастини, а коли повернувся, то виявив, що мотоцикла викрали. Його мотоцикл мав специфічні ідентифікуючі ознаки, у м. Вінниці таких було лише два. Через деякий час його знайомі повідомили, що мотоцикл, схожий на його, продають хлопці, які їздять на білому мікроавтобусі в мікрорайоні «Корея», після чого він звернувся до працівників поліції. На даний час мотоцикл йому повернули, однак був зламаний ключ запалювання, ключ до бака, і йому довелося проводити ремонтні роботи за власний кошт. На ремонтні роботи по відновленню первинного стану мотоцикла він витратив біля 300 доларів США та 3500 гривень.

Просив покарати обвинувачених суворо, оскільки він не побачив каяття ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у вчиненому.

Допитана в судовому засідання свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що в день вчинення злочину 27.09.2015 року, коли вона зі своїм співмешканцем ОСОБА_6 проходили біля парку по вул. Першотравневій в м. Вінниці., ОСОБА_19 побачив мотоцикл, який стояв на тротуарі та згадав, що ОСОБА_13 будучи в них вдома, розповідав, що в нього є клієнт на купівлю мотоцикла і тому він зателефонував ОСОБА_20 та розповів про мотоцикл, запропонувавши його викрасти, оскільки раніше ОСОБА_13 пропонував ОСОБА_6 половину коштів від продажу такого мотоцикла чи автомобіля. ОСОБА_6 підходив до мотоцикла, перевіряв чи не заблоковане кермо. Вони вважали, що мотоцикл безхазяйний чи був кимось викрадений та залишений, оскільки вони розуміли, що він дороговартісний, проте залишений без нагляду, в той час, коли поруч була автостоянка з охороною, а також вони спостерігали за мотоциклом біля півгодини, однак хазяїн так і не з`явився. Коли ОСОБА_13 прийшов, то сказав, що це якраз такий мотоцикл який йому потрібен та почав штовхати мотоцикл в двори будинків, в цей час а ОСОБА_6 просто йшов поруч з ОСОБА_21 , останній обіцяв після продажу мотоцикла дати ОСОБА_22 частину коштів. Вона залишилася стояти на зупинці громадського транспорту, через хвилин 5-10 ОСОБА_19 повернувся до неї та вони поїхали в місто по особистих справах. Коли вони поверталися додому, то побачили біля автомийки ОСОБА_18 та побачили, що в мікроавтобусі Білявського був мотоцикл, ОСОБА_19 сказав їй, що ОСОБА_13 хоче продати мотоцикл. В подальшому, вдома вона чула розмову ОСОБА_23 з ОСОБА_21 , оскільки її чоловік ввімкнув телефон на гучномовець. В розмові ОСОБА_19 радив ОСОБА_14 вивезти мотоцикл до дороги і там залишити, щоб його знайшли і повернули власнику, оскільки їм стало відомо, що мотоцикл розшукують, однак ОСОБА_13 відмовився повертати мотоцикл, оскільки наполягав на тому, що хоче сам їздити на ньому.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_24 суду пояснив, що 27.09.2015 року він заступив на зміну в якості охоронця автостоянки, що знаходиться в ЦПКіВ ім. М. Горького в м. Вінниці, він побачив як з парку виїжджав мотоцикл, на якому їхав водій з дитиною, потім він почув гуркіт, побачив, що мотоцикл зупинився посеред дороги, після чого водій почав відтягувати його з проїжджої частини. Так як в той день відбувалися спортивні змагання та до парку приїжджали тренери на автомобілях разом з лікарями, які припарковували свої автомобілі не безпосередньо на автостоянці, а біля дороги, то він також спостерігав за їхніми автомобілями. В якийсь момент він помітив припаркований на тротуарі навпроти парку мотоцикл, біля якого нікого не було та через деякий час він побачив як один чоловік заглядав на номерний знак мотоцикла, після чого пішов. Пізніше до нього підійшов хазяїн мотоцикла, повідомив що мотоцикл викрали та запитав чи він не бачив де подівся його транспортний засіб. Він порадив викликати міліцію.

Крім показань обвинувачених, потерпілого ОСОБА_10 та свідків, допитаних в судовому засіданні, вина обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України підтверджується також і іншими доказами, зібраними у справі, та дослідженими в судовому засіданні, а саме:

- даними витягу з кримінального провадження №00006475, відповідно до якого 27.09.2018 року, в період часу з 09:30 до 13:30 години, невідома особа незаконно заволоділа мотоциклом марки «Suzuki» модель «DESPERADO», державний номерний знак НОМЕР_4 , який знаходився на тротуарі, неподалік будинку №116 по вулиці Першотравневій в м. Вінниці та належить ОСОБА_10 , чим завдала останньому матеріальної шкоди на загальну суму 86000 гривень (т.2 а.с. 35);

- даними протоколу від 27.09.2015 року прийняття заяви про злочин від ОСОБА_10 , відповідно до якого ОСОБА_10 просить прийняти міри до не відомих осіб, які 27.09.2018 року, в період часу з 09:30 до 13:30 години, невідома особа незаконно заволоділа мотоциклом марки «Suzuki» модель «DESPERADO», державний номерний знак НОМЕР_4 , який знаходився на тротуарі, неподалік будинку №116 по вулиці Першотравневій в м. Вінниці та належить ОСОБА_10 , чим завдала останньому матеріальної шкоди на загальну суму 86000 гривень (т.2 а.с. 36);

- даними протоколу огляду місця події від 27.09.2015 року з фототаблицею до нього, відповідно до якого 27.09.2015 року проведеного огляд місця вчинення злочину, зафіксовано обстановку на місці події (т.2 а.с. 37-40);

- даними висновку судової авто-товарознавчої експертизи №192 від 20.10.2015 року, відповідно до якого ринкова вартість аналогічного повнокомплектного технічно справного ТЗ «Suzuki DESPERADO 400», державний номерний знак НОМЕР_4 , 2002 року випуску, станом на 27.09.2015 року, з ПДВ складає 86899 гривень 60 копійок (т.2 а.с. 41-46);

- даними протоколу огляду предмету від 30.10.2015 року державного номерного знаку транспортного засобу № НОМЕР_4 з фототаблицею до нього (т.2 а.с. 48-49);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 30.10.2015 року за участю ОСОБА_6 з фототаблицею до нього, в якому зафіксовано обставини вчинення злочину ОСОБА_6 та ОСОБА_4 27.09.2015 року зі слів ОСОБА_6 (т.2 а.с. 50-55);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 30.10.2015 року за участю ОСОБА_4 з фототаблицею до нього, в якому зафіксовано обставини вчинення злочину ОСОБА_6 та ОСОБА_4 27.09.2015 року зі слів ОСОБА_4 (т.2 а.с. 56-61);

- даними постанови слідчого ВР ЗЛКР СВ Вінницького МВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_25 від 29.09.2015 року та 30.10.2015 року про визнання речовим доказом та приєднання до кримінального провадження мотоцикла, марки «Suzuki DESPERADO 400», д.н.з. НОМЕР_4 , та передачу його на зберігання потерпілому ОСОБА_10 (т.2 а.с. 62, 71);

- даними заяви ОСОБА_26 про добровільну видачу працівникам міліції мотоцикла марки «Сузукі» (т.2 а.с. 64);

- даними протоколу огляду місця події від 28.09.2015 року, відповідно до якого 28.09.2015 року оглянуто виданий ОСОБА_26 мотоцикл марки «Сузукі», що знаходився за адресою: м. Вінниця, вул. Лермонтова, 100/2 (т.2 а.с. 65-66);

- даними протоколу огляду предмету від 29.09.2018 року мотоцикла марки «Suzuki DESPERADO 400» в кузові чорного кольору, номер кузова НОМЕР_5 , з відсутньою табличкою номерного знаку з фототаблицею до нього (т.2 а.с. 67-69).

Суд, всебічно та повно дослідивши всі докази надані суду в даному кримінальному проваджені у їх взаємозв`язку, приходить до висновку, що дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч. 2 ст.289 КК України за незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, вчинене повторно, а дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

До такого висновку суд прийшов виходячи з наступного.

Так, при вирішенні питання щодо кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , суд приймає до уваги роз`яснення, викладені в п. 15 Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» відповідно до якого під незаконним заволодінням транспортним засобом слід розуміти як умисне, протиправне вилучення його з будь-якою метою у власника або законного користувача всупереч їх волі (з місця стоянки чи під час руху) шляхом запуску двигуна, буксирування, завантажування на інший транспортний засіб, примусового відсторонення зазначених осіб від керування, примушування їх до початку чи продовження руху тощо. Таке заволодіння може бути вчинене таємно або відкрито, шляхом обману чи зловживання довірою, із застосуванням насильства або погроз. Цей злочин визнають закінченим з моменту, коли транспортний засіб почав рухатись унаслідок запуску двигуна чи буксирування, а якщо заволодіння відбувається під час руху транспортного засобу, з моменту встановлення контролю над ним.

