Житомирський апеляційний суд
Справа №274/3082/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 190 ч.1, 2 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2018 року Житомирський апеляційний суд
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000218 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Брусилівського районного суду Житомирської області від 01 червня 2018 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичева Житомирської області, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого , не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого за ч.1 та ч.2 ст.190 КК України, -
в с т а н о в и в:
В апеляційній скарзі ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичних обставин скоєння злочинів, встановлених судом, кваліфікації дій обвинуваченого, доведеності його вини, та призначеного судом покарання, просить вирок суду в частині вирішення цивільних позовів змінити. Відмовити у задоволенні цивільних позовів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 в повному обсязі. Вважає вирок суду таким, що не в повній мірі відповідає вимогам кримінального та кримінального процесуального Закону, у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що стосуються задоволення цивільних позовів потерпілих. Зазначає, що судом першої інстанції не було в достатній мірі з`ясовано порядок надання коштів ОСОБА_15 , а саме те, що кошти останньому надавалися не лише у гривні, а і у доларах США. Вказує, що в матеріалах справи та у вироку суду відсутня інформація про те, яким саме чином та по якому курсу долари США були переведені в гривні, а тому вважає, що цивільні позови потерпілих задоволенню не підлягають.
Вироком Брусилівського районного суду Житомирської області від 01 червня 2018 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч. 2 ст.190 КК України та призначено йому покарання:
- за ч.1 ст. 190 КК України у вигляді 1 ( одного ) року обмеження волі,
- за ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді 2 ( двох) років обмеження волі.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначено покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком один рік , якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілих:
- ОСОБА_9 2000 грн.;
- ОСОБА_10 8000 грн.;
- ОСОБА_11 4900 грн.;
- ОСОБА_12 2500 грн.;
- ОСОБА_13 800 грн.,
- ОСОБА_14 2500 грн.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_16 залишено без розгляду.
Вирішено питання щодо речових доказів.

Як встановлено судом та зазначено у вироку, протягом 2014-2015 років, у невстановлені слідством дні та час, з метою заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою своїх знайомих, ОСОБА_7 під виглядом волонтерської діяльності та під приводом надання матеріальної допомоги на лікування військовослужбовців Збройних Сил України, які перебували в зоні проведення Антитерористичної операції на Сході України та матеріального забезпечення правоохоронних органів, які відправлялись для несення служби на блокпостах в зоні проведення АТО, на станції технічного обслуговування свого знайомого ОСОБА_10 , що знаходиться по АДРЕСА_2 , організував систематичний збір коштів для надання благодійної допомоги на вказані вище потреби та отримував їх від своїх знайомих - мешканців м. Бердичева та Бердичівського району для подальшого спрямування на використання для вказаних вище потреб, однак зазначені кошти не використав за призначенням та заволодів ними шахрайським шляхом за наступних обставин.
Так, протягом березня-липня 2014 року, у невстановлені слідством дні та час, ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_9 гроші в загальній сумі 2000 грн., які останній передав чотирма частинами на станції технічного обслуговування по АДРЕСА_2 , для придбання теплого одягу та інших побутових потреб працівникам міліції, які несуть службу в зоні проведення АТО, надання матеріальної допомоги постраждалим військовослужбовців ЗСУ в зоні проведення АТО, які проходять лікування в Житомирській обласній психіатричній лікарні, однак зазначені кошти не використав за цільовим призначенням, а заволодів ними шляхом зловживання довірою ОСОБА_9 .
В подальшому, ОСОБА_7 , побачивши, що його злочинні дії щодо заволодіння грошовими коштами, призначеними на надання матеріальної допомоги залишились непоміченими, продовжив отримувати гроші під приводом для надання благодійної допомоги військовослужбовцям, якими заволодів шахрайським шляхом та отримав кошти від наступних осіб:
- протягом квітня-серпня 2015 року отримав від ОСОБА_10 гроші в загальній сумі 20 000 грн., які останній передав декількома частинами на станції технічного обслуговування по АДРЕСА_2 , для лікування військовослужбовців в зоні проведення АТО, які проходять лікування в Житомирському військовому госпіталі;
- протягом квітня-серпня 2015 року отримав від ОСОБА_11 гроші в загальній сумі 4900 грн., які останній передавав декількома частинами на станції технічного обслуговування по АДРЕСА_2 , неподалік магазину «Пікнік» по АДРЕСА_3 та на центральному кооперативному ринку АДРЕСА_1 по АДРЕСА_4 , для лікування військовослужбовців ЗСУ в зоні проведення АТО, які проходять лікування в Житомирському військовому госпіталі;
- протягом червня-жовтня 2015 року отримав від ОСОБА_16 гроші в загальній сумі 13600 грн., які останній передав декількома частинами на станції технічного обслуговування по АДРЕСА_2 та на автомобільній заправочній станції « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по АДРЕСА_5 , для придбання автомобіля на потреби української армії та лікування військовослужбовців ЗСУ в зоні проведення АТО, які проходять лікування в Житомирському військовому госпіталі;
- в середині липня 2015 року отримав від ОСОБА_12 гроші в загальній сумі 2500 грн., які остання передала за місцем свого проживання по АДРЕСА_6 для лікування військовослужбовців ЗСУ в зоні проведення АТО, які проходять лікування в Житомирському військовому госпіталі;
- протягом червня-липня 2015 року отримав від ОСОБА_13 гроші в загальній сумі 800 грн., які останній передав двома частинами неподалік будинку АДРЕСА_4 та на станції технічного обслуговування по АДРЕСА_2 , для лікування військовослужбовців ЗСУ в зоні проведення АТО, які проходять лікування в Житомирському військовому госпіталі;
- в серпні 2015 року отримав від ОСОБА_14 гроші в загальній сумі 2500 грн., які останній передав двома частинами на станції технічного обслуговування по АДРЕСА_2 для лікування військовослужбовців ЗСУ в зоні проведення АТО, які проходять лікування в Житомирському військовому госпіталі.
Таким чином, ОСОБА_7 шляхом зловживання довірою ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , повторно заволодів чужим майном на загальну суму 44300 грн.

Заслухавши доповідача, доводи захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 в умисних діях, які виразились у заволодінні чужим майном, шляхом зловживання довірою та в умисних діях, які виразились у заволодінні чужим майном, шляхом зловживання довірою, вчиненими повторно, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та в апеляційній скарзі не оспорюється. Дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 та ч.2 ст. 190 КК України кваліфіковані правильно.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено судом першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України та відповідає загальним засадам призначення покарання. Призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання ніким з можливих апелянтів не оскаржується.

Доводи апеляційної скарги про безпідставне задоволення цивільних позовів потерпілих, апеляційний суд вважає необґрунтованими.

Згідно положень ч.1 та ч.3 ст. 373 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта; суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в обвинувльному акті стосовно ОСОБА_7 сума матеріальних збитків завданих потерпілим зазначена у гривнях (т.1 а.п. 3-6)
Згідно позовних заяв потерпілих, останні просять стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 завдану їм матеріальну шкоду, яка зазначена у гривнях та відповідає сумам зазначеним в обвинувальному акті (т.1 а.п. 24-37).
При розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції потерпілі підтримали свої позовні заяви в яких зазначені суми матеріальної шкоди у гривнях.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 в суді першої інстанції не оспорював суми цивільних позовів потерпілих, а лише посилався на те, що після порушення кримінального провадження, зазначені кошти він перерахував до військової частини.
Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим права фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Враховуючи наведене, заявлені потерпілими суми матеріальної шкоди, суд першої інстанції в межах висунутого ОСОБА_7 обвинувачення, дійшов висновку про задоволення позовних вимог потерпілих.
Таким чином, за результатами апеляційного розгляду, колегією суддів не встановлено невідповідності вироку суду вимогам кримінального та кримінального процесуального Закону, у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що стосуються задоволення цивільних позовів потерпілих.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що вирок суду законний та обгрунтований і підстав для його зміни немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Брусилівського районного суду Житомирської області від 01 червня 2018 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців.

Судді: