АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 536/1520/17 Номер провадження 11-кп/786/627/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія:ст.128 КК України З.Н.Т.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження,внесене до ЄРДР за № 0000551, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 02 лютого 2018 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого: 13.01.2017 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, звільненого від відбування покарання на підставі ст.ст.75,76 КК України з іспитовим строком 1 рік,засуджено:
-за ст. 128 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднано не відбуте покарання за вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 13 січня 2017 року і за сукупністю вироків визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 4 місяці.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

За вироком суду ОСОБА_9 визнаний винуватим в тому, що 23 червня 2017 року біля 21 год.30 хв. він прийшов до домоволодіння розташованого в АДРЕСА_1 , де проживав ОСОБА_10 зі своєю співмешканкою ОСОБА_11 . На ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків між ОСОБА_10 та ОСОБА_9 виникла сварка, в ході якої ОСОБА_10 став виштовхувати ОСОБА_9 із приміщення літньої кухні, в зв`язку з чим у останнього виник умисел на завдання ОСОБА_10 тілесних ушкоджень. З метою реалізації свого злочинного наміру ОСОБА_9 перебуваючи в приміщенні літнього кухні та помітивши металевий кухоль на електричній плитці наповнений киплячою водою, взяв його та спрямував воду із кухля на ОСОБА_10 , будучи при цьому впевнений, що кипляча вода попаде на нього, проте останній ухилився і потік киплячої води попав на потерпілу ОСОБА_12 , яка стояла позаду ОСОБА_10 , завдавши їй з причин, які від нього не залежали, не передбачав, але повинен був і міг передбачати, внаслідок злочинної недбалості з необережності, тілесні ушкодження у вигляді опіку тулуба та правої верхньої кінцівки, які утворилися в результаті термічного опіку тіла окропом та відносяться до середнього ступеню тяжкості за ознаками довготривалого розладу здоров`я.
Не погоджуючись з рішенням суду, до апеляційного суду з апеляційної скаргою звернувся обвинувачений ОСОБА_9 .
В апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та на підставі ст. 284 КПК України закрити кримінальне провадження в зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Заперечує висновки суду щодо наявності у нього злочинних намірів на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .

Зазначає, що випадково зіштовхнувши з плитки металевий кухоль з водою, він не міг передбачити, що вода з кухля попаде на потерпілу ОСОБА_11 і від цього вона отримає тілесні ушкодження.

На обґрунтування версії про те, що він металевий кухоль не брав, вказує, що оскільки в кухлі була кипляча вода, то якщо б він його взяв, у нього були б опіки на руці, проте ніяких опіків виявлено не було, що підтверджує його доводи що він кухоль зіштовхнув, а не брав у руку.

Вважає, що суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме, кваліфікував його дії за ст. 128 КК України, при цьому вказав ознаки злочинної недбалості та казусу, не обґрунтувавши свої висновки.

Заперечує також ступень тяжкості спричинених тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_11 , вважає, що останній були спричинені легкі тілесні ушкодження.

Інші учасники судового провадження вирок суду не оскаржували.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника в його інтересах адвоката ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, виступ прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та прохав вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_9 залишити без змін, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Суд обґрунтовано визнав ОСОБА_9 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України як необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні цього кримінального правопорушення за встановлених у вироку обставин відповідають фактичним обставинам справи і підтверджується доказами, зібраними і перевіреними в передбаченому законом порядку.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що його вина не ґрунтується на доказах, позбавлені підстав і спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, в тому числі показаннями потерпілої ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , даних ними в ході судового розгляду, даними протоколів проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , даними висновків судово-медичних експертиз потерпілої ОСОБА_11 та проведених за результатами слідчих експериментів.

Так, допитана в ході судового розгляду потерпіла ОСОБА_11 суду показала, що 23.06.2017 року біля 21.30 год. до них додому прийшов родич її чоловіка ОСОБА_10 ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , які перебували в нетверезому стані, а ОСОБА_14 і в стані наркотичного сп`яніння. ОСОБА_10 попрохав вийти його з приміщення літньої кухні, оскільки ОСОБА_14 почав палити без дозволу в приміщенні, де перебували і малолітні діти, на що ОСОБА_14 відмовився в грубій формі та між ними виникла сварка. Дробязкін намагався вчинити бійку, а ОСОБА_15 виштовхував його до входу. Вона в цей час стояла позаду чоловіка та побачила як ОСОБА_14 схопив з електроплити кухоль з киплячою водою та виплеснув окропом на ОСОБА_10 , однак останній відхилився і кипляча вода потрапила на неї справа, внаслідок чого вона отримала опіки.

За даними висновку судово-медичної експертизи № 528 від 26.07.2017 року у потерпілої ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у вигляді опіків тулуба та правої верхньої кінцівки, які утворилися в результаті термічного опіку тіла кип`ятком, можливо у вказаний слідчим строк, про що свідчить їх характер та по ступеню тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню за ознакою довготривалого розладу здоров`я.

Допитані в ході судового розгляду свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_13 підтвердили суду обставини заподіяння потерпілій ОСОБА_11 тілесних ушкоджень ОСОБА_9 саме за обставин, які були вказані потерпілою, а саме обвинувачений ОСОБА_9 схопив з електроплити кухоль з киплячою водою та хотів вилити його на ОСОБА_10 , однак останній відхилився та окріп потрапив на ОСОБА_11 , яка стояла позаду ОСОБА_10 .

В ході проведених слідчих експериментів потерпіла ОСОБА_11 , свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_13 на місці вказали про обставини та механізм спричинення ОСОБА_11 тілесних ушкоджень.

За даними висновків судово-медичних експертиз №№694, 695, 696 від 16.08.2017 року покази потерпілої ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , дані ними під час проведення слідчого експерименту, по локалізації і механізму нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 відповідають даним судово-медичної експертизи потерпілої ОСОБА_11 .

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обгрунтовано дійшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, наведені у вироку суду докази на підтвердження вини обвинуваченого належним чином перевірені судом, узгоджуються між собою, добуті без будь-яких порушень кримінального процесуального законодавства, погоджується з такими висновками і колегія суддів. При цьому, судом першої інстанції вірно зазначено про заподіяння обвинуваченим ОСОБА_9 потерпілій ОСОБА_11 середньої тяжкості тілесного ушкодження внаслідок злочинної недбалості, коли обвинувачений не передбачав можливості настання шкоди для здоров`я потерпілої ОСОБА_11 внаслідок його дій, але, з огляду на розташування між собою ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які стояли поруч, ОСОБА_16 позаду Багро та дещо збоку, повинен був і міг передбачити це, спрямовуючи окріп з кухля в сторону Багро.

Судом першої інстанції вірно піддано сумніву показання обвинуваченого щодо відсутності в нього наміру спричинити тілесні ушкодження ОСОБА_10 , оскільки, як показав обвинувачений, він ненавмисно змахнув емальований кухоль з окропом з плитки на підлогу, де нібито сиділа потерпіла, оскільки такі його показання об`єктивно жодним з зібраних на досудовому слідстві доказом не підтверджується та повністю спростовані в ході судового розгляду показаннями потерпілої ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , які до речі, узгоджуються як між собою, так і з іншими наявними в провадженні доказами. Окрім того, такі показання обвинуваченого щодо можливого механізму спричинення опіків потерпілій повністю спростовуються даними висновку судово-медичної експертизи щодо локалізації виявлених неї тілесних ушкоджень.

Безпідставними є ствердження обвинуваченого ОСОБА_9 в принесеній апеляційній скарзі щодо невірного, на його думку, визначення експертом ступеню тяжкості спричинених потерпілій тілесних ушкоджень. Так, судово-медичним експертом при проведенні експертизи потерпілої ОСОБА_11 було безпосередньо оглянуто потерпілу ОСОБА_11 та враховано дані медичної документації, в тому числі і представлену консультацію лікаря комбустіолога.

Допитана в ході апеляційного розгляду судово-медичний експерт ОСОБА_17 суду пояснила, що під час огляду потерпілої ОСОБА_11 спеціалістом лікарем комбустіологом, у неї було встановлено ІІА-ІІБ ступінь опікових пошкоджень, а ступінь ІІБ відноситься до глибоких пошкоджень шкіри, яке загоюється більше 21 дня, саме тому і було визначено ступінь тяжкості тілесних ушкоджень як середній за ознакою довготривалого розладу здоров`я. Окрім того, як зазначила експерт в її розпорядження було надано амбулаторну карту ОСОБА_11 , з якої вбачалося, що остання лікувалася від отриманих опіків амбулаторно, що спростовує і ствердження апелянта про те, що потерпіла опік не лікувала та за кваліфікованою допомогою до лікарів не зверталася, що, на думку апелянта, і призвело до ускладнення отриманого опіку.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга обвинуваченого є безпідставною та задоволенню не підлягає, а підстав для зміни чи скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 02 лютого 2018 року щодо ОСОБА_9 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4