Провадження по справі № 1-кп/521/217/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2018 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР 08.03.2017 року за № 0000942, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у смт. Бородіно Тарутинського району Одеської області, має неповну середню освіту, не працює, не одружений, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , судимий:

1) 11.07.2011 року Біляївським районним судом Одеської області за ст. 185 ч. 3, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком тривалістю 1 рік;

2) 04.12.2012 року Київським районним судом м. Одеси за ст.ст. 186 ч. 2, 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 17.02.2016 року за відбуттям строку покарання;

3) 06.03.2018 року Приморським районним судом м. Одеси за ст.ст. 15 ч. 2, 185 ч. 2; 185 ч. 2; 70 КК України до арешту на строк 6 місяців; звільнений 10.04.2018 року за відбуттям строку покарання,

-у скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України,-

У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 06 березня 2017 року приблизно о 20 годині, знаходячись за адресою АДРЕСА_3 за місцем мешкання своєї знайомої ОСОБА_6 , скориставшись її відсутністю, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, шляхом вільного доступу таємно викрав ноутбук марки «Asus X55VD-SX002H» вартістю 4832,50 грн., після чого залишив місце злочину, розпорядившись викраденим на свій розсуд і спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму.

Вина ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого злочину підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, повністю визнавши себе винним у скоєнні злочину, обвинувачений пояснив суду, що з 02 по 06.03.2017 року проживав у своєї знайомої ОСОБА_7 , яка запросила його у гості. Залишаючи житло потерпілої у її відсутність, він забрав ноутбук, що належав ОСОБА_8 , і потім продав викрадене майно на ринку. У скоєному розкаюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України судом не досліджувались інші докази на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину та інших обставин, які ніким не оспорювались.

Оскільки учасники судового провадження вважають, що фактичні обставини підтверджуються доказами, що маються в справі та не потребують дослідження в ході судового розгляду, суд також визнає їх доказаними, а саме - фактичні обставини щодо дати, часу, місця, способу скоєння злочину, форми умислу.

При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції відсутні, та роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, на підставі досліджених доказів суд прийшов до висновку, що ОСОБА_4 винен у скоєнні таємного викрадення чужого майна шляхом крадіжки, вчиненого повторно, тобто у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння корисливих злочинів проти власності, не має постійного місця роботи.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , є щире каяття, оскільки він повністю визнав вину та дав правдиві покази про обставини скоєння злочину

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує, що вчинений ним злочин відноситься до категорії середньої тяжкості, особу винного, пом`якшуючу покарання обставину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, і вважає необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів обрати покарання у вигляді обмеження волі.

Оскільки ОСОБА_4 вчинив інкримінований злочин до постановлення попереднього вироку Приморського районного суду м. Одеси від 06.03.2018 року, то у відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України остаточне покарання йому слід визначити за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, призначених цим і попереднім вироками. При складанні покарань за сукупністю злочинів, відповідно до положень ч. 1 ст. 72 КК України, менш суворий вид покарання у виді арешту переводиться в більш суворий у виді обмеження волі із співвідношення: 1 дню арешту відповідають 2 дні обмеження волі. Тобто, 6 місяцям арешту відповідає 1 рік обмеження волі.

В строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, необхідно зарахувати покарання, повністю відбуте ОСОБА_4 за попереднім вироком за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України (із розрахунку: 1 дню арешту відповідають 2 дні обмеження волі). Тобто, відбуте ОСОБА_4 покарання у виді 6 місяців арешту відповідає 1 року обмеження волі.

Крім того відповідно до положень ст. 72 КК України необхідно зарахувати обвинуваченому у строк відбутого покарання у виді обмеження волі час його попереднього ув`язнення, починаючи з дня затримання 15.08.2018 року до набрання вироком законної сили.

При цьому суд враховує правові висновки Верховного Суду, викладені у Постанові Великої Палати ВС від 29.08.2018 року у справі № 663/537/17:
- якщо особа вчинила злочин до 20.06.2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIIIвід 21.11.2015 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.
За цим вироком ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні злочину 06.03.2017 року, тобто до 21.06.2017 року, тому строк попереднього ув`язнення з дня затримання обвинуваченого 15.08.2018 року до дня набрання вироком законної сили зараховується із співвідношення: 1 дню попереднього ув`язнення відповідають 2 дні позбавлення волі або 4 дні обмеження волі.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд.-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, призначивши покарання у виді обмеження волі на строк один рік.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та за попереднім вироком Приморського районного суду м. Одеси від 06.03.2018 року, з урахуванням правил складання покарань, передбачених ч. 1 ст. 72 КК України, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк один рік вісім місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

Зарахувати в строк відбутого покарання те покарання у виді арешту на строк 6 місяців, що повністю відбуте за попереднім вироком за період з 10.10.2017 року по 10.04.2018 року. При цьому відповідно до ч. 1 ст. 72 КК України менш суворий вид покарання у виді арешту переводиться в більш суворий у виді обмеження волі із співвідношення: одному дню арешту відповідають два дні обмеження волі.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIIIвід 21.11.2015 року) у строк відбутого ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі зарахувати строк його попереднього ув`язнення з дня затримання 15.08.2018 року до дня набрання вироком законної сили із співвідношення: одному дню попереднього ув`язнення відповідають чотири дні обмеження волі.

До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою в КУ «Одеська установа виконання покарань (№ 21)».

Запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 припиняє свою дію, а ОСОБА_4 підлягає звільненню з-під варти у випадку, якщо до набрання вироком законної сили відбутий ним строк попереднього ув`язнення, з урахуванням положень ст. 72 КК України, буде дорівнювати фактично призначеному йому покаранню.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, що перебуває під вартою з моменту вручення його копії.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1