Пр-ня по справі № 1кп/521/966/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2018 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

представника потерпілих, адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника, адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження за обвинуваченням: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петрівка Білгород-Дністровського району Одеської області, громадянина України, маючого середньо спеціальну освіту, одруженого, маючого двох малолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , тимчасово не працюючого, на час дорожньо-транспортної пригоди працював водієм у ТОВ «ТИРАС» /Одеська область, Біляївський район, с. В. Дальник, вул. Маяцька, 2/ зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у скоєні злочину передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

12 травня 2017 року приблизно о 15 годині 30 хвилин водій ОСОБА_6 , працюючи на підставі Наказу № 30-К від 27.04.2017 року водієм у ТОВ «ТИРАС», керуючи не завантаженим технічно справним, орендованим ТОВ «ТИРАС» у ОСОБА_8 автомобілем самоскидом «DAF CF 85.340» д.н. НОМЕР_1 , рухався в умовах необмеженої видимості по асфальтованому, сухому дорожньому покриттю автодороги М-05-01 «Обхід м. Одеси» в Малиновському районі м. Одеси, на прямій рівній ділянці де організований двосторонній рух і проїзна частина має по дві смуги руху у протилежних напрямках, що позначені відповідною дорожньою розміткою, з боку Тираспольського шосе у напрямку Київського шосе, зі швидкістю понад 91 км/год, у лівій смузі свого напрямку руху.

Наближаючись до розташованої ліворуч за ходом руху АЗС «Petromol», за адресою: Тираспольське шосе, 28-б, водій ОСОБА_6 завчасно бачив, що транспортні засоби, які рухалися попереду у попутному напрямку, у лівій смузі, почали суттєво зменшувати швидкість руху та зупинятися, чим могли створити йому перешкоду в русі. Отримуючи об`єктивні ознаки можливого виникнення і розвитку аварійної ситуації, водій ОСОБА_6 не вжив заходів, що виключають дорожньо-транспортну пригоду, чим вияви злочинну самовпевненість, тобто передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків легковажно розраховував на їх відвернення.

Рухаючись із перевищенням допустимої на даній ділянці проїзної частини швидкості руху та свідомо створюючи своїми діями небезпеку у русі для інших учасників дорожнього руху, водій ОСОБА_6 , грубо порушуючи п. п. 2.3 б, 12.1, 12.3, 12.6 «г», 13.1 «Правил дорожнього руху» затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306, невірно оцінив дорожню обстановку, яка склалася, вкрай уважним не був, при відсутності будь-яких перешкод технічного характеру, своєчасно не зменшив швидкість руху керованого транспортного засобу для безпечного об`їзду перешкоди у вигляді транспортних засобів, що зупинялися попереду, не дотримався безпечної дистанції і як наслідок допустив зіткнення на попутному русі передньою частиною керованого автомобіля «DAF CF 85.340» із задньою частиною автомобіля «Opel Vivaro» д.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 , який рухався попереду, у попутному напрямку, у лівій смузі, зупиняючись.

Після зіткнення автомобіль «Opel Vivaro» у некерованому стані відкинуло на зустрічну половину проїзної частини, де відбулося його зіткнення з передньою частиною передньої лівої кутової частини автомобіля «Ssang Yong Rexton» д.н. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_10 , який рухався у зустрічному напрямку, у лівій смузі, зі швидкістю близько 70 км/год, що призвело до випадіння водія ОСОБА_9 із салону автомобіля на дорожнє покриття з послідуючим його контактом із автомобілем «ВАЗ 2102» д.н. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_11 , який зі швидкістю близько 70 км/год рухався за автомобілем «Ssang Yong Rexton», у попутному напрямку, у правій смузі.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водієві автомобіля «Opel Vivaro» д.н. НОМЕР_2 ОСОБА_9 заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, які перебувають у прямому причинному зв`язку з його смертю на місці пригоди, а саме:

а) закрита черепно-мозкова травма та травма шиї: садно лобово-тім`яної ділянки голови по центру та дещо зліва, забійна рана потиличної ділянки голови праворуч, садно спинки носа, садно правої щоки, множинні садна лівої щоки, лівої вушної раковини та лівої бічної поверхні шиї у верхній, середній та нижній третинах, крововилив в м`яких тканинах лобово-тім`яної ділянки голови зліва, крововилив в м`яких тканинах потиличної ділянки голови праворуч та ліворуч, крововиливи під м`якими мозковими оболонками обох півкуль головного мозку та мозочку, крововиливи в шлуночки головного мозку, розрив атлантоокципітального зчленування, повний поперечний розрив стовбура головного мозку, крововилив під передньою прокольною зв`язкою шийного відділу хребта, крововилив в м`яких тканинах шиї та гортані, множинні переломи кілець трахеї з розривами її слизової оболонки;

