Справа № 573/1314/18
Провадження №1-кп/573/143/18
В И Р О К
іменем України

30 серпня 2018 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Білопілля кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 09 липня 2018 року за № 0000328 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , освіта середня-спеціальна, не працюючого, неодруженого, не інваліда, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимого

за ч. 4 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , у період з січня 2017 року по вересень 2017 року, у зв`язку із втратою посвідчення водія серії НОМЕР_1 категорії «В», не мав можливості керувати автомобілем, через що у вересні 2017 року, використовуючи всесвітню мережу «Інтернет», на не встановленому сайті, замовив та у подальшому придбав для власного використання посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане 20 вересня 2017 року на ім`я ОСОБА_4 , яке у своєму змісті містить неправдиві відомості, та використовував його з вересня 2017 року по 09 липня 2018 року. При цьому, ОСОБА_4 був достеменно обізнаний про порядок отримання дійсного посвідчення водія, проходження навчання в спеціалізованих навчальних закладах та подальшого проходження тестування в сервісному центрі.

Так, 09 липня 2018 року близько 07.00 год. у м. Білопілля по вул. П.Бані, керуючи транспортним засобом, ОСОБА_4 було зупинено працівниками СРПП № 3 Сумського РВП ГУНП в Сумській області, яким останній пред`явив посвідчення водія серії ВСТ № НОМЕР_3 , видане 20 вересня 2017 року на його ім`я.

Згідно висновку судово-технічної експертизи документів № 19/119/6-5/96е від 27 липня 2018 року бланк посвідчення водія серії НОМЕР_4 від 20 вересня 2017 року, виданого на ім`я ОСОБА_4 , виготовлений з використанням розмножувальної техніки струминно-крапельним способом друку, що характерний для кольорових струминних принтерів та копіювальних апаратів. Бланк посвідчення серії ВСТ № 970963 від 20 вересня 2017 року, виданого на ім`я ОСОБА_4 , не відповідає аналогічним бланкам посвідчень водія, що перебувають в офіційному обігу на території України.

Відповідно до офіційної відповіді Територіально-сервісного центру 5946 МВС в Сумській області, згідно з обліковими даними НАІС громадянин ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у ВРЕР ДАІ м. Луганськ отримав посвідчення водія серії НОМЕР_1 категорії «В».

Виконуючи вказані протиправні дії, ОСОБА_4 розумів суспільно небезпечний характер своїх дій, що виразились у використанні завідомо підробленого документа, передбачав можливість настання суспільно небезпечних наслідків від цих дій та бажав їх настання, тобто діяв із прямим умислом.

Своїми вищевказаними умисними протиправними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа.

Під час досудового розслідування 07 серпня 2018 року між прокурором Білопільського відділу Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 Кримінального процесуального кодексу України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та підозрюваним ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

08 серпня 2018 року до Білопільського районного суду надійшов обвинувальний акт із зазначеною угодою про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою ОСОБА_4 повністю та беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому діяння, а саме: у використанні завідомо підробленого документа та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, співпрацювати у викритті кримінальних правопорушень, вчинених іншими особами. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. у дохід держави.

В угоді передбачені наслідки її укладання та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання.

В підготовчому засіданні прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 та захисник останнього ОСОБА_5 просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Частиною 4 статті 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

У відповідності з ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених відповідно до ст. 94 КПК, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 . Суд також погоджується з кваліфікацією його дій за ч. 4 ст. 358 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені йому п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид та міру покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Судом також роз`яснено ОСОБА_4 те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутись до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального і Кримінального кодексів України, інтересам суспільства, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Так, при перевірці умов угоди на відповідність вимогам Кримінального кодексу України та інтересам суспільства суд враховує те, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, щиро розкаявся в його вчиненні, активно сприяв його розкриттю, а також відсутність обставин, що обтяжують його покарання. За місцем проживання обвинувачений характеризується як особа, щодо якої компрометуючих матеріалів не надходило, не працюючий.

ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженої ним та прокурором міри і виду покарання. Характер взятих обвинуваченим на себе за угодою зобов`язань свідчить про можливість їх виконання.

Підстав для відмови в затвердженні угоди, судом не встановлено.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншого і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Під час проведення досудового розслідування проводилась судово-технічна експертиза документів, витрати за проведення якої становлять 2 860 грн. На підставі ст. 124 КПК України вказана сума підлягає стягненню із ОСОБА_4 на користь держави (а. с. 33).

Під час досудового розслідування та судового розгляду запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Відповідно до вимог ст. 174 КПК України арешт майна, вилученого під час проведення ОМП 09 липня 2018 року, а саме : посвідчення водія серії ВСТ № НОМЕР_5 , виданого на ім`я ОСОБА_4 , накладений ухвалою слідчого судді Білопільського районного суду від 13 липня 2018 року необхідно скасувати.

Відповідності до вимог ст. 100 КПК України речовий доказ, а саме: бланк посвідчення водія серії НОМЕР_4 , виданий 20 вересня 2017 року на ім`я ОСОБА_4 залишити у матеріалах кримінального провадження (а. с. 34).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 314, 315, 373, 374, 468-475 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХ ВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 07 серпня 2018 року, укладену між прокурором Білопільського відділу Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 Кримінального процесуального кодексу України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України і призначити йому узгоджене сторонами покарання за цим законом у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень у дохід держави.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави 2 860 (дві тисячі вісімсот шістдесят) гривень за проведення судово-технічної експертизи документів.

Скасувати арешт майна, вилученого під час проведення ОМП 09 липня 2018 року посвідчення водія серії НОМЕР_4 , виданого на ім`я ОСОБА_4 , накладений ухвалою слідчого судді Білопільського районного суду від 13 липня 2018 року.

Речовий доказ, а саме: бланк посвідчення водія серії НОМЕР_4 , виданий 20 вересня 2017 року на ім`я ОСОБА_4 залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя