Справа № 591/2270/17
Провадження № 1-кп/591/201/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 травня 2018 року Зарічний районний суд м.Суми в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження щодо обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Суми, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, раніше судимого:

- 04.02.2002 р. Тростянецьким районним судом Сумської області за ст. 185 ч.3 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки;

- 11.05.2005 р. Зарічним районним судом м.Суми за ст. 185 ч.3, ст. 186 ч.2, ст. 187 ч.2 , ст. 304 , ст. 70 ч.1 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 7 років;

- 16.09.2010 р. Святошинським районним судом м.Київа за ст. 186 ч.2 ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.299 КК України,

ВСТАНОВИВ:

01 березня 2017 року, близько 14 години, ОСОБА_6 перебував біля ринку «Мира», що розташований за адресою : м.Суми, вул. Миру, 30 , діючи умисно, грубо порушуючи суспільні відносини, що забезпечують загально прийняті норми моралі та принципи щодо поводження з тваринами, зневажаючи охоронювані законом права тварин, в присутності сторонніх осіб, не реагуючи на їх зауваження, із застосуванням жорстких методів з метою самовиразитися за рахунок знущання над твариною, шляхом нанесення чисельних колото-різаних поранень ножем бездомній собаці, яка не виявляла агресії до ОСОБА_6 чим, у присутності сторонніх осіб, завдав тварині істотного болю та страждання, що пізніше призвели до її загибелі. Згідно протоколу паталогоанатомічного розтину трупу вказаної собаки, встановлено, що смерть собаки настала внаслідок неодноразових, спрямованих під кутом, ймовірно 30-40 градусів пошкоджень з проникненням в тіло тварини колючо-ріжучого предмету.

В судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, пояснив, що він 01.03.2017 року близько 14 години, повертаючись з роботи проходив через ринок. Побачивши собаку, вирішив її погладити, та нахилившись над нею відчув, що остання вкусила його за ліву руку. Відразу він схопив собаку лівою укушеною рукою, при цьому дістав з правої кишені куртки кухонний ніж, який брав на роботу, щоб нагострити, та наніс собаці декілька ударів ножем. Після цього, залишив собаку та пішов до кафе-магазину, що розташований неподалік ринку, щоб промити рани великою кількістю проточної води з мильним розчином, бо дуже хвилювався за отримані ним рани. Доля собаки його не хвилювала. Пізніше його було затримано працівниками поліції. Також пояснював, що мети завдавати шкоди собаці не було, що така його реакція виникла тому, що він злякався, йому було боляче і так він відреагував саме на дії собаки, бо вона вкусила його, що наносив удари виключно з метою самозахисту.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим вини, його вина у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення при зазначених у обвинувальному акті обставинах підтверджується сукупністю таких доказів, досліджених у судовому засіданні, а саме:

- показаннями потерпілої ОСОБА_7 , яка суду розповіла про те, що вбиту собаку звали «Мишко», він жив на території ринку «Мира», був добрим, лагідним собакою, який ніколи не проявляв агресії та його любили і ним опікувались значна частина продавців цього ринку, а вона останнім часом найбільше, бо саме вона лікувала його після того, як три місці до цієї події «Мишка» збила машина. Свідком подій 1 березня 2017 року, коли ОСОБА_6 наносив удари ножем «Мишку» вона не була, а вже побачила « ОСОБА_8 », який був увесь у крові, коли вона пообіді прийшла на ринок. Відразу вона, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 повезли «Мишка» до лікарні. Проте, під час огляду лікарем у лікарні собака померла;

- свідок ОСОБА_11 також суду повідомила про те, що собака «Мишко», що жив на ринку, був добрим та ніколи не проявляв агрессії ані до дорослих, ані до дітей, дуже любив коли його гладять, а діти любили бавитись з ним. 01.03.2017 року, близько 14-00 години, вона вийшла з кіоску, де працювала та побачила, як над « ОСОБА_8 » схилився обвинувачений та говорив собаці: «Ти не будешь жити! Тобі не потрібно жити!» Після таких слів обвинувачений дістав ніж, взяв «Мишка» за холку та наніс кілька ударів у грудну клітину, після чого кинув собаку та «Мишко» побіг, хоча з нього лилась кров. Будь-який пошкоджень на руці обвинуваченого вона не бачила та не може пояснити: чому останній проявив таку жорстокість до тварини. Крім того, зазначала, що вказані події відбулись на очах багатьох покупців ринку, у тому числі дітей;

- свідок ОСОБА_12 показала, що працює на ринку продавцем та 01.03.2017 року, перебуваючи на своєму робочому місці, почула крики та побачила, як обвинувачений тримає «Мишка» за загривок та наносить йому удари ножем. Все це відбувалось на очах багатьох людей, у тому числі дітей. Після цього, ОСОБА_7 та її чоловік ОСОБА_9 повезли собаку до лікарні, проте, нажаль, лікар не зміг спасти тварину. Також звертала увагу на те, що собака на прізвисько « ОСОБА_8 » ніколи не проявляв агресії, був доброю, нешкідливою собакою;

- про аналогічні обставини зазначила і допитана в якості свідка ОСОБА_13 , яка також почула крик ОСОБА_11 та побачила як обвинувачений ножем наносить удари «Мишку», тримаючи його за загривок. Крім того, повідомила, що обвинувачений наносив удари з усмішкою. Також зазначила про те, що коли обвинувачений бив собаку, то у нього був перебинтований палець;

- допитана в якості свідка ОСОБА_14 повідомила суду, що була свідком того, як ОСОБА_6 нахилився над собакою, яка сиділа на території ринку, їй здалось, що він хотів погладити ту собаку, проте, різко схопив її лівою рукою за загривок та протягом 15-20 секунд наносив удари ножем, розпоровши чрево останній. Усе сталось миттєво. Чому так вчинив ОСОБА_6 та ще і на очах багатьох відвідувачів ринку їй не було зрозуміло;

- допитані в якості свідків працівники поліції ОСОБА_15 та ОСОБА_16 повідомили про те, що 01.03.2017 року вони були на роботі, коли надійшла інформація про те, що молодий чоловік зростом 170-175 см в присутності людей на ринку порізав собаку. При відпрацюванні вказаної інформації вони зайшли до кафе, що знаходиться на відстані близько 250 м від ринку, де відбулись події, та побачили обвинуваченого, який був схожий на чоловіка з інформації-орієнтування. Після цього, до кафе зайшли дві дівчини, які працювали на ринку, які впізнали обвинуваченого як того, хто вбив собаку. За таких обставин, вони доставили ОСОБА_6 до відділу поліції. Події були зафіксовані на боді-камери поліцейських та фрагменти події, коли поліцейські зайшли в кафе та просили ОСОБА_6 прослідувати у відділ поліції були оглянуті в судовому засіданні (а.с. 67-68 т.2).

Вищезазначені показання потерпілої та свідків узгоджуються як між собою, так і з письмовими доказами, що були досліджені під час судового розгляду, а саме:

-протоколом огляду місця події від 03.03.2017 року, згідно якого у ветеринарній клініці «Хелс» за адресою: м.Суми, проспект М.Лушпи,54/1 слідчому було видано труп собаки, під час огляду якої було виявлено тілесні ушкодження: з правого боку різана рана приблизно 3-4 см та 3 рани грудної клітини, з яких виступають краї легені. Також зазначено, що труп собаки після огляду направлено до кафедри вірусної ПАТанатомії та хвори тварин СНАУ м.Суми (а.с. 23-26 т.2) ;

- протоколом патологоанатомічного розтину трупу собаки від 03.03.2017 року, в якому міститься висновок про те, що смерть тварини настала внаслідок блокади дихального, а згодом і серцево-судинного центрів, спричинених втратою крові від крововиливів з пошкоджених колючо-ріжучим предметом м`язів, легень та серця як на зовні, так і в грудну порожнину. Крім означеного в механізмі смерті заподіяно гемоторакс, що спричинив томпонаду серця та легень та, ймовірно, прискорив зупинку роботи цих органів. Також вказано на те, що поранення тіла тварини у вигляді колючо-різаних ран (чотири), здійснено плоским предметом, ймовірно, ножем з шириною леза в межах 3,5-4,0 см і довжиною не менше 8-10 см і товщиною 2-3 см. За направленням ранових каналів можна свідчити, що відбувалось неодноразове (не менше як чотири рази) спрямоване під кутом, ймовірно 30-40? механічне (грубе) пошкодження з проникненням в тіло тварини колючо-ріжучого предмету. Крім того, зроблено висновок про те, що в момент нанесення ушкоджень тварини, ймовірно, людина могла тримати тварину за шкіру, про що свідчать зміщення ділянок поранень на шкірі відносно місць ушкоджень (проникаючих поранень) грудної клітини.

Крім того, в судовому засіданні допитаний в якості спеціаліста завідувач кафедри вірусології, пат анатомії та хвороб птиці Сумського НАУ, професор Зон Г.А., який підтвердив висновки зазначені у протоколі та зазначив, що спричинені собаці 4 проникаючих ушкодження не зачепили великі судини, а викликали кровотечу в легенях та зачепили верхівку серця. Крім того, частки легені потрапили через пошкодження. Внаслідок таких поранень кров частково виходила на поверхню, а частково залишалась у грудній порожнині. Такі виявлені під час розтину скупчення крові та встановлення факту крововтрати під час дослідження трупу дають підстави говорити про те, що смерть собаки настала не відразу та собака після нанесення їй цих поранень страждала. Крім того, зазначав, що, виходячи з характеру пошкоджень та кут, під яким такі поранення наносились, виключається факт того, що тварина нападала на того, хто їй завдав таких пошкоджень. Крім того, вказував на те, що коли тварина нападає на людину, то ушкодження наносяться у ділянку шиї. В даному ж випадку ушкодження були нанесені тварині у зафіксованому стані, під час тримання тварини за шкіру;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 28.04.2017 року за участю ОСОБА_6 , який на місці вчинення кримінального правопорушення продемонстрував, як 01.03.2017 року витягнув ніж, який знаходився у нього у внутрішньому кармані куртки, та, тримаючи ніж в правій руці, наніс колото-різані поранення бездомній собаці, точної кількості яких він не пам`ятав. Також ОСОБА_6 продемонстрував, що після нанесення поранень собаці, він пішов до сміттєвих баків, які знаходяться поруч з магазином будівельних матеріалів, куди викинув ніж (а.с. 60-61 т.2).

Оцінивши кожен із зазначених доказів окремо та усі докази в сукупності, суд приходить до висновку про те, що вони є належними, допустимими, достовірними, достатніми і такими, що в повній мірі доводять вину обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 299 КК України, оскільки підтверджують те, що ОСОБА_6 вчинив умисні протиправні дії, що виразились у жорстокому поводженні з твариною, а саме: знущання над твариною із застосуванням жорстоких методів, а невизнання обвинуваченим ОСОБА_6 вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, слід розцінити як його бажання уникнути кримінальної відповідальності за вчинене.

При цьому, суд вважає необґрунтованими покази обвинуваченого, який повідомив суду про те, що собака була агрессивною, вкусила його (а.с.98-99 т.1), тому він вимушений був захищатись і наніс удари ножем собаці з метою самозахисту, з огляду на наступне:

Так, жоден із свідків не зазначив про те, що собака була агресивною, навпаки, показали, що жодного прояву агресії у собаки на прізвисько « ОСОБА_8 » не було. Отже, твердження обвинуваченого та його захисника щодо наявності небезпеки для обвинуваченого з боку собаки, є безпідставними, оскільки такі твердження, спростовуються показами свідків та інформацією зазначеною спеціалістом ОСОБА_17 в судовому засіданні, який , посилаючись на характер пошкоджень у собаки заперечував факт того, що тварина нападала на людину, яка завдавала їй таких пошкоджень.

Висновок травматолога від 03.03.2017 року та консультаційний висновок міського лікаря-рабіолога від 09.03.2017 року, на які посилалась сторона захисту як на підтвердження факту прояву агресії собаки на прізвисько « ОСОБА_8 » та виправдовуючи вчинок ОСОБА_6 (а.с. 98-99 т.1) суд не може сприйняти як належний доказ, оскільки ці документи не підтверджують те, що укушена рана була заподіяна ОСОБА_6 саме собакою на прізвисько « ОСОБА_8 », на ринку «Миру» 01.03.2017 року. При цьому, як було з`ясовано в судовому засіданні, ОСОБА_6 , пояснюючи свій вчинок, зазначав, що собака його вкусила сильно: одна рана була глибокою, друга поменше, йшла кров та він відчував сильний біль і дуже хвилювався за таку отриману рану, проте, пояснити: чому він звернувся до лікаря тільки 03.03.2017 року, тобто, через 2 дні після подій він пояснити не зміг.

Крім того, як зазначалось вище, свідок ОСОБА_13 показала, що коли обвинувачений бив собаку, то у нього вже був перебинтований палець.

Суд не може погодитись із твердженням захисника про те, що стороною обвинувачення не доведено, що в діях ОСОБА_6 була наявна об`єктивна сторона.

Так, об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.1 ст.299 КК України (в редакції, що діяла на момент вчинення обвинуваченим дій), виражалась у двох формах: 1) знущання над тваринами; 2) нацькування тварин одна на одну.

При цьому, обов`язковою ознакою складу злочину у першій із його форм, альтернативно: є або ознака об`єктивної сторони - спосіб (застосування жорстоких методів), або ознака суб`єктивної сторони - хуліганський мотив. Проте, ці дві ознаки можуть і не проявлятися одночасно.

В даному випадку, як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_6 інкримінується знущання над твариною із застосуванням жорстоких методів і про хуліганський мотив мови в обвинувальному акті не йде. І на переконання суду, наявність такої об`єктивної сторони в діях ОСОБА_6 була встановлена в судовому засіданні.

Так, знущання, вчинене із застосуванням жорстоких методів, означає завдання тварині болю, страждань шляхом нанесення ударів, заподіяння ушкоджень.

Відповідно до ст.ст. 1, 4, 17 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження в редакції Закону від 09.12.2015 року, що діяла станом на 01.03.2017 року), жорстоке умертвіння тварин - умертвіння тварин без застосування знеболюючих засобів, що запобігають відчуттю тваринами болю і страху; жорстоке поводження з тваринами це, у тому числі і знущання над тваринами, вчинене із застосуванням жорстоких методів.

Поводження з тваринами ґрунтується на таких принципах: жорстоке поводження з тваринами є несумісним з вимогами моральності та гуманності, спричиняє моральну шкоду людині; заборона жорстоких методів умертвіння тварин; відповідальність за жорстоке поводження з тваринами.

Умертвіння тварин допускається, зокрема, за необхідності оборони від нападу тварини, якщо життя або здоров`я людей знаходиться в небезпеці. При умертвінні тварин мають дотримуватися такі вимоги, зокрема, умертвіння проводиться методами, що виключають передсмертні страждання тварин; забороняється застосовувати негуманні методи умертвіння тварин, що призводять до загибелі від задушшя, електричного струму, больових ін`єкцій, отруєння, курареподібних препаратів, перегріву, та інші больові методи.

Таким чином, зважаючи на зазначені норми права, суд вважає, що з урахуванням вибору знаряддя, механізму та локалізації травм собаки, обвинуваченим обрано жорстокий спосіб її умертвіння, який прирівнюється до знущання над вказаною твариною.

Не заслуговують на увагу, на переконання суду і доводи обвинуваченого та його захисника про недоведеність стороною обвинувачення наявності у діянні ОСОБА_6 суб`єктивної сторони вчиненого злочину, а саме: умислу на знущання над твариною, і як наслідок відсутність в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 299 КК України.

Суд вважає, що суб`єктивно обвинувачений мав усвідомлювати, що обраний ним спосіб умертвіння тварини призводить до її страждань, що порушує як норми моралі, так і норми Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» і на правильність такої позиції, вказують і пояснення спеціаліста завідувач кафедри вірусології, патанатомії та хвороб птиці Сумського НАУ, професора Зон Г.А., який вказав на те, що після нанесення тілесних ушкоджень смерть собаки настала не відразу та собака після нанесення їй цих поранень страждала.

Крім того, об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ст.299 КК України, - є моральні засади суспільства в частині ставлення до тварин. Небезпека цього злочину полягає у тому, що жорстокість, проявлена щодо тварин, стає нормою поведінки, поширюється і на взаємини з людьми, відіграє негативну роль у вихованні молоді.

В даному випадку, в судовому засіданні ОСОБА_6 повідомив, що не звертав уваги на людей, які оточували його, а попереду себе людей не бачив взагалі, при цьому, на переконання суду, він не міг не розуміти, що знаходиться у громадському місці, що свідком його вчинку будуть люди різної вікової категорії. Крім того, пояснення ОСОБА_6 про те, що його ані в момент, ані після прояву жорстокості не хвилювала доля собаки, є вражаючими та такими, що вказують на наявність у нього умислу.

Безпідставними є посилання захисника на норми Правил утримання тварин у місті Суми, що були затверджені рішенням СМР від 19 серпня 2015 року № 4734 МР, щодо відсутності повідка та намордника у собаки на прізвисько « ОСОБА_8 », оскільки зазначені ним норми встановлюють такі права і обов`язки, а також порядок такого утримання тварин щодо фізичних та юридичних осіб, що утримують тварин.