Об`єктивна сторона даного злочину виражається в незаконному заволодінні транспортним засобом. Воно може бути вчинене лише шляхом активної поведінки особи, тобто вчинене саме винною особою дій спрямованих на протиправне вилучення будь яким способом транспортного засобу (запуск двигуна транспортного засобу та початок руху, керування транспортним засобом, примушування до керування водія, транспортування, буксирування та ін.).

Суб`єктивна сторона цього злочину полягає у прямому умислі й може вчинятись з будь якою метою та мотивом, в тому числі й з подальшим оберненням на свою або інших осіб користь.

При цьому, пунктом 16 вказаної Постанови Пленуму, заволодіння транспортним засобом за попередньою змовою групою осіб має місце у випадках, коли дві особи і більше заздалегідь, тобто до початку виконання дій, які становлять об`єктивну сторону злочину, домовилися про спільне його вчинення, незалежно від того, хто з них керував цим засобом.

В судовому засіданні, з показань як самих обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , так і свідка ОСОБА_12 , які узгоджуються між собою в основних обставинах, що мають значення для кваліфікації дій обвинувачених, достовірно встановлено, що 27.09.2015 року, біля 10.00 години, ОСОБА_6 перебуваючи біля будинку № 116 по вул. Першотравневій в м. Вінниці помітив мотоцикл марки «Suzuki DESPERADO», державний номерний знак НОМЕР_4 , вартість якого, відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 192 від 20.10.2015 року становить 84899 гривень 60 копійок, який належить ОСОБА_10 та був тимчасово залишений останнім на тротуарі біля будинку № 116 по вул. Першотравневій в м. Вінниці, з корисливих мотивів, оскільки розумів з попередніх розмов з ОСОБА_4 , що може отримати прибуток від продажу викраденого мотоцикла, з метою незаконного заволодіння вказаним транспортним засобом, зателефонував ОСОБА_4 , та запропонував останньому разом незаконно заволодіти вищевказаним мотоциклом, на що ОСОБА_4 погодився, вступивши таким чином в попередню змову з ОСОБА_6 . В подальшому, приблизно через 15 хвилин, ОСОБА_4 прийшов до вказаного місця, де ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , за попередньою змовою, з корисливих мотивів, діючи узгоджено, розуміючи протиправність своїх дій, скориставшись відсутністю власника та інших осіб, які б могли перешкодити їм, незаконно заволоділи вищевказаним мотоциклом, після невдалих спроб ОСОБА_6 завести двигун, ОСОБА_4 взявши мотоцикл за кермо котив його, а ОСОБА_6 штовхав мотоцикл ззаду. Таким чином обвинувачені незаконно заволодівши транспортним засобом ОСОБА_10 , з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдали потерпілому майнової шкоди на суму 86899, 60 гривень, що підтверджується показаннями, обвинувачених, свідків, потерпілого, та письмовими доказами в кримінальному провадженні: протоколом від 27.09.2015 року прийняття заяви про злочин від ОСОБА_10 ; протоколом огляду місця події від 27.09.2015 року з фототаблицею до нього; висновком судової авто-товарознавчої експертизи №192 від 20.10.2015 року; протоколом огляду предмету від 30.10.2015 року державного номерного знаку транспортного засобу № НОМЕР_4 з фототаблицею до нього; протоколом проведення слідчого експерименту від 30.10.2015 року за участю ОСОБА_6 з фототаблицею до нього; протоколом проведення слідчого експерименту від 30.10.2015 року за участю ОСОБА_4 з фототаблицею до нього; постановою слідчого ВР ЗЛКР СВ Вінницького МВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_25 від 29.10.2015 року та від 30.10.2015 року про визнання речовим доказом та приєднання до кримінального провадження мотоцикла марки «Suzuki DESPERADO 400», д.н.з. НОМЕР_4 .; заявою ОСОБА_26 про добровільну видачу працівникам міліції мотоцикла марки «Сузукі»; протоколу огляду місця події від 28.09.2015 року, відповідно до якого 28.09.2015 року оглянуто виданий ОСОБА_26 мотоцикл марки «Сузукі», що знаходився за адресою: м. Вінниця, вул. Лермонтова, 100/2; протоколом огляду предмету від 29.09.2018 року мотоцикла марки «Suzuki DESPERADO 400» в кузові чорного кольору, номер кузова НОМЕР_5 , з відсутньою табличкою номерного знаку з фототаблицею до нього.

