Справа № 2604/267/2012
П О С Т А Н О В А

"25" травня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судових засідань ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , підсудного ОСОБА_5 , розглянувши в залі суду в м. Києві у відкритому судовому засіданні заяву підсудного ОСОБА_5 про відвід прокурора ОСОБА_3 у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_5 за ст. 128 КК України, -

в с т а н о в и в :
На розгляді у Дніпровського районного суду м. Києва перебуває зазначена кримінальна справа.

В судовому засіданні 21 травня 2018 року ОСОБА_5 заявив відвід прокурору та клопотання про надання йому часу викласти письмово мотиви відводу.

25 травня 2018 року від ОСОБА_5 надійшла заява про відсутність у нього можливості підготувати письмово заяву про відвід прокурора протягом визначеного судом часу, а в судовому засіданні, підтримавши подану заяву, зазничив, що, на його переконання, прокурор ОСОБА_3 не може приймати участь у даній справі у зв`язку з тим, що протягом всього часу перебування справи у провадженні як попереднього, так і даного складу суду прокурор ОСОБА_3 продовжує підтримувати обвинувачення, незважаючи на те, що він систематично в судових засіданнях заявляє про численні порушення, які були допущені ще на стадії досудового слідства, та, на його переконання, взагалі виключали підстави для направлення справи до суду та розгляду її в судовому засіданні. Така позиція прокурора в судовому засіданні викликає у нього впевненість у зацікавленості прокурора у результатах розгляду справи, та, відповідно, свідчить про його упередженість.

Порядок вирішення відводу прокурору визначено ч. 2 ст. 58 КПК України ( в редакції 1960 року).

Вислухавши доводи підсудного, заслухавши думку прокурора та потерпілого, щодо мотивів відводу прокурора, суд приходить до наступного.

Підстави для відводу прокурора визначені ст. ст. 54, 56, 58 КПК України (в редакції 1960 року.

Так, заявляючи відвід прокурору, підсудний послався на те, що в судовому засіданні він неодноразово наводив численні суттєві порушення, допущені на стадії досудового слідства, які, на його переконання, взагалі виключають моливість розгляду справи в суді. Натомість прокурор ОСОБА_3 продовжує підтримувати обвинувачення.

Відповідно до 16-1 КПК України ( в редакції 1960 року) розгляд справ у судах відбувається на засадах змагальності.

При розгляді справи в суді функції обвинувачення, захисту і вирішення справи не можуть покладатися на один і той же орган чи на одну і ту саму особу.

Державне обвинувачення в суді здійснює прокурор. У випадках, передбачених цим Кодексом, обвинувачення здійснює потерпілий або його представник.
Захист підсудного здійснює сам підсудний, його захисник або законний представник.
Прокурор, підсудний, його захисник чи законний представник, потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та їх представники беруть участь у судовому засіданні як сторони і користуються рівними правами та свободою у наданні доказів, їх
дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом.
Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для виконання сторонами їх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав.
Таким чином, підтримання державного обвинувачення в суді покладається саме на прокурора, а зміна обвинувачення чи відмова від останнього є правом, а не обов`язком прокурора.

За таких обставин, доводи підсудного щодо мотивів відводу прокурора не ґрунтуються на вимогах ст.ст. 54, 56, 58 КПК України (в редакції 1960 року), у зв`язку з чим останній не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 16-1, 54, 56, 57, 58 КПК України ( в редакції 1960 року), суд-

п о с т а н о в и в:
У задоволенні заяви ОСОБА_5 про відвід прокурора ОСОБА_3 у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_5 за ст. 128 КК України - відмовити.

Постанова оскарження не підлягає.

С у д д я: ОСОБА_1