н/п 1-кп/490/440/2018
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2018 року м. Миколаїв Центральний районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , провівши судове засідання щодо обвинувального акту, складеного за результатами досудового розслідування кримінального провадження № 0001141, за обвинуваченням: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця м.Кремінна Луганської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який проходить строкову військову службу на посаді гранатометника 3 відділення морської піхоти 2 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні матрос, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, З участю сторін кримінального провадження: сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ; сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 ВСТАНОВИВ: 29.04.2016 року громадянин ОСОБА_3 уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України. На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) від 23.05.2016 року №98, матрос ОСОБА_3 зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду гранатометника 3 відділення морської піхоти 2 батальйону морської піхоти вказаної військової частини. 14.07.2017 року матрос ОСОБА_3 , діючи умисно, будучи військовослужбовцем за контрактом, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 9, 11, 14, 16, 37, 40, 216, 221 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 1, 3 ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», не з`явився вчасно до військової частини НОМЕР_1 та перебував за адресою: АДРЕСА_1 , проводячи час на власний розсуд, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який нез`явився вчасно до військової частини. 31.08.2017 року о 08:00 год. матрос ОСОБА_3 добровільно прибув до військової частини НОМЕР_1 , повідомивши про себе, як про військовослужбовця, та того ж дня приступив до виконання своїх службових обов`язків. Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також суд роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин за вище викладених обставин, і дав показання про те, що у зазначений в обвинуваченні період він з метою тимчасово ухилитись від служби перебував за адресою: АДРЕСА_1 . У вчиненому щиро кається.
Дослідивши обставини справи, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчиненого в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, і кваліфікує його дії за ч.4 ст.407 КК України. При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу обвинуваченого, який характеризується за місцем проходження військової служби негативно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, брав участь в АТО. Як обставини справи, що пом`якшують покарання, суд враховує щире каяття обвинуваченого та з`явлення із зізнанням, обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про можливість призначення ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст.407 КК України, оскільки саме таке покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів. Одночасно суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання і звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.75 КК України, із покладенням на нього обов`язків передбачених п.п.1,2, ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Крім того, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 заявив клопотання про застосування ЗУ «Про амністію у 2016 році» та просив звільнити його від покарання, оскільки на день набрання чинності цим Законом брав безпосередню участь в АТО і має статус учасника бойових дій.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання на підставі ЗУ «Про амністію у 2016 році». Відповідно до ст.2 ЗУ «Про амністію у 2016 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно яких не набрали законної сили, а також, особи, визнанні винними у вчинені злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діяннями, передбаченими частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 КК України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині 4 статті 86 КК України, статті 4 ЗУ " Про застосування амністії в Україні" та статті 9 цього Закону). Судом встановлено, що ОСОБА_3 захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримав статус учасника бойових дій, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 амністії, передбачених ч.4 ст.86 КК України, ст.4 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» та ст.9 ЗУ «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась. За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_3 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

Наслідки застосування амністії обвинуваченому зрозумілі. Речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає, запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, з покладенням на нього обов`язків передбачених п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ст.2 Закону України "Про амністію у 2016 році" звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного за цим вороком покарання у зв`язку з амністією.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1