АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/792/18 Справа № 199/6057/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001697 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 , який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2018 року, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпра, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та який мешкає за адресою АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України,

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2018 року ОСОБА_7 визнано винним за ч. 2 ст. 310 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, до призначеного покарання частково приєднати невудбуту частину покарання за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17.10.2017 року та остаточно призначити покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_7 процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів у сумі 1979,20 грн. на користь держави.
Вирішено питання щодо речових доказів в порядку ст. 100 КПК України.
Згідно з вироком суду, обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_7 , який у минулому вчинив кримінальне правопорушення, пов`язане з незаконним обігом наркотичних засобів за статтею 309 КК України, знову скоїв кримінальне правопорушення, пов`язане з незаконним обігом наркотичних засобів, при таких обставинах.
Приблизно в травні 2017 ОСОБА_7 , неподалік будинку АДРЕСА_2 , з метою незаконного вирощування, на пустій земельній ділянці здійснив незаконний посів рослин роду конопель, за якими доглядав до 07.07. 2017.
07.07.2017 у період часу з 19-40 до 20-00 слідчо-оперативною групою Амур-Нижньодніпровського відділу поліції ДВП ГУНП в Дніпропетровської області було оглянуто земельну ділянку, розташовану неподалік будинку АДРЕСА_2 , де було виявлено та вилучено (відповідно до висновку експерта № 1/8.6/2240 від 13.07.2017), незаконно посіяні та незаконно вирощувані ОСОБА_7 - 49 рослин роду конопель, які є рослинами роду коноплі (Cannabis), що віднесені до рослин, які містять наркотичні засоби та психотропні речовини і обіг яких допускається для промислових цілей.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляду у суді першої інстанції.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги прокурор посилається на те, що суд першої інстанції не виконав вимоги закону, оскільки при винесенні вироку судом не розкрито в повному обсязі об`єктивну та суб`єктивну сторони злочину вчиненого ОСОБА_7 , а саме: не зазначено форма вини та спосіб вчинення злочину, які було зазначено в обвинувальному акті та встановлено під час судового розгляду.

Враховуючи те, що об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 310 КК України полягає в певних діях, а суб`єктивна сторона злочину, що розглядається, характеризується тільки умисною формою вини, тому вказані дії обвинуваченого полягали в обов`язковому встановленні під час судового розгляду та формулюванні обвинувачення в мотивувальній частині вироку, відповідно до ст. 374 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, просила вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляду у суді першої інстанції, доводи обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно вимог ч.1 ст.404 КПК України в апеляційному порядку вирок суду першої інстанції перевіряється в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зазначенні у ст. 91 КПК України обставини повинні бути підтвердженні належними і допустимими доказами: свідченнями, показаннями, речовими доказами, документами, висновками експертів.
Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначаються зокрема: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений і що узгоджується із ст.6 Конценції "Про захист прав людини і основоположних свобод" щодо права на справедливий суд.
Окрім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує про необхідність аналізувати положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті, наголошуючи на тому, що у кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (п.52 рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» від 25 березня 1999 року; п.58 рішення у справі «Матточіа проти Італії» від 25 липня 2000 року; п.34 рішення у справі «І.Н. та інші проти Австрії» від 20 квітня 2006 року).
Судом першої інстанції вказаних вимог закону належним чином дотримано не було.
Відповідно до ч.1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. У цій нормі визначається найважливіше значення складу злочину для законності й обґрунтованості кримінальної відповідальності: тільки сукупність усіх передбачених законом ознак складу злочину може бути підставою кримінальної відповідальності. Отже, склад злочину є єдиною і достатньою підставою кримінальної відповідальності.
В порушення норм КПК України, судом першої інстанції при винесенні вироку не розкрито в повному обсязі об`єктивну та суб`єктивну сторони злочину, вчиненого ОСОБА_7 , а саме: форма вини та спосіб вчинення злочину, які було зазначено в обвинувальному акті та встановлено під час судового розгляду.
Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 310 КК України, полягає в певних діях, а суб`єктивна сторона злочину, що розглядається, характеризується тільки умисною формою вини, тому вказані дії ОСОБА_7 полягали в обов`язковому встановленні під час судового розгляду та формулюванні обвинувачення в мотивувальній частині вироку відповідно до ст. 374 КПК України.
Частиною 1 статті 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
За змістом п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України істотне порушення вимог кримінального процесуального закону є підставою для скасування судового рішення.
Керуючись положеннями ч. 6 ст. 9 КПК України щодо застосування загальних засад кримінального провадження у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, колегія суддів при скасуванні судового рішення і призначенні нового судового розгляду даного кримінального провадження, дійшла висновку про необхідність застосування загальних засад кримінального провадження.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
При новому судовому розгляді необхідно усунути порушення, зазначені у цій ухвалі, з дотриманням встановленого законом порядку, повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження та ухвалити рішення, яке відповідає вимогам кримінального і кримінального процесуального закону.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 , який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції задовольнити.
Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2018 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4