При цьому доводи ОСОБА_6 про те, що він не причетний до незаконного заволодіння транспортним засобом, оскільки він не вчиняв активних дій, спрямованих на незаконне заволодіння мотоциклом, лише був в цей час поряд з ОСОБА_4 та лише допомагав підштовхувати мотоцикл останньому під гірку, коли той не міг самостійно вчинити дані дії через значну вагу транспортного засобу, а також, що вони з ОСОБА_4 не завели двигун мотоцикла, що на його думку виключає наявність в його діях склад злочину, передбачений ч.2 ст. 289 КК України, а також про те, що вся його причетність до вчиненого злочину полягає у тому, що він повідомив ОСОБА_4 , про вказаний мотоцикл, суд розцінює як намагання ОСОБА_6 висвітлити свої дії у вигідному для нього світлі, з метою уникнення відповідальності за скоєне.

Крім того, суд враховуючи, що ОСОБА_6 являється особою раніше неодноразово судимою, зокрема за вчинення корисливих умисних злочинів проти власності, за які він неодноразово відбував покарання у місцях позбавлення волі, усвідомлював, що мотоцикл їм з ОСОБА_4 не належить, що транспортний засіб має власника, оскільки на ньому були державні номерні знаки, приходить до переконання про обізнаність останнього в його безпосередній участі у вчиненні злочину та умисному заволодінні ним разом з ОСОБА_4 , про що також свідчить узгодженість дій обвинувачених.

При цьому суд вважає, що даний злочин було вчинено за попередньою змовою групою осіб, оскільки двоє обвинувачених заздалегідь домовилися між собою на спільне викрадення транспортного засобу по телефону, при цьому саме ОСОБА_6 зателефонував ОСОБА_4 та запропонував вчинити викрадення мотоцикла. Про узгодженість дій обвинувачених свідчить те, що ОСОБА_6 чекав на ОСОБА_27 біля мотоцикла, при цьому спостерігаючи за транспортним засобом для переконання, що власник відсутній та ніхто не зможе перешкодити їм у заволодінні мотоциклом, вони разом штовхали мотоцикл з місця, де його залишив власник, в тому числі ОСОБА_6 намагався завести двигун мотоцикла, під час чого пошкодив замок запалювання, скручував проводку, що підтверджується також показаннями потерпілого ОСОБА_10 , який вказав, що на мотоциклі були пошкоджені замки запалювання, замок, який захищав акумулятор що узгоджується з показаннями наданими ОСОБА_4 , який підтвердив в своїх показанням, що вони з ОСОБА_6 спочатку намагалися завести двигун мотоцикла, однак коли не змогли цього зробити, то просто котили мотоцикл.

В п.2 Примітки до ст. 289 КК України визначено, що відповідно до частини другої ст. 289 КК України, під повторністю слід розуміти вчинення таких дій особою, яка раніше вчинила незаконне заволодіння транспортним засобом або злочин, передбачений статтями 185, 186, 187, 189-191, 262, 410 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_6 востаннє був засуджений вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 12.06.2013 року за вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, звільнився з місця відбування покарання 14.02.2015 року по відбуттю строку покарання (т.22 а.с. 74 -101, 104), що свідчить про наявність у нього незнятої та непогашеної судимості за ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України, суд приходить до переконання про наявність в його діях такої кваліфікуючої ознаки, передбаченої ч.2 ст. 289 КК України, як повторність.

Крім того, по епізоду вчинення ОСОБА_4 шахрайства, зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України визнав повністю, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд вважає недоцільним досліджувати фактичні обставини справи в цій частині, які ніким не оспорюються і проти цього не заперечують учасники процесу. З`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим ОСОБА_4 та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, на підставі допиту обвинуваченого ОСОБА_4 , законного представника потерпілого, дослідження витягу з кримінального провадження № №0007115 (т.1 а.с. 190, 192); протоколу від 21.10.2015 року прийняття заяви ОСОБА_9 про злочин (т.1 а.с. 191); висновку судово-товарознавчої експертизи № 82 від 28.01.2016 року в кримінальному провадженні №100071115, відповідно до якого ринкова вартість з урахуванням зносу ноутбука марки ««Samsung R-480» станом на момент вчинення злочину, а саме 27.07.2015 року, могла становити 4696,00 гривень (т.1 а.с. 193-198), суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину по факту шахрайства доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

За таких обставин, при визначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Зокрема, судом враховано особу ОСОБА_6 , який являється особою раніше неодноразово судимою (т.2 а.с.74-75, 86-101, 104), на обліку у лікаря-психіатра не перебуває (т.2 а.с.106), перебував на обліку у лікаря-нарколога (т.2 а.с. 107), позитивно характеризується за місцем проживання (т. 1 а.с. 105), негативно характеризувався за місцем відбування покарання (т.2 а.с. 102).

Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують чи відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, значної ролі ОСОБА_6 у вчиненні злочину, який фактично виступив ініціатором вчинення злочину, особи обвинуваченого ОСОБА_6 , який являється особою раніше неодноразово судимою, однак на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та вчинив новий умисний корисливий злочин через незначний час після звільнення з місць позбавлення волі, його ставлення до вчиненого, враховуючи відсутність обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства, а покарання необхідне та достатнє для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових злочинів в майбутньому слід призначити у виді позбавлення волі на строк в межах санкції ч.2 ст. 289 КК України з конфіскацією усього майна, що належить йому на праві власності, враховуючи корисливий мотив вчиненого ним злочину.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 слід рахувати з часу звернення вироку до виконання.

Також, судом враховано особу ОСОБА_4 , який являється особою раніше не судимою (т.1 а.с. 201, т.2 а.с. 108), на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (т.1 а.с.203-204, т.2 а.с. 110-111, 113), позитивно характеризується за місцем проживання (т. 1 а.с. 202, т.2 а.с. 112).

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого суд вважає повне визнання ним своєї вини у вчиненні інкримінованих злочинів, щире каяття та добровільне відшкодування завданої злочином шкоди потерпілому ОСОБА_11 .

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, який вперше вчинив дані злочини, кількість епізодів злочинної діяльності, його ставлення до вчиненого ОСОБА_4 вину визнав, у вчиненому розкаявся, частково відшкодував завдану ним шкоду, враховуючи наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують його покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливе без його ізоляції від суспільства, а покарання необхідне та достатнє для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових злочинів в майбутньому слід призначити у виді позбавлення волі на мінімальний строк в межах санкції ч.2 ст. 289 КК України без конфіскації майна, та вважає за можливе на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши максимальний іспитовий строк, із покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог положень ст. 100 КПК України, повернувши мотоцикл власнику.

Також, відповідно до положень ст. 124 КПК України з обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_4 підлягають стягненню в рівних долях процесуальні витрати на користь держави а саме витрати на проведення криміналістичного дослідження №192 від 20.10.2015 року, проведення якого було зумовлено вчиненням обвинуваченими злочину у співучасті. Процесуальні витрати на проведення криміналістичного дослідження за висновок експерта №82 від 28.01.2016 року підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави, оскільки його проведення було зумовлено вчиненням злочину лише ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 50, 65-67, 75, 76 КК України, ст. ст. 100, 124, 343, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у скоєні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 289 КК України і призначити йому покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, яке належить йому на праві приватної власності.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з часу звернення вироку до виконання.

ОСОБА_4 визнати винним у скоєні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289 та ч.1 ст. 190 КК України і призначити йому покарання:

- за ч.2 ст. 289 КК України у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна;
- за ч.1 ст. 190 КК України у виді 2 років обмеження волі.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.
У відповідності до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Стягнути в рівних долях з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на користь держави Україна 537 гривень 60 копійок у відшкодування вартості проведення криміналістичного дослідження в кримінальному провадженні за висновок експерта №192 від 20.10.2015 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави Україна 384,00 гривні у відшкодування вартості проведення криміналістичного дослідження в кримінальному провадженні за висновок експерта №82 від 28.01.2016 року.

Речові докази в кримінальному провадженні:

- мотоцикл, д.н.з НОМЕР_4 , переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_10 , після набрання вироком законної сили залишити останньому (т.2 а.с. 62).

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя: