11 червня 2018 р. Справа № 632/535/18 провадження № 1-кп/632/84/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2018 року м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів : ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайський обвинувальні акти у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000074 від 30 січня 2018 року та № 0000084 від 03 лютого 2018 року

щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Первомайського Харківської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

якому висунуто обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадження Первомайського міськрайонного суду Харківської області надійшли обвинувальні акти відносно ОСОБА_7 за його обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 КК України та ч. 3 ст. 187 КК України, які були об`єднані в єдине провадження і було призначено підготовче судове засідання по даному кримінальному провадженню.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив суд призначити дане провадження до судового розгляду.

Захисник ОСОБА_6 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору як такого, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, через неконкретність викладеного у обвинувальному акті обвинувачення.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав заявлене клопотання, прокурор заперечував проти його задоволення.

Вислухавши учасників судового провадження, проаналізувавши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до висновку, що клопотання захисника підлягає задоволенню, а обвинувальний акт у кримінальному провадженні, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України України, підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

За змістом ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити певні дані, серед яких анкетні відомості обвинуваченого та потерпілого, виклад фактичних обставин кримінального провадження, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Саме в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту згідно ст.377 КПК України, суд першої інстанції здійснює судовий розгляд.

Обвинувачення, відповідно до ч. 1 ст. 3 КПК України - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Відповідно до ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення і ці обставини повинні бути зазначені в обвинувальному акті.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Із зазначеної норми Основного Закону випливає, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті повинно бути конкретним.

Як вбачається з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 р. №8, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити дані про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.
Вказаний принцип закріплений в п. «а» ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997р., де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.
В обвинувальному акті відносно ОСОБА_7 в порушення п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України формулювання обвинувачення зазначено неповно, в обвинувальному акті відсутній конкретний і зрозумілий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, у зв`язку із чим неможливо однозначно зробити правову кваліфікацію дій обвинуваченого, що свідчить про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, та фактичному не пред`явленні підозрюваному обвинувачення та не набуття ним статусу обвинуваченого.

Суд зазначає, що формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо. Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статі кримінального закону, а й точне формулювання, у тому числі як суб`єктивної, так і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення,
Відсутність чіткого формулювання обвинувачення суттєво впливає на право обвинуваченого мати повну, вичерпну інформацію про характер, обсяг і причини обвинувачення для відповідної можливості реалізації свого права на захист та підготуватися до нього. Право обвинуваченого на захист гарантується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В рішенні Європейського суду з прав людини, яке є джерелом права в Україні, по справі Абрамян проти Росії від 09 жовтня 2008 року, справі Камасінскі проти Австрії від 23 листопада 1989 року, Матточіа проти Італії від 25 липня 2000 року, зазначено, що відповідно до п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відіграти вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Надання повної та детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та правової кваліфікації, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.
Згідно з наданими суду обвинувальними актами, складеними старшим слідчим Первомайського відділу поліції ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 , затвердженими прокурорами Первомайської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими викладені не чітко та містять суттєві протиріччя.

Так в обвинувальному акті, складеному у кримінальному провадженні за ч.3 ст.187 КК України зазначено, що «29.01.2018 близько 18.30 ОСОБА_7 , знаходився поблизу буд. АДРЕСА_2 . В цей час у нього виник умисел на розбійний напад з метою заволодіння майном з домоволодіння свого знайомого ОСОБА_11 , який проживає за адресою АДРЕСА_3 . Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на розбійний напад з метою заволодіння майном, поєднане із проникненням у житло, діючи повторно, умисно, підійшов до домоволодіння де проживає ОСОБА_11 , постукав у вхідні двері квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , дочекався коли останній їх відчинив, після цього наніс один удар рукою в область обличчя, в результаті вказаного ОСОБА_11 , який також був у стані сильного алкогольного сп`яніння впав на підлогу. Продовжуючи свою злочину діяльність ОСОБА_7 , наніс ОСОБА_11 декілька ударів руками та ногами в область голови та тулуба, внаслідок вказаних дій ОСОБА_11 втратив свідомість, та згідно висновку судово - медичної експертизи № 8-ПР/18 від 30.02.2018 отримав легкі тілесні ушкодження…».
В обвинувальному акті, складеному у кримінальному провадженні за ч.2 ст.185 КК України зазначено, що «29.01.2018 близько 18.30 ОСОБА_7 , знаходячись в квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , побачив, що на дивані спить ОСОБА_12 . В цей час у ОСОБА_7 , раптово виник умисел на викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону марки «Ergo pulse F 240» з кишені джинсів ОСОБА_12 .Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, розуміючи та усвідомлюючи негативні наслідки своїх дій, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, створивши тим самим сприятливі умови для реалізації свого злочинного умислу, оскільки ОСОБА_11 перебував на кухні, а ОСОБА_12 міцно спав, повторно, таємно скоїв крадіжку мобільного телефону марки «Ergo pulse F 240», вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №3410 від 26.03.2018, становить 319,20 гривень, чим спричинив матеріальний збиток ОСОБА_12 на вказану суму.Після цього, ОСОБА_7 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, обернувши викрадене на свою користь».
Таким чином, згідно вказаних обвинувальних актів, не зрозумілим залишається той факт, яким чином, в один і той самий час, о 18 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , знаходився біля будинку АДРЕСА_4 вказаного будинку. Також не зрозумілим є факт того, що в той самий час ОСОБА_7 наносив тілесні ушкодження ОСОБА_11 , який відчинив йому двері квартири, від яких той впав на підлогу та втратив свідомість, однак при цьому, в обвинувальному акті вказується, що під час викрадення ОСОБА_7 телефону у ОСОБА_12 , ОСОБА_11 перебував на кухні. Таким чином, взагалі не зрозуміло, який із злочинів був скоєний раніше, оскільки згідно викладених обставин, в один і той самий час, ОСОБА_7 робив різні дії, а також, як і ОСОБА_11 , перебував у різних місцях.
В обвинувальному акті міститься перелік тілесних ушкоджень, які згідно висновку СМЕ отримав потерпілий ОСОБА_11 , однак серед вказаного переліку не міститься вказівки на втрату свідомості. В обвинувальному акті не вказано, за якою ознакою визначено насильство, як небезпечне для життя чи здоров`я потерпілого, при цьому вказана ознака є ключовою у кваліфікації дій обвинуваченого саме за ст.187 КК України.
Таким чином, обвинувальні акти містять суттєві протиріччя, які безсумнівно ускладнять обвинуваченому захист від пред`явленого обвинувачення.
В обвинувальному акті, при зазначені даних, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 , зазначені три судимості, які відповідно до положень ст.89 КК України є погашеними і не повинні зазначатися в обвинувальному акті.
В кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.3 ст.187 КК України, органом досудового слідства вказано кваліфікуючу ознаку, яка відсутня в жодній з частин складу злочину, передбаченого вказаною статтею, а саме «вчинене повторно». Тобто обвинувачення виходить за межі, встановлені кримінальним Законом для даного виду злочину.

При цьому, в обставинах, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 не зазначений рецидив злочину.
Таким чином з обвинувального акту вбачається, що фактичні обставини кримінального правопорушення викладені неповно, фактичні обставини, що характеризують об`єктивну та суб`єктивну сторону злочину є незрозумілими та суперечливими. Зазначені обставини впливають як на правову кваліфікацію кримінального правопорушення, так і на формулювання обвинувачення, обвинувачення виходить за межі, визначені кримінальним законодавством.

На підставі вищезазначеного, суд вважає, що неповнота та наявність положень, які суперечать одне одному у викладених фактичних обставинах кримінального правопорушення, вихід обвинувачення за межі визначені ст.187 КК України, порушує право особи на захист, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

У роз`ясненнях, викладених в листі № 223-1430/0/4-12 від 03.10.2012 р. Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України" зазначено, що суд має право повернути прокурору обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам статті 291 КПК: зокрема, якщо цей документ містить положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; обвинувальний акт не підписаний слідчим (крім випадків, коли прокурор склав його самостійно) чи не затверджений прокурором: до нього не долучено передбачені законом додатки.
Відповідно до ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.
З вищезазначеного вбачається, що в обвинувальному акті містяться положення, які суперечать одне одному, окрім того неповно викладене формулювання обвинувачення не дозволяє встановити його відповідність правовій кваліфікації та фактичним обставинам кримінального правопорушення . Також не виконані інші вищевказані вимоги передбачені ст. 291 КПК України, у зв`язку із чим суд не має можливості розглянути зазначений обвинувальний акт згідно положень КПК України.

Вислухавши учасників судового провадження, враховуючи вищезазначені недоліки обвинувального акту, зокрема їх неконкретність та не чітко сформульоване обвинувачення, які свідчать про оформлення обвинувального акту з недотриманням вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, суд приходить до висновку, що вказані обставини значно порушують право обвинуваченого на захист та перешкоджають призначенню справи до судового розгляду. Тому обвинувальний акт з доданими до нього документами підлягає поверненню прокуророві, який направив його до суду, для усунення допущених недоліків та приведення його у відповідність до вимог статті 291 КПК України впродовж розумного строку, який буде об`єктивно достатнім для усунення цих недоліків.
На підставі викладеного, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 55, 62 Конституції України, рішеннями Європейського суду з прав людини, по справам Абрамян проти Росії від 09 жовтня 2008 року, Камасінскі проти Австрії від 23 листопада 1989 року, Матточіа проти Італії від 25 липня 2000 року, п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 р. №8,ст. ст.55, 91, 314-316, 333, 372, 537, 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Обвинувальні акти у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000074 від 30 січня 2018 року та № 0000084 від 03 лютого 2018 року щодо ОСОБА_7 , якому висунуто обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України, разом з долученими до матеріалів кримінального провадження документами, повернути до Первомайської місцевої прокуратури Харківської області для усунення недоліків.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Харківської області через Первомайський міськрайонний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя:ОСОБА_1