УХВАЛА

Справа №:755/7036/16-к

Провадження №: 1-кп/755/410/18

"24" жовтня 2018 р.

м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судових засідань ОСОБА_2 , за участю сторін кримінального провадження прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , законного представника особи стосовно якої подано клопотання ОСОБА_5 , представника потерпілої ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні питання доцільності подальшого застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 у рамках розгляду клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001129 від 26.01.2016 відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України, встановив :

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

На розгляді у цьому місцевому суді перебуває дане провадження, у якому, судом, на виконання вимог ч. 3 ст. 331, ст. 508 КПК України, на обговорення учасників справи було поставлено питання доцільності продовження строку застосування запобіжного заходу, у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.

Позиція сторін

Прокурор вважав за можливе продовжити строк поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, оскільки підстави для зміни міри запобіжного заходу відсутні, враховуючи наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, характеризуючі особистість останнього дані не змінилися. Обставини регламентовані ст. 177, п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194, ст. 199 КПК України, є дійсними, як і те, що є дійсним факт психічного розладу/хвороби у ОСОБА_8 .

Сторона захисту просила суд змінити цей запобіжний захід на альтернативний, оскільки встановлені слідчим суддею передумови для утримання ОСОБА_8 в умовах, що виключають його небезпечну поведінку визначені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України відсутні, у цей період.

Мотиви, з яких виходив суд при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався у ракурсі встановлених обставин із даного питання

Застосування передбачених ч. 1 ст. 508 КПК України запобіжних заходів здійснюється згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом (ч. 3 ст. 508 КПК України).

Статтею 331 КПК України регламентовано, що під час судового розгляду вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу та за наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно ст. 508 КПК України до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи: 1) передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом; 2) поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку. Ці запобіжні заходи застосовуються судом до особи з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби.

Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ст. 177 КПК України).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ст. 177 КПК України).

Відповідно до норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п. 1 - п. 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризуються особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 11 частини 1 вказаної статті.

У цій ситуації у вказаному кримінальному провадженні прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 подано клопотання про застосування стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001129 від 26.01.2016 стосовно остатнього за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Так, сторона обвинувачення уважає, що 26 січня 2016 року, приблизно о 14 годині 10 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Миропільська, 17, ОСОБА_8 , керуючи автомобілем марки «Рено-Кенго» д.н.з. НОМЕР_1 , скоїв дорожньо-транспортну пригоду, а саме зіткнення з автомобілем марки «Мітсубісі-педжеро» д.н.з. НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_7 , 1982 р.н. та в цей час у ОСОБА_8 раптово виник злочинний умисел на вчинення вбивства водія автомобіля марки «Мітсубісі-педжеро» д.н.з. НОМЕР_2 . ОСОБА_8 , маючи при собі ніж, вийшов з власного авто та направився до водія автомобіля «Мітсубісі-педжеро» д.н.з. НОМЕР_2 . Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки вчинюваних ним дій, та бажаючи настання наслідків у вигляді спричинення смерті ОСОБА_7 , наніс останній множинні удари ножем в область життєво-важливих органів, кілька з яких були проникаючими. Потерпіла ОСОБА_7 почала кликати на допомогу, після чого ОСОБА_8 припинив наносити удари ножем та намагався втекти з місця вчинення злочину. Проте був затриманий перехожими громадянами.

Тобто, у цій ситуації, іде мова про те, що по по-перше слід з`ясувати питання того чи дійсно мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, та по-друге, який запобіжний захід до особи має бути застосований у період зясування питань регламентованих ч. 1 ст. 513 КПК України.

З урахуванням того, що в ході обговорення питання доцільності продовження строку даного запобіжного заходу встановлено такі відомості, які мають пряме значення при вирішенні питання цієї проблематики: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, громадянин України, одружений, з середньою освітою, працюючий на СТО, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий.

Відповідно до висновку стаціонарної комісійної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи №79 від 12.04.2016 року:уперіод кримінального правопорушення, в скоєнні якого підозрюється ОСОБА_8 (26.01.2016) останній виявляв ознаки МАЯЧНОГО РОЗЛАДУ (згідно з МКХ-10:Р22.0) і за своїм психічним станом у той період часу не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_8 виявляє ознаки МАЯЧНОГО РОЗЛАДУ (згідно з МКХ-10:Р22.0) і за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом у теперішній час ОСОБА_8 потребує застосування по відношенню до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 217 у період інкримінованого йому діяння (26.01.2016) ОСОБА_8 виявляв ознаки «Маячного розладу» (Р22.0 за МКХ-10), і за своїм психічним станом не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Вирішити питання про те чи страждає ОСОБА_8 у теперішній час будь-яким психічним розладом, неможливо, він потребує більш тривалого спостереження в умовах, що виключають соціально небезпечну поведінку.

