справа №619/1946/17
провадження №1-кс/619/532/18
УХВАЛА

іменем України

14 травня 2018 року м. Дергачі

Слідчий суддя Дергачівського районного суду Харківської областіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000905 від 20.06.2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,
встановив
Ухвалою слідчого судді від 23 червня 2017 року частково задоволено клопотання старшого слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні №0000905 від 20.06.2017, а саме накладено арешт шляхом заборони на відчуження на автомобіль «BA3-21213» р/н НОМЕР_1 , який зберігається на відповідному майданчику чи стоянці Державтоінспекції МВС для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів, передано під письмову розписку на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_3 .

До суду надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту автомобіля «BA3-21213» р/н НОМЕР_1 . В обґрунтування клопотання зазначив, що старшим слідчим СВ Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 30 червня 2017 року було винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000905 від 20.06.2017 року.

У судове засіданні ОСОБА_3 не з`явився, подав до суду заяву в якій просив задовольнити клопотання з підстав, які зазначені у ньому, справу розглядати у його відсутність.

У судове засіданні прокурор ОСОБА_5 не з`явився, подав до суду заяву, в якій клопотання просив задовольнити та справу розглядати у його відсутність.

Слідчий суддя на підставі наданих матеріалів кримінального провадження, доводів сторін кримінального провадження, оцінивши в сукупності всі обставини, дійшов висновку про задоволення клопотання з наступних мотивів.
Відповідно до вимог ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 ст.170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ухвалою слідчого судді від 23 червня 2017 року було встановлено, що автомобіль «BA3-21213» р/н НОМЕР_1 відповідає критеріям речового доказу та є достатні підстави вважати, що він зберіг на собі сліди кримінального правопорушення або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчий суддя вважає, що відпала потреба в арешті вказаного автомобіля, оскільки постановою старшого слідчого СВ Дергачівського ВП ГУ НП Харківської області ОСОБА_4 від 04 вересня 2017 року закрито кримінальне провадження №0000905 від 20.06.2017 року.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В силу ст.41 Конституції України, ст.1 протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявники скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу №1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).

Однією із загальних засад кримінального провадження, визначених п.21 ч.1 ст.7 КПК України, є розумність строків. Відповідно до ст.28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.

Таким чином, враховуючи наслідки арешту майна для власника майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, розумні строки, відсутність заперечень прокурора, слідчий суддя вбачає підстави для задоволення клопотання.

Керуючись ст.ст. 174, 309, 310, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив
Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000905 від 20.06.2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, задовольнити повністю.

Скасувати арешт транспортного засобу «BA3-21213» р/н НОМЕР_1 шляхом заборони на відчуження, який було накладено відповідно до ухвали слідчого судді від 23 червня 2017 року за клопотанням старшого слідчого СВ Дергачівського ВП ГУ НП Харківської області ОСОБА_4 .

Копію ухвали не пізніше наступного робочого дня після її постановлення надіслати в Регіональний сервісний центр МВС в Харківській області для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1