Справа № 459/997/18
Провадження № 1-кп/459/203/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2018 року Червоноградський міський суд Львівської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Червонограді кримінальне провадження № 0000467 про обвинувачення ОСОБА_4 в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
У провадженні Червоноградського міського суду Львівської області перебуває вказане вище кримінальне провадження.
14.03.2018 року слідчим суддею Червоноградського міського суду Львівської області до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 2 місяці.
Востаннє ОСОБА_4 на підставі ухвали Червоноградського міського суду Львівської області від 01.08.2018 року, продовжено строк тримання під вартою на 60 діб, тобто по 30.09.2018 року включно.
Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою.
Обвинувачений та його захисник заперечили щодо задоволення поданого прокурором клопотання, просять змінити обвинуваченому міру запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.
Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до положень ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.
Крім того, як зазначено у п. 219 рішення Європейського суду з прав людини, питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення у справі "Єчюс проти Литви" (Jecius v. Lithuania), N 34578/97, п.93, ECHR 2000-IX).

Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою належності її продовжуваного тримання під вартою. Але зі спливом певного часу така підозра перестає сама по собі бути виправданням для позбавлення особи свободи і судові органи повинні вмотивовувати свої рішення про продовження тримання її під вартою іншими підставами (рішення у справі "Яблонський проти Польщі" (Jabtoriski v. Poland), N 33492/96, п.80, від 21 грудня 2000 року). Крім того, такі підстави мають бути чітко зазначені національними судами і аргументи "за" і "проти" звільнення з-під варти не повинні бути "загальними й абстрактними" (рішення у справах "Іловецький проти Польщі" [Ilowiecki v. Poland), N 27504/95, п.61, від 4 жовтня 2001 року, та "Смирнова проти Росії" (Smirnova v. Russia), NN 46133/99 і 48183/99, п.63, ECHR 2003-IX).

З огляду на наведене вище, суд вважає, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується в учиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, санкція якого передбачає безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад 5 років, ураховуючи особу обвинуваченого, який не працює, немає постійного місця проживання, може ухилятися від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, раніше судимий, може вчиняти нові злочини, суд дійшов висновку, що ризики, які послужили підставою для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зменшилися, а тому немає підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який.
Вирішуючи питання про розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, наведених вище, судом враховано обставини кримінального правопорушення, майновий стан обвинуваченого. За таких обставин суд вважає, що достатнім для забезпечення виконання останнім покладених на нього обов`язків буде розмір застави у 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 36 820,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 діб, тобто по 25.11.2018 року включно.
Визначити обвинуваченому ОСОБА_4 заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 36 820,00 гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). (одержувач коштів: ТУ ДСА України у Львівській області, , МФО: 820172, Банк одержувача: Державна казначейська служба України, м.Київ, р/р: 0757).
Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документа з відміткою банку, має бути наданий прокурору. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, прокурор має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово Червоноградський міський суд Львівської області.
У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.
У разі внесення застави на обвинуваченого покласти наступні обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; докласти зусиль до пошуку роботи; за наявності, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
У разі невиконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та якщо він, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом слідчого, прокурора або суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, заставу буде звернуто в дохід держави.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1