печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 червня 2018 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання про арешт майна,

В С Т А Н О В И В :
08.06.2018 Прокурор відділу Генеральної прокуратури України старший радник юстиції ОСОБА_3 , звернулася до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні №0003707.

У судове засідання слідчий/прокурор не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином. Слідчий подав до суду заяву про розгляд клопотання у його відсутність, вимоги підтримав.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність не з`явившихся осіб, оскільки їх не прибуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих доказів.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, надходжу до наступних висновків.

З матеріалів клопотання вбачається, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003707 від 08.09.2014 за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 194 КК України.

Прокурор вказує, що під час вчинення кримінальних правопорушень, які є предметом розслідування даного кримінального провадження, було викрадено матеріальних цінностей, а саме: грошових коштів на загальну суму 927 123 доларів США, 108 945 ЄВРО, 70150 рублів Російської Федерації та 9 907 355 гривень НБУ, золотих виробів, зброї та інших цінних речей та документів.

05.06.2018 під час проведення обшуку на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва за адресою: АДРЕСА_1 за місцем мешкання ОСОБА_4 вилучено наступні речі, які не вказані в ухвалі суду: картка для sim-карти оператора мобільного зв`язка «київста» номер НОМЕР_1 ; мобільний телефон марки «Iphone 5s» ідентифікуючий номер imei НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки «Nomi» ідентифікуючий номер imeil НОМЕР_3 . НОМЕР_4 ; мобільний телефон марки «Nomi» ідентифікуючий номер imeil НОМЕР_5 , НОМЕР_6 ; металевий ключ з надписом J19H; картка для sim-карти оператора мобільного зв`язка номер НОМЕР_7 .

06.06.2018 винесено постанову про визнання вказаних речей речовими доказами у кримінальному провадженні.

Слідчий вказує, що з метою з метою забезпечення зберігання вилучених речових доказів, забезпечення конфіскації майна, виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Одночасно при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.

З огляду на зазначені вимоги закону слідчий суддя приходить до висновку про те, що вилучене майно, відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні та є на даній стадії досудового розслідування тимчасово вилученим майном.

Матеріали клопотання свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження, і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні вказаного майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Разом з тим, підлягає поновленню строк, для подачі даного клопотання про накладення арешту на вилучене майно, оскільки він був пропущений з поважних причин, а саме, у зв`язку із проведенням ряду невідкладних процесуальних та слідчих дій, які потребують значного часу для їх здійснення.

За таких обставин клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 26, 100, 107, 117, 131, 132, 171173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
Поновити прокурору відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 строк для звернення з клопотанням про арешт майна.

Клопотання прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме:

-картка для sim-карти оператора мобільного зв`язка «київста» номер НОМЕР_1 ;

- мобільний телефон марки «Iphone 5s» ідентифікуючий номер imei НОМЕР_2 ;

-мобільний телефон марки «Nomi» ідентифікуючий номер imeil НОМЕР_3 . НОМЕР_4 ;

-мобільний телефон марки «Nomi» ідентифікуючий номер imeil НОМЕР_5 , НОМЕР_6 ;

-металевий ключ з надписом J19H;

-флеш накопичувач марки «Micro SD» ємкістю 1 Gb;

-картка для sim-карти оператора мобільного зв`язка номер НОМЕР_7 .

які вилучені під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1