н/п 1-кс/640/8649/18
"21" серпня 2018 р. Київський районний суд м.Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
15.08.2018 до суду надійшла заява ОСОБА_3 , у якій заявник просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 02 березня 2018 року, на транспортний засіб марки SCHMITZ, моделі SKO 24, типу Н/ПРИЧІП-РЕФРИЖЕРАТОР-Е 2002 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузов, рами) НОМЕР_1 .
На обґрунтування клопотання заявник вказує, що ухвалою Київського районного суду м. Харькова від 02 березня 2018 року було накладено арешт на майно, серед якого наявний транспортний засіб марки SCHMITZ, моделі SKO 24, типу Н/ПРИЧІП-РЕФРИЖЕРАТОР-Е 2002 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузов, рами) НОМЕР_1 .
Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу SCHMITZ, моделі SKO 24, типу Н/ПРИЧІП-РЕФРИЖЕРАТОР-Е 2002 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузов, рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 з 22.02.2018 є він - ОСОБА_3 .
В квітні 2018 року, маючи намір відчужити своє майно, він випадково довідався, що на вищевказаний н/причіп накладено арешт на підставі вищезазначеної ухвали суду.
Вважає, що суд необгрунтовано наклав арешт на належне йому майно, що на даний час перешкоджає в реалізації його права власності.
Тому, оскільки на момент винесення ухвали про накладення арешту, транспортний засіб марки марки SCHMITZ, номер шасі (кузов, рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 перебував у його власності, на його думку, підстав для накладення арешту у суду не було.
Вказав, що відповідно до наказу Державної митної служби "Про затвердження Порядку здійснення митного контролю та митного оформлення окремих транспортних засобів, що ввозяться громадянами на митну територію України" від 17.11. 2005 №1118, до документів, що підтверджують право власності на транспортний засіб відносяться: а) придбані (отримані) у громадян чи підприємств -засвідчені нотаріально в країні придбання або в консульських установах чи в посольствах України в країні придбані договори купівлі-продажу, міни чи дарування тощо; б) придбані в підприємств, - оформлені на відповідних бланках і завірені печатками цих осіб чи інших організацій та установ оригінали рахунків, чеків, рахунків - фактур, інвойсів та інших документів. У цих документах, крім чеків, згідно зі змістом відповідного бланка, мають зазначатися дата продажу, номери шасі, кузова (або ідентифікаційний номер), двигуна ТЗ, його модель та рік виготовлення, а також
прізвище, ім`я, по батькові особи, якій продано ТЗ; в) технічні паспорти, технічні талони, сервісні книжки, реєстраційні свідоцтва та інші документи на ТЗ, видані вповноваженими органами країни придбання, із зазначенням власника ТЗ або відміткою про зняття ТЗ з обліку; документи контролю за доставкою ТЗ до митного органу призначення (далі ДКД), оформлені в установленому порядку, попередня декларація для громадян (далі ПДГ), повідомлення про транзитне переміщення ТЗ (далі ПТП).
Посилаючись на ч.1 ст.170, ч.1 ст.174 КПК України, рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2018, просив його заяву задовольнити.
Про дату, час та місце розгляду заяви ОСОБА_3 повідомлений судом своєчасно та належним чином, проте в судове засідання не з`явився, в заяві просив розгляд заяви проводити без його участі (а.с.3).
Слідчий суддя, вивчивши документи та матеріали, якими заявник обґрунтовує доводи клопотання та які надані до суду, дослідивши матеріали справи №640/1136/18 н/п 1-кс/640/1847/18 за клопотанням про арешт майна, приходить до наступного.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 02.03.2018, зокрема, накладено арешт на транспортний засіб марки SCHMITZ, моделі SKO 24, типу Н/ПРИЧІП-РЕФРИЖЕРАТОР-Е 2002 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузов, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний № НОМЕР_2 . Місцем зберігання автомобілів визначено територію майданчику тимчасового затримання транспортних засобів ГУПН в Харківській області за адресою м.Харків вул.Пушкінська, 107 (а.с.52-53).
З мотивувальної частини вищевказаної ухвали вбачається, що при накладенні арешту на транспортні засоби, зокрема транспортний засіб марки SCHMITZ, моделі SKO 24, типу Н/ПРИЧІП-РЕФРИЖЕРАТОР-Е 2002 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузов, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний № НОМЕР_2 , слідчий суддя виходив з того, що вищевказане майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, а тому слідчий суддя наклав арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: автомобілі, що на цей час зареєстровані за ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_3 .
Порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Як передбачено ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Згідно положень ч. 2 ст. 170 КПК України метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України передбачає, що підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримано за рахунок доходів від вчиненого злочину.
Судом встановлено, що 18.12.2017 до Київського ВП ГУНП в Харківській області звернувся ОСОБА_12 з заявою про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_9 за ч.4 ст.190 КК України (а.с. 14-16 справа №640/1136/18 н/п 1-кс/640/1847/18).
З матеріалів клопотання про арешт майна вбачається, що 09.12.2011 між ОСОБА_13 (позикодавець) та ОСОБА_12 , ОСОБА_14 (позичальники) укладено договір позики грошових коштів у сумі 5 200 00,00 грн. (а.с.35-36 справа №640/1136/18 н/п 1-кс/640/1847/18).
09.12.2011 між ОСОБА_13 (заставодержатель) та ОСОБА_9 (заставодавець), що є майновим поручителем за зобов`язанням ОСОБА_12 , ОСОБА_14 укладено договір застави транспортних засобів, зокрема: транспортний засіб марки SCHMITZ, моделі SKO 24, типу Н/ПРИЧІП-РЕФРИЖЕРАТОР-Е 2002 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузов, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний № НОМЕР_2 , належний Заставодавцю та зареєстрований на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 , виданого Вінницьким ВРЕР УДАІ УМВС України в Вінницькій області 17.08.2011р. (а.с.37-38 справа №640/1136/18 н/п 1-кс/640/1847/18).
Звертаючись до суду з означеною заявою, заявник вказує, що, на його погляд, суд необгрунтовано наклав арешт на належне йому майно, оскільки на момент винесення ухвали про накладення арешту, транспортний засіб марки марки SCHMITZ, номер шасі (кузов, рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 перебував у його власності, то й підстав для накладення арешту у суду не було.
Однак, як зазначено вище, зазначений транспортний засіб згідно договору позики грошових коштів від 09.12.2011 перебував у заставі та не міг бути відчуженим без згоди заставодержателя ОСОБА_15 .
Доказів того, що в подальшому застосуванні арешту майна, вжитого ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 02.03.2018, відпала потреба, при розгляді даної заяви слідчому судді не надано.
Навпаки, як зазначають слідчий та прокурор, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває, слідчі дії в обсязі, необхідному для встановлення об`єктивної істини по справі тривають та вживаються заходи, направлені на встановлення місцезнаходження транспортних засобів, які були незаконно реалізовані заставодавцем.
Отже, застосований арешт майна не втратив своєї потреби до теперішнього часу, оскільки у разі скасування арешту майно може бути відчужено невизначеному колу осіб.
Крім того, за вказаних обставин певне тимчасове втручання в реалізацію права власності, яке прямо передбачено законом, не суперечить змісту статті 1 Першого протоколу Європейської конвенції з прав людини, оскільки переслідує легітимну мету в суспільних інтересах розгляду кримінального провадження, з дотриманням справедливого балансу інтересів.
Враховуючи викладене вище, на теперішній час заява ОСОБА_3 є передчасною та задоволенню не підлягає.
Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч.4 ст.107 КПК України.
Керуючись ст.ст. 107, 174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1