Відповідно до висновку судово-психологічної експертизи № 3/37 слідує, що наведені клінічні дані свідчать про наявність у ОСОБА_9 хронічного психічного захворювання у формі параноїдної шизофренії, етроспективна оцінка психічного стану підекспертного дозволяє говорити про те, що клінічні прояви параноїдної шизофренії почалися у ОСОБА_8 принаймні за декілька місяців до подій інкримінованого йому правопорушення. Домінування у клінічній картині маячної симптоматики при відсутності на той час специфічних порушень мислення та емоційно-вольової сфери сприяло тому, що при першій стаціонарній експертизі психічний стан підекспертного змінювався як маячний розлад (висновок від 12.04.2006 № 79) і в подальшому викликав істотні диференційно-діагностичні труднощі (висновок від 15.11.2016 № 217). Виявлені на сьогоднішній день особливості структури та динаміки психопатологічних розладів свідчать про ендогенно-процесуальний характер наявного у ОСОБА_8 психічного захворювання. Результати психіатричного спостереження у 2016-2017 рр. з урахуванням даних теперішнього стаціонарного обстеження дозволяють розцінити перебіг наявної у ОСОБА_8 параноїдної шизофренії як епізодичний: у клінічній картині захворювання відбулися певні динамічні зміни, станом на сьогоднішній день має місце формування ремісії (дезактуалізація галюцинаторно-параноідної симптоматики при зовнішній впорядкованості поведінки). Разом із тим до теперішнього часу залишається напруженість, підозрілість, підвищении афективний фон, амбівалентність та деяке сплощення емоційних реакцій, відсутність критичної оцінки перенесених психотичних порушень та недостатнє критичне ставлення до теперішнього психічного стану. Вказані клінічні характеристики свідчать про те, що на теперішній час ремісія має неповний, неякісний характер, без відновлення аналітико-синтетичних функцій психіки до рівня, якій дозволяв би підекспертному усвідомлено керувати своїми діями. У теперішній час афективна нестійкість, зниження критичних здібностей та негативна настанова на медикаментозне психіатричне лікування зумовлюють істотну соціальну небезпеку підекспертного, у зв`язку з чим він потребує застосування примусових заходів медичного характеру госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.

У світлі чого, з урахуванням наведених даних суд уважає, що обставини регламентовані ст. 177, п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 194, ст. 199, 331, 508 КПК України є дійсними. При цьому, вони обумовлені у світлі, як вказаних відомостей, так і факторів пов`язаних з характером вказаної особи, їх моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками, та усіма видами зв`язку з країною, в якій він «піддається до кримінальної відповідальності», з огляду на що об`єктивний спостерігач вважає, що, у даному конкретному випадку, обставини визначені ст. 177 КПК України щодо ризиків є обґрунтованими, оскільки вони підтверджуються наявними матеріалами, як і інші обставини визначені ч. 1 ст. 194 вказаного Кодексу.

Обставини регламентовані ст. 178 КПК України, у світлі даних про ОСОБА_8 , у поєднанні з характером діяння та проведеним комплексом досліджених, у цій справі, доказів, та тих, які тільки мають бути в ньому вчинені, самі по собі, навіть, при їх дійсній наявності, не можуть бути такими, що вказують на відсутність передумови визначеної п. 3 ч. 1 ст. 194 зазначеного Кодексу, у цій ситуації, так як є доведеною наявність обставин визначених ст. 177 КПК України.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

Щодо питання того чи є можливим уникнення наявним ризикам шляхом обрання іншого запобіжного заходу, то суд у світлі факторів пов`язаних з характером вказаної особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій особа «піддається кримінальному переслідуванню», вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам.

Пояснення сторони захисту жодним чином вказані висновки не спростовують.

З огляду на що, суд вважає за доцільне на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів та оцінених в сукупності з усіма обставинами, у тому числі визначеними ст.ст. 177, 178, 183, 331, 508 КПК України, продовжити строк застосування запобіжного заходу, у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, у межах строків визначених КПК України.

З цих підстав суд, керуючись ст.ст. 1-29, 131-132, 176-178, 183, 193-194, 196, 199, 331, 369-372, 376 КПК України, постановив :

запобіжний захід ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, вважати продовженим до 21.12.2018.

Ухвала підлягає негайному виконанню на всій території України у порядку передбаченому для виконання судових рішень.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 08:40 год. 26.10.2018.

Суддя: ОСОБА_1