б) закрита травма тулуба: множинні синці та садна грудної клітки, садна

живота, крововиливи в м`яких тканинах задньої та задньо-бічної поверхні

грудної клітки зліва, множинні переломи грудини поміж II-V ребрами з

вогнищевим крововиливом в м`яких тканинах по її внутрішній поверхні,

переломи правих ребр: ІІ-ХІ ребр - поміж середньоключичною та передньою

пахвовою лініями; II-VIII ребр - по лопатковій лінії, з крововиливами та

розривами пристінкової плеври, переломи V-VI лівих ребр по

середньоключичній лінії з крововиливами та розривами пристінкової плеври,

перелом тіла IV грудного хребця з крововиливом в навколишню клітковину

хребта без розриву спинного мозку, забій легенів, множинні розриви правої

легені, множинні розриви навколосерцевої сумки та серця, розриви правої

частки печінки, крововилив у коріння брижі тонкої кишки, крововиливи у

судинної ніжки селезінки та обох нирок;

в) травма кінцівок: садно та забійна рана лівого надпліччя з переходом на

зовнішню та передню поверхні лівого плеча у верхній третині, садно передньої

поверхні правого передпліччя у верхній третині, садно задньої поверхні лівого

ліктьового суглоба, садна тильної поверхні лівої кисті, садна колінних суглобів,

садно внутрішньої поверхні правого стегна у нижній третині.

Пасажиру автомобіля «Opel Vivaro» д.н. НОМЕР_2 ОСОБА_12 заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, які перебувають у прямому причинному зв`язку з її смертю, а саме:

а) закрита травма грудної клітини: крововиливи під плевру воріт легень,

садна тулуба;

б) травма кінцівок: чисельні садна, забійні рани верхніх та нижніх

кінцівок, множинні закриті переломи кісток верхніх та нижніх кінцівок;

в) закрита травма тазу: множинні переломи кісток тазу;

г) забійні рани голови.

Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_12 , яка констатована

ІНФОРМАЦІЯ_4 о 07 годині 15 хвилин, є легенево-серцева недостатність.

Водієві автомобіля «Ssang Yong Rexton» д.н. НОМЕР_3 ОСОБА_10 заподіяні тілесні ушкодження, а саме: відкритий перелом обох кісток правої гомілки в середній та нижній третині, закриті переломи VI-VIII ребр зліва, забій обох легенів, закритий перелом поперечних відростків IV поперекового хребця, закритий перелом правих лонної та сідничної кісток, лівої вертлюжної западини, підапоневротична гематома лівої тім`яно-потиличної області, які у відповідності до п. 2.173 «л», «м», «о» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 року, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Вказаними діями ОСОБА_6 порушив п. п. 2.3 б, 12.1, 12.3, 12.6 «г», 13.1 «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306, якими встановлено:

п. 2.3 Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

«б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»;

п. 12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».

п. 12.6 «Поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух із швидкістю (серед іншого): г)іншим транспортним засобом: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 /автомагістраль/, - не більше 130 км/год, на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою, - не більше 110 км/год, на інших автомобільних дорогах не більше 90 км/год.

п. 13.1 «Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу».

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та підтвердив обставини дорожньо-транспортної пригоди, які викладені в обвинувальному акті, а також визнав порушення Правил дорожнього руху допущені ним. Щиро кається у скоєному.

Під час перехресного допиту повідомив, що своїх грошей для відшкодування шкоди не має, тому особисто будь-яку суму не сплачував потерпілим. Грошові кошти, які сплачені ТОВ «ТИРАС» у сумі 70 000 гривень потерпілій ОСОБА_4 він вважає своїм боргом перед підприємством. Особисто з потерпілими він не спілкувався, оскільки був зайнятий на роботі.

Окрім повного визнання своєї вини, винність обвинуваченого ОСОБА_6 в інкримінованому йому злочині повністю доказана і підтверджується зібраними по провадженню в порядку ст. ст. 84-86, 91-93 КПК України доказами, дослідження яких відповідно до ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним щодо тих обставин, які ніким не оскаржуються і обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням доказів обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим та потерпілими обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позиції, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Потерпіла ОСОБА_4 , мати загиблого ОСОБА_9 , в судовому засіданні просила суд призначити максимальне покарання обвинуваченому відповідно до вимог Закону.

Відповідно до клопотання потерпілого ОСОБА_10 , останній просить не призначати обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 286 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху, особою яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження потерпілому та спричинило загибель кількох осіб.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого на думку суду є вчинення злочину вперше; знаходження на утримані двох малолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 ; повне визнання своєї вини.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Суд не визнає як обставину, що пом`якшує покарання щире каяття, оскільки на думку суду обвинувачений, хоча і визнав беззастережно свою вину, однак одразу після дорожньо-транспортної пригоди та на протязі часу до ухвалення вироку жодного разу не намагався знайти порозуміння з потерпілою стороною. Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні щиросердно повідомила про фактично байдуже ставлення обвинуваченого до неї як до потерпілої, в тому числі і у зв`язку з не отриманням від обвинуваченого звичайних щирих вибачень за скоєний злочин і позбавлення її дитини.

Суд також не визнає, як обставину яка пом`якшує покарання обвинуваченого добровільне відшкодування завданого збитку та усунення заподіяної шкоди, оскільки шкода відшкодована потерпілим частково /лише в сумі 70 000 гривень/, а також відшкодування відбулось виключно ТОВ «ТИРАС». Доказів відпрацювання обвинуваченим вказаної суми на підприємстві ТОВ «ТИРАС» стороною захисту в судовому засіданні не надано.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , та встановлюючи ступінь його вини у вказаному злочині, суд дає оцінку не окремому вчинку обвинуваченого, а і його особистості, наскільки вона проявилась у злочинних діях, наскільки він має нахили до скоєння правопорушень.

Даючи оцінку особистості обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_6 одружений, має двох малолітніх дітей. В теперішній час не працює. Раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався. На обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебував. Має середньо спеціальну освіту. Водійський стаж, на час події правопорушення становив 20 років. Після дорожньо-транспортної пригоди, жодної матеріальної допомоги потерпілій не надав.
Таким чином, неуважність, недбалість, порушення загальновідомих Правил дорожнього руху на думку суду, привели обвинуваченого до скоєння тяжкого необережного злочину та загибель двох людей.

Суд вважає, що обставини встановлені під час судового розгляду, спосіб і обстановка вчинення необережного злочину, а також відомості про особистість обвинуваченого, свідчать, що ОСОБА_6 є особою суспільно небезпечною.

Відповідно необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження нових злочинів, повинно бути призначено покарання у межах, встановлених у санкції статті, зв`язане з позбавленням волі.

Підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України, в тому числі при оцінці клопотання потерпілого ОСОБА_10 , судом не встановлено, оскільки суд вважає, що особистість обвинуваченого ОСОБА_6 , обставини кримінального правопорушення та саме головне суспільно небезпечні наслідки злочину, свідчать про необхідність призначення покарання у вигляді позбавлення волі з реальним його відбуттям. Доводи викладені в клопотанні потерпілого судом враховані вище у вироку.

Суд також вважає за необхідне призначити додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Призначення вказаних покарань (основного та додаткового), буде відповідати загальним засадам кримінального провадження, тяжкості скоєного необережного злочину, його обставинам, особі обвинуваченого, а також не тільки меті покарання передбаченого ст. 50 КК України, а й меті правосуддя, невід`ємною частиною якого є справедливість та верховенство права.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню, які пов`язанні з залученням експертів, відповідно до ст. ст. 118, 122, 126 КПК України, належить покласти на обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 370, 373, 374-376 КПК України,

СУД, -
У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_6 , винним у скоєні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Затримати обвинуваченого ОСОБА_6 у залі судового засідання.

Застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. З урахуванням вимог п. 2 ч. 4 ст. 374, ч. 1 ст. 534 КПК України, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію, у випадку набрання вироком суду законної сили.

На підставі ч. 2 ст. 534 КПК України, вирок суду в частині застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному та безумовному виконанню.

Початок строку відбування покарання у вигляді позбавлення волі обвинуваченому ОСОБА_6 обчислювати з моменту законного затримання у залі суду, тобто з 18.10.2018 року.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів 21 728 (двадцять одну тисячу сімсот двадцять вісім) гривень.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С У Д Д Я: ОСОБА_1