Предметом же кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.299 КК України, є тварини, що належать до хребетних і не має правового значення наявність чи відсутність у таких тварин господарів, їх перебування в стані природної свободи чи в неволі, стан організму тощо. Злочин може вчинятися як стосовно тварин які перебувають у власності, так і безгосподарних тварин.

В даному випадку, в судовому засіданні було встановлено, що собакою на прізвисько « ОСОБА_8 » опікувались (годували, лікували) майже всі працівники ринку «Мира», проте, він був бездомною собакою.

Таким чином, в діях ОСОБА_6 встановлено склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.299 КК України ( в редакції, що діяла на момент вчинення).

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_6 щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину. Проте, ставлення самого обвинуваченого до вчиненого у судовому засіданні виразилась у невизнанні вини; жодних ознак того, що він щиро кається, також не виявлено.

Тобто, обтяжуючих та пом`якшуючих відповідальність обставин судом не встановлено.

Характеризуючи особу обвинуваченого слід зазначити, що ОСОБА_6 є раніше судимою особою, у тому числі за умисні насильницькі злочини, на обліку в диспансерах не перебуває, на момент скоєння кримінального правопорушення будь-якими психічними захворюваннями не страждав, не виявляв ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, офіційно не працює, характеризується посередньо.

Згідно висновку органу пробації (а.с.181-182 т.1) виправлення ОСОБА_6 без ізоляції на певний строк може становити небезпеку для суспільства.

Враховуючи сукупність зазначених обставин, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно призначити в межах санкції статті, у виді арешту на максимальний строк, передбачений санкцією статті (у редакції, яка діяла на момент вчинення злочину і до 04.08.2017 року ), за якою його визнано винним.

У справі потерпілою ОСОБА_7 було заявлено цивільний позов щодо стягнення з ОСОБА_6 на її користь заподіяної їй моральної шкоди, розмір якої вона оцінила у 2500,00 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що жорстоке поводження з собакою на прізвисько « ОСОБА_8 », якою вона опікувалась, шляхом нанесення множинних ножових поранень, що виразились в знущанні над твариною і в подальшому призвели до її загибелі, нанесли їй, нестерпного й глибокого душевного болю, вона була вимушена для приведення себе в стан душевної рівноваги приймати заспокійливі препарати протягом певного часу, однак повністю відносити стан душевного спокою та душевної рівноваги їй не вдалось і на сьогоднішній день. Протягом значного періоду часу після загибелі собаки, вона не могла нормально засипати, а в окремі ночі не спала взагалі.

В судовому засіданні представник потерпілої вимоги цивільного позову підтримав в повному обсязі.

ОСОБА_6 та його захисник просили в задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд, вислухавши учасників процесу, вважає, що в даному випадку факт заподіяння моральної шкоди ОСОБА_7 знайшов підтвердження в судовому засіданні, оскільки факт жорстокого поводження ОСОБА_6 з собакою на прізвисько « ОСОБА_8 » дійсно викликав негативні хвилювання, які глибоко зачепили внутрішній емоційний стан потерпілої, травмували її психіку, вплинули на її настрій, самопочуття та інші цінності, такі як: моральність та гуманність.

Пленум Верховного Суду України у Постанові № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснив судам, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Відповідно до ст. 23 ЦК України при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

В даному випадку, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує, що зазначена шкода заподіяна протиправними, злочинними діями обвинуваченого, враховує характер та обсяг душевних та психічних страждань, характер немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках потерпілої, і вважає, що розумним і справедливим буде в даному випадку стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 моральної шкоди в розмірі 1000,00 грн.

Згідно із ст.ст.118, 124 КПК України з ОСОБА_6 на користь держави необхідно стягнути витрати, пов"язані з проведенням експертиз в розмірі 3349,64 грн.

Крім того, відповідно до ст.100 КПК України необхідно вирішити долю речових доказів у справі.
Керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.299 КК України, призначивши йому покарання за цим законом у виді шести місяців арешту.

Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування завданої їй моральної шкоди - 1000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати по справі за проведену експертизу в сумі 3349,64 грн.

Речові докази: диск DVD-R 4.7 Gb з відеозаписом з нагрудних камер працівників патрульної поліції залишити зберігатись у матеріалах судової справи.

Вирок суду може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Сумської області через Зарічний райсуд м.Суми, а для засудженого з моменту вручення копії вироку.
Суддя ОСОБА_1