Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

08 серпня 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваної ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу прокурора Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 27 липня 2018 року про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відносно підозрюваної ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0003612,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 27 липня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого слідчого відділу Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Водночас цією ухвалою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Арвай-Хере, Монголія, громадянки України, не судимої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Покладено на підозрювану ОСОБА_5 обов`язки, передбачені п.п1, 2 ч.5 ст.194 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), а саме:

1) прибувати за першою вимогою до суду, прокурора, слідчого; 2) не відлучатись із населеного пункту, в якому вона зареєстрована проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Як зазначив слідчий суддя на обгрунтування цього рішення, під час розгляду вказаного клопотання було доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого їй кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, вказаних у клопотанні слідчого. Водночас, слідчий суддя врахував наявність у підозрюваної постійного місця проживання, а також наявність неповнолітньої дитини на утриманні.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_8 просить вказану ухвалу скасувати та застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , та покласти на неї такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого СВ Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_9 та прокурора Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_8 та суду за першою вимогою;

2) не відлучатись з м.Рівне без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) заборонити залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , цілодобово;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон № НОМЕР_1 .

В обґрунтування заявлених вимог апелянт зазначив, що слідчий суддя не врахував характер, ступінь суспільної небезпеки, тяжкість вчиненого злочину, та ризики, передбачені ст.177 КПК. Також прокурор вказав, що при обранні даного запобіжного заходу не оцінено тяжкість покарання, що загрожує підсудній у разі визнання її винною у вчиненні інкримінованого злочину. Крім того, ОСОБА_5 не вживає жодних заходів для відшкодування збитків, завданих потерпілому.

На думку апелянта, ризик можливості підозрюваної переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду стверджується тим, що вона періодично перетинає державний кордон України, використовуючи закордонний паспорт № НОМЕР_1 , а також немає стримуючих факторів.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора на підтримання апеляційної скарги, підозрювану ОСОБА_5 та її захисника-адвоката ОСОБА_6 , які просили відмовити у задоволенні апеляційних вимог сторони обвинувачення, перевіривши матеріали клопотання та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 25.01.2018 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні офісу агенції «Флорія», що знаходиться в м. Рівне, вул. 16 липня, 6А, діючи умисно, маючи на меті заволодіти майном шляхом обману, під приводом оформлення туристичної поїздки до Туреччини запропонувала ОСОБА_10 комплекс туристичних послуг для оформлення путівки на відпочинок за кордон, а саме в республіці Туреччина в період з 17 червня 2018 року по 27 червня 2018 року, вартістю 48 943 гривень та 2790 доларів США (що еквівалентно 80519 гривень 40 копійок), за шість осіб.

У свою чергу ОСОБА_10 , будучи впевнена в правдивості та щирості слів ОСОБА_5 та довіряючи останній погодилася на її пропозицію і в той же день ОСОБА_5 отримала від ОСОБА_10 її власні гроші у розмірі 2790 доларів США, що еквівалентно 80519 гривень 40 копійок, та 25803 гривень на оплату поїздки до Туреччини, тим самим ввівши останніх в оману.

В подальшому чоловік ОСОБА_11 ОСОБА_12 14.03.2018 року за допомогою відділення АТ «Приватбанку» перерахував 23140 гривень на особистий рахунок ОСОБА_5 на підтвердження оформлення туристичної поїздки до Туреччини.

Однак, ОСОБА_5 заволодівши грошима, шляхом обману, не повернувши кошти, використала їх на власні потреби, чим заподіяла ОСОБА_13 та ОСОБА_11 значної майнової шкоди у загальному розмірі 129462 гривень 40 копійок.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 14.06.2018 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні офісу агенції «Флорія», що знаходитьсяф в м. Рівне, вул. 16 липня, 6А, діючи умисно, повторно, маючи на меті заволодіти майном шляхом обману, під приводом оформлення туристичної поїздки до Туреччини запропонувала ОСОБА_14 комплекс туристичних послуг для оформлення путівки на відпочинок у республіці Туреччина в період з 05 липня 2018 року по 14 липня 2018 року, вартістю 31 270 гривень.

У свою чергу ОСОБА_14 , будучи впевненим в правдивості та щирості слів ОСОБА_5 та довіряючи останній погодився на її пропозицію та в той же день ОСОБА_5 отримала від ОСОБА_14 гроші у розмірі 31 270 гривень на оплату поїздки до Туреччини, тим самим ввівши останнього в оману, при цьому ОСОБА_5 , заволодівши цими коштами, використала їх на власні потреби, чим заподіяла ОСОБА_14 майнову шкоду у вищевказаному розмірі.

23 липня 2018 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), що завдало значної шкоди потерпілому, вчинене повторно.

Відповідно до ст.177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 , слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Зібрані органами досудового розслідування докази - показання потерпілих, які містять протоколи їх допиту від 02 липня та 03 липня 2018 року, показання свідків, які містяться у протоколах їх допиту від 21 липня 2018 року, а також письмові докази, на даному етапі досудового розслідування дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється в інкримінованому їй злочині.

Водночас, доводи прокурора щодо необхідності застосування до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту колегія суддів вважає позбавленими підстав.

Так, згідно положень ст.181 КПК, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Ураховуючи кількість повідомлень ряду осіб про заволодіння їхніми коштами, що містяться у долученому до матеріалів клопотння витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань, колегія суддів вваажає доведеним ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Проте, прокурором ні при розгляді клопотання у суді першої інстанції, ні при апеляційному перегляді не було доведено наявності ризиків щодо можливості ОСОБА_5 переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Сама по собі наявність інформаційної довідки Головного центру обробки спеціальної інформації за період з 2014 по 2018 роки про перетин ОСОБА_5 державного кордону України, не свідчить про бажання підозрюваної виїхати за межі України з метою переховування від органів досудового розслідування та суду.

Також твердження апелянта про відсутність у підозрюваної стримуючих факторів колегія суддів вважає таким, що не грунтуються на матеріалах клопотання, оскільки у ОСОБА_5 перебуває на утриманні неповнолітня дитина дочка ОСОБА_15 , 2004 року народження.

Доказів на підтвердження можливості підозрюваної перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, із зазначенням як саме, стороною обвинувачення надано не було.

При цьому, колегія суддів зауважує, що як неодноразово зауважував Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, тяжкість обвинувачення не може слугувати єдиним обґрунтуванням застосування тримання під вартою.

Зважаючи на те, що цілодобовий домашній арешт також значною мірою обмежує права та свободи підозрюваного, тому, обрання такого запобіжного заходу за відсутності жодних ризиків, передбачених ст.177 КПК, за врахуванням лише тяжкості можливого покарання, не буде відповідати практиці ЄСПЛ та нормам КПК.

При цьому, ст.178 КПК передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Крім того, прокурором не було надано жодних доказів про неявку ОСОБА_5 , за викликом до слідчого або суду.

Слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, у повній мірі дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, та дійшов обґрунтованого висновку, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання у повній мірі забезпечить покладені на підозрювану обов`язки.

З огляду на вказане, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, постановленою з дотриманням норм кримінального процесуального закону, а тому підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги прокурора не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 181, 194, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 27 липня 2018 року про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відносно підозрюваної ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0003612 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала є остаточна та касаційному оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3