АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1151/18 Справа № 212/1860/17-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

його адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9

його адвоката ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі апеляційного суду, кримінальне провадження № 0000227 від 06.02.2017 року за апеляційною скаргою представника потерпілого адвоката ОСОБА_10 та заперечення адвоката ОСОБА_8 який діє в інтересах ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 січня 2018 року, -

В с т а н о в и л а:
Цим вироком

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Кривому Розі Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , є інвалідом 3 групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

засуджено за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного судом основного покарання, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

Звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання на підставі п. «г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_9 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 9 809 грн., та моральної шкоди 80 000 грн.

Вирішено долю речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 06 лютого 2017 року приблизно о 07.30 годині, керуючи технічно справним автомобілем «Fiat Doblo», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », рухався по проїзній частині об`їзної дороги з боку вул.Електрозаводська в напрямку мікрорайону Індустріальний в Покровському районі м. Кривого Рогу.

В цей же час, попереду руху вказаного автомобіля в районі електричної опори без номеру, по проїзній частині, а саме зустрічній для водія ОСОБА_7 смузі, назустріч руху транспортним засобам рухався пішохід ОСОБА_9 .

Водій ОСОБА_7 в порушення вимог п.п. 1.5, 2.3, та 10.1 Правил дорожнього руху України, маючи об`єктивну можливість спостерігати за рухом пішохода ОСОБА_11 по проїзній частині, наблизившись до не встановленого слідством транспортного засобу, який рухався у попутному напрямку попереду нього, перед початком виконання маневру обгону (тобто зміною напрямку руху), не переконався що це буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки для інших учасників дорожнього руху, а саме пішохода ОСОБА_9 , та почав виконувати маневр обгону.

Внаслідок цього водій ОСОБА_7 допустив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , чим спричинив останньому тяжкі тілесні ушкодження, за ознакою небезпеки для життя.

Не погоджуючись з вироком суду, представник потерпілих ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу в якій просить вирок суду змінити, та призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, без застосуванням ст.75 КК України. Просить стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 200 000 грн. та витрати по справі за надання правової допомоги в суді 3000 грн.

Зазначив, що ОСОБА_7 не вибачився перед потерпілим за скоєний злочин. Після скоєння ДТП лише частково компенсував ОСОБА_9 витрати на придбання медикаментів в сумі 5000 грн., але в подальшому відмовився від відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди, жодного разу не відвідав потерпілого.

Вказав, що ОСОБА_9 було завдано тяжкі тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому кісток лівої гомілки в нижній третині, садна голови та обличчя, що супроводжувалось постійним нервовим навантаженням, стресом та нестерпною біллю.

В результаті отриманих травм ОСОБА_9 не може себе повноцінно обслуговувати і потребує сторонньої допомоги.

В результаті отриманих травм ОСОБА_9 встановлена 2 група інвалідності. На теперішній час він не може працювати, не має ніяких доходів, крім виплат мізерної інвалідності, немає коштів для забезпечення нормальних людських потреб, придбання медикаментів на лікування, та на придбання продуктів харчування.

Фактично ОСОБА_9 знаходиться на утриманні своєї матері, яка також є інвалідом дитинства і отримує мінімальну пенсію. До цього часу він продовжує лікування амбулаторно.

На його думку, визначена судом сума моральної шкоди є занадто малою.

Адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 в запереченні на апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 , просить вирок залишити без змін, апеляційну скаргу представника потерпілого без задоволення.

Вважає апеляційну скаргу надуманою, оскільки викладені в ній обставини не відповідають дійсності.

Зазначає, що одразу після скоєного обвинуваченим злочину, а саме вже 06 лютого 2017 року ОСОБА_7 відвідував потерпілого ОСОБА_9 в лікарні, надав матеріальну допомогу, після чого на протязі усього періоду знаходження потерпілого на стаціонарному лікуванні неодноразово відвідував останнього у лікарні, допомагав матеріально, про що свідчать розписки потерпілого ОСОБА_9 , які знаходяться в матеріалах кримінального провадження, а після виписки потерпілого з лікарні доставив його до місця проживання. В подальшому обвинувачений ОСОБА_7 відвідував потерпілого за місцем проживання останнього, запропонував надати допомогу матері потерпілого, яка від будь-якої допомоги відмовилась.

Зазначає, що при з`ясуванні думки потерпілого ОСОБА_9 щодо міри покарання відносно обвинуваченого, потерпілий у судовому засіданні заявив, що при призначенні покарання він в цьому питанні покладається на розсуд суду.

Зазначив, що його підзахисний ОСОБА_7 страждає на захворювання, яке не лікується, а саме після скоєння дорожньо-транспортної пригоди відчував нервовий зрив, його захворювання загострилося та він потребує значних матеріальних коштів на

постійне лікування.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 має на своєму утриманні батьків похилого віку та малолітню дитину, є інвалідом, та фактично не в змозі сплатити в якості відшкодування моральної шкоди таку значну суму, як 200 000 гривень, та просить не задовольняти розмір моральної шкоди в такому розміру.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, думку потерпілого, його адвоката які прохали задовольнити апеляційну скаргу, думку обвинуваченого та його адвокатів які прохали залишити без задоволення апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника потерпілого підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.
Зі змісту закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 50 КК України, вбачається, що покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів. При призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, суди мають суворо дотримуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Як видно з вироку, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, скоєного з необережності, який відноситься до категорії середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у нарколога, психіатра не знаходиться, за місцем проживання, характеризується позитивно. Врахував суд і дані, щодо стану здоров`я обвинуваченого, що він є інвалідом, та має на утриманні неповнолітню дитину.
Тому з врахованих даних про особу обвинуваченого, з врахуванням характеру, тяжкості скоєного ним злочину, районний суд обґрунтовано йому призначив покарання з застосуванням ст.. 75 КК України, застосував додаткове покарання, та звільнив його від покарання згідно Закону України «Про амністію у 2016 році».
Щодо відшкодування моральної шкоди, то колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.
вкрай ускладнено.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Дослідженими судом доказами підтверджується, що потерпілому завдана моральна шкода, оскільки він зазнав тілесних ушкоджень внаслідок неправомірних дій обвинуваченого, у зв`язку з цим перебував на стаціонарному лікуванні, після якого йому встановлена інвалідність 2 групи.
В апеляційному суді потерпілий пояснив, що він переніс дуже значні фізичні болі, до цих пар періодично ліклується, втратив роботу.
Наведене підтверджує, що ОСОБА_9 завдана моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав внаслідок ушкодження здоров`я, порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, став інвалідом.
Колегія суддів враховуючи ступінь ушкодження здоров`я потерпілого, часткову втрату працездатності, керуючись вимогами розумності та справедливості, суд вважає за необхідне збільшити суму на відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_9 до 100 000,00 грн., які, на переконання суду, є достатніми для компенсації завданих моральних страждань, потерпілим.
Свою позицію колегія суддів аргументує і тим, щоу справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.), Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».

В зв`язку з цим, колегія судів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника потерпілого підлягає задоволенню частково, а вирок підлягає відповідній зміні в частині відшкодування моральної шкоди.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу представника потерпілого адвоката ОСОБА_10 задовольнити частково.
Вирок Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 січня 2018 року, відносно ОСОБА_7 , в частині вирішення цивільного позову щодо відшкодування моральної шкоди - змінити.
Стягнути з ОСОБА_7 на відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_9 100 000,00 (сто тисяч) грн..
В решті залишити вирок без змін.
Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: