27.06.2018
Справа № 642/1290/18
н/п 1-кс/642/1480/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 червня 2018 року м. Харків
Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря- ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника - адвоката ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
Вимоги скарги обґрунтувано тим, що СВ Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області здійснюється досудове розслідування зазначеного кримінального провадження.
30.03.2018 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.
Викладені в повідомленні про підозру висновки вважає такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, повідомлення про підозру є необгрунтованим та безпідставним, суперечить матеріалам кримінального провадження та порушує права її підзахисного ОСОБА_5 . Посилаючись на докази, що містяться у справі, вказує, що жодна з обставин, якими слідчий обгрунтовує склад інкримінованого кримінального правопорушення у повідомленні про підозру не забезпечено доказами у кримінальному провадженні.
Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_4 в судовому розгляді вимоги скарги підтримали з підстав зазначених у скарзі. Просили задовольнити скаргу, при цьому вказавши, що безпідставне повідомлення про підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину призводить до безпідставного і невиправданого процесуального примусу особи.
Прокурор у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, посилаючись на те, що повідомлення про підозру ОСОБА_5 здійснено у відповідності до норм Кримінально-процесуального закону, та обгрунтованість підозри встановлена ухвалою слідчого судді про обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 .
Положеннями Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року внесено зміни до Кримінального процесуального кодексу України, згідно якого п. 23 частини першої статті 303 КПК України доповнено пунктом 10 такого змісту: «10) на досудовому провадженні можуть бути оскаржені повідомлення слідчого, прокурора про підозру після сплину одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником».
Згідно розділу 2 Прикінцевих положень Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року п. 4 підпункти 11-27, 45 пункту 7 параграфу 1 цього розділу вводяться в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не мають зворотньої дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін.
30.03.2018 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.
Скаргу подано 22.06.2018 року, тобто після спливу двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
Згідно до положень ст.277, ч.1 ст.278 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.
Повідомлення має містити такі відомості:
1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення;
2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру;
3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення;
5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;
6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру;
7) права підозрюваного;
8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.
Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Згідно повідомленняпро підозру, 24.03.2018, близько 19:00 години, ОСОБА_5 перебуваючи біля будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків з ОСОБА_6 , які обумовлені з`ясуванням причин образи останнім матері ОСОБА_6 - ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_6 та бажаючи їх настання, з метою вбивства останнього взяв у руку предмет зовні схожий на сокиру яким наніс ОСОБА_6 удар в область голови від якого потерпілий захистився лівою рукою та впав на землю. Після цього ОСОБА_5 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел спрямований на протиправне позбавлення життя наніс лежачому на землі ОСОБА_6 удар вищевказаним предметом в область життєво важливого органу, голови.
Однак, ОСОБА_5 не довів свій злочинний намір до кінця з причин, не залежних від його волі, оскільки йому у цьому завадили активні дії матері потерпілого ОСОБА_7 які виразились у тому, що остання почала гучно кричати та звати на допомогу.
Внаслідок вищевказаних дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_6 заподіяні наступні тілесні ушкодження: проникаюче поранення правої гайморової пазухи, багатоуламковий перелом альвеолярного відростка правої половини верхньої щелепи та передньої стінки правої гайморової пазухи, травматична екстракція 12, 13, 14 зуба, рублена рана правої підокової області носа, верхньої губи, рублена рана лівої кисті з пошкодженням сухожильного згинача 4 пальця.
Таким чином, відповідно до повідомлення про підозру, ОСОБА_5 своїми умисними протиправними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України, закінчений замах на умисне вбивство, а саме особа виконала усі дії, яка вважала необхідними для доведення умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.
Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Слідчий, прокурор зобов`язані здійснювати повідомлення про підозру належним чином в порядку ст. 278 КПК України
Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтею 9 КПК України закріплений обов`язок суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади під час кримінального провадження неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Ст. 24 КПК України гарантує кожному право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, в порядку, передбаченого КПК України.
Положення ч. 2 ст. 8 КПК зобов`язують суди, прокуратуру, органи досудового розслідування під час здійснення кримінального провадження застосовувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (надалі Суд), який діє на основі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція), що стала частиною національного законодавства.
Принцип верховенства права передбачає, що особа повинна бути захищена від свавілля суб`єктів владних повноважень, тобто втручання суб`єктів владних повноважень має бути піддано ефективному судовому контролю.
Ст. 13 Конвенції встановлює, що кожен, чиї права та свободи, визнані в Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Повідомлення про підозру обов`язково здійснюється, відповідно до приписів статті 276 КПК України, у випадках:
1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення;
2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів;
3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
В порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 затриманий не був.
02.04.2018 року слідчий звернувся до слідчого судді Київського районного суду м. Харкова про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 04.04.2018 року обрано відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено суму застави. При цьому слідчим суддею при обранні запобіжного заходу вказано про обгрунтованість підозри та наявність ризиків передбачених ст. 177 Кпк України.
При цьому вважаю за необхідне зазначити, що «Обґрунтована підозра» є однією з таких підстав, і вона не залишається у незмінному вигляді протягом часу, оскільки залежить від інших обставин. Протягом строку досудового розслідування обставини, які зумовлювали обґрунтованість підозри спочатку, можуть спростовуватися іншими доказами, які отримуються пізніше, та не підтверджуються обґрунтованість підозри згодом.
Отже, посилання на ті ж обставини, які дали підстави в попередньому розгляді вважати повідомлення про підозру «обґрунтованим», для висновку, що воно й сьогодні залишається обґрунтованим, є помилкою. Навіть якщо інші обставини не змінилися, змінився дуже важливий фактор час, що вимагає нової оцінки наявності обґрунтованості підозри.
Застосування принципу res judicata в такому випадку заважає оцінці тих самих обставин у нових умовах.
Практика ігнорування необхідності нової оцінки обставин справи може призвести до порушень, які вже неодноразово відзначалися ЄСПЛ.
Фактичною підставою для повідомлення про підозру є безсумнівна система належних до справи, допустимих, достовірних і достатніх доказів, які вказують на наявність складу злочину в діянні підозрюваної особи.
Для повідомлення особі про підозру, виходячи з принципу презумпції невинуватості, необхідна наявність такої системи доказів, яка виключала б будь-які сумніви щодо того, що: І) кримінальне правопорушення справді відбулося; 2) кримінальне правопорушення вчинене підозрюваною особою; 3) діяння підозрюваної особи містить склад конкретного кримінального правопорушення; 4) відсутні обставини, які виключають її відповідальність.
Це означає, що на момент винесення рішення про повідомлення про підозру:
- висунуті всі можливі, в тому числі і взаємовиключні версії у справі;
усі версії у справі, включаючи алібі підозрюваного, всебічно перевірені;
усі версії, крім однієї - про винуватість підозрюваного, - спростовані зібраними доказами, а версія про винуватість особи знайшла підтвердження системою незаперечних доказів;
- у справі зібрано таку сукупність допустимих та достовірних фактичних даних (доказів), яка дає змогу дійти однозначного висновку про вчинення злочину чи іншого кримінального правопорушення особою, яка притягається до відповідальності, та виключає будь-які сумніви щодо її вини (сама особа, яка притягається до відповідальності, не зобов`язана доводити свою невинуватість);
- відсутність обставин, що виключають кримінальну відповідальність особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, встановлено в процесі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи. Зважаючи на це закон не містить однозначних вказівок на те, на якому саме етапі кримінального провадження має бути повідомлено про підозру, орієнтуючи слідчого на фактичні обставини справи - тоді, коли буде достатньо доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Згідно з принципом презумпції невинуватості всі сумніви по справі, якщо вичерпані можливості їх усунення, повинні тлумачитись і вирішуватись на користь підозрюваного (обвинуваченого). Для повідомлення особі про підозру потрібна система неспростовних доказів, які вказують на наявність в ЇЇ діях конкретного складу злочину. Помилкове повідомлення особі про підозру є одним з найбільш небажаних актів. Воно спричиняє невиправну шкоду правосуддю та людині, бо ніщо, мабуть, не викликає більшої образи і більш болісної душевної травми, ніж безпідставне звинувачення у злочині. Правоохоронні органи зобов`язані компенсувати моральну шкоду людині, що була завдана безпідставним притягненням її до відповідальності.
Сутність акту повідомлення особі про підозру полягає в тому, що на підставі зібраних доказів конкретна особа потрапляє у становище головного учасника кримінального процесу на досудовому слідстві, щодо якого державою в особі органів правосуддя публічно формулюється та проголошується намір притягти її до кримінальної відповідальності, проте сам підозрюваний при цьому в силу презумпції невинуватості ще не вважається винуватим, поки його провина не встановлена вироком суду, і наділяється для захисту своїх інтересів широкими процесуальними правами.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 1ст.276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Так, відповідно до показів свідків, підозрюваного, та самого потерпілого, фактичні обставини події не відповідають тим, що викладені у повідомленні про підозру.
А саме, як вбачається з показів свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , самого ОСОБА_5 , в тому числі і з показань потерпілого ОСОБА_11 , відеозапис якого було переглянуто у судовому засіданні, фактичні обставини події відбувалися так: 24 березня 2018 року перебуваючи у АДРЕСА_2 голосно розмовляв зі своєю дружиною при цьому ОСОБА_12 зробила їм зауваження у грубій формі на що ОСОБА_5 відповів, на її думку не коректно, ОСОБА_12 висловила на адресу підозрюваного у нецензурній формі та направилась до своєї квартири , де перебував її син ОСОБА_6 там вона підбурила сина «помститися». Після чого ОСОБА_6 не будучи обізнаним про об`єктивні обставини інциденту взяв спеціальний засіб «газовий балончик», підбіг до ОСОБА_5 , наніс останньому удар та розпочав розбризкувати йому в обличчя газ з балончика, що спричинило ОСОБА_5 опіки рогівки очей 1-2 ступенів (що в тому числі підтверджується медичними даними). В свою чергу ОСОБА_5 , намагаючись припинити дії потерпілого почав хаотично відмахуватись від нього руками, при цьому удари були нецілеспрямовані, оскільки він нічого не бачив в наслідок потрапляння в очі газу. Намагаючись промити очі снігом ОСОБА_13 нахилився до кучугуру, ОСОБА_6 продовжував розпилювати газ в обличчя ОСОБА_5 . У кучугурі підозрюваний раптово знайшов невідомий предмет, який за тактильними відчуттями був дерев`яним. Повністю описати вказаний предмет ні Ніношвілі, ні ОСОБА_14 не можуть. Під час цих подій, потерпілий та ОСОБА_5 впали та продовжували боротися, після чого розійшлися та ОСОБА_6 піднявся та пішов до дому.
Замах на вбивство може бути вчинено лише з прямим умислом, коли винний передбачав настання смерті потерпілого і бажав цього, але такі наслідки не настали з незалежних від його волі обставин.
Питання про умисел слід вирішувати виходячи з сукупності всіх обставин вчиненого злочину, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, попередню поведінку винного і потерпілого, їхні взаємовідносини. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій
Враховуючи обставини справи, матеріалами кримінального провадження не підтверджено, що ОСОБА_5 мав на меті посягати на життя іншої особи, та мав умисел на вбивство ОСОБА_6 ,.
В тому числі, слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до повідомленняч про підозру : «…Внаслідок вищевказаних дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_6 заподіяні наступні тілесні ушкодження: проникаюче поранення правої гайморової пазухи, багатоуламковий перелом альвеолярного відростка правої половини верхньої щелепи та передньої стінки правої гайморової пазухи, травматична екстракція 12, 13, 14 зуба, рублена рана правої підокової області носа, верхньої губи, рублена рана лівої кисті з пошкодженням сухожильного згинача 4 пальця», але відповідно до висновку комісійної експертизи № 08-265/2018 від 14.06.2018 року : «…наявність і характер переломів кісток обличчя ОСОБА_6 не була підтверджена об`активно результатами його рентгенологічного обстеження (рентгенограми лицьового відділу черепа не надавалися; відомо лише, що даними ЯМР КТ головного мозку від 24.03.2018 року травматичної патології речовини головного мозку не виявлено), що не дозволяє висловити думку щодо дійсного об`єму травми голови та надати їй повну судово-медичну оцінку. В зв`язку із відмовою ОСОБА_6 від проведення комісійного огляду з метою визначення наслідків травми обличчя і лівої кисті, а також не надання медичної документації в повному обсязі, визначити ступінь тяжкості даних ушкоджень не є можливим….».
Тобто на теперішній час у повідомленні про підозру від 30.03.2018 року відсутні об`єктивні дані підтверджуючи наявність вказаних тілесних ушкоджень зазначених у потерпілого ОСОБА_6 .
Згідно з принципом презумпції невинуватості всі сумніви по справі, якщо вичерпані можливості їх усунення, повинні тлумачитись і вирішуватись на користь підозрюваного (обвинуваченого). Для повідомлення особі про підозру потрібна система неспростовних доказів, які вказують на наявність в ЇЇ діях конкретного складу злочину. Помилкове повідомлення особі про підозру є одним з найбільш небажаних актів. Воно спричиняє невиправну шкоду правосуддю та людині, бо ніщо, мабуть, не викликає більшої образи і більш болісної душевної травми, ніж безпідставне звинувачення у злочині. Правоохоронні органи зобов`язані компенсувати моральну шкоду людині, що була завдана безпідставним притягненням її до відповідальності.
У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 КПК України.
Поява під час досудового розслідування нової підозри до особи, зміна її фактичних підстав і правової кваліфікації, а також часткове чи повне зняття підозри є поширеними ситуаціями, особливо в умовах, коли розслідування починається відразу після подання заяви чи надходження іншого повідомлення про кримінальне правопорушення об`єктивно без глибокого й всебічного дослідження підстав для початку кримінального провадження.
Підставами для зміни та доповнення підозри виступають нові перевірені й достатньо обгрунтовані докази. Зміна раніше повідомленої підозри полягає у
(а) висуненні нової підозри, не пов`язаної одним злочинним задумом з раніше повідомленою підозрою, у вчиненні кримінального правопорушення з до цього невідомими фактичними обставинами та іншою юридичною кваліфікацією;
(б) доповненні попередньої підозри новими епізодами кримінального правопорушення, які кваліфікуються за однією й тією ж статтею (частиною статті) кримінального закону; (в) уточненні фактичного змісту підозри (час, місце, наслідки тощо); (г) виключенні з раніше повідомленої підозри епізодів протиправної діяльності, які не знайшли підтвердження в ході розслідування; (ґ) уточненні (зміні) юридичної кваліфікації раніше повідомленої підозри, тобто в кінцевому рахунку зміна раніше повідомленої підозри може здійснюватись шляхом внесення коректив як у фактичну сторону розслідуваного кримінального правопорушення, так і в юридичну оцінку вчиненого.
Тобто, слідчий виявивши нові обставини в матеріалах кримінального провадження, які впливають, наприклад на зміну кваліфікації діяння повинен перед прокурором клопотати про необхідність зміни підозри.
Отримані слідчим докази на теперішній час свідчать про необхідність зміни первинної підозри за фактичними обставинами, оскільки викладені обставини у повідомленні про підозру від 30.03.2018 року не знайшли свого підтвердження.
Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 372, 376 КПК України, суд, -
Ухвала протягом п"яти днів з дня її оголошення може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк на апеляційне оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1