Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/210/18
Провадження №1-кп/523/533/18
І м е н е м У к р а ї н и
25.04.2018 року м.Одеса
Суворовський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, українця, маючого середньо-спеціальну освіту, одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, 2011 року народження, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-05.07.2016 року Суворовським районним судом м.Одеси за ст.185 ч.1 КК України до штрафу в розмірі 850 грн,
-30.01.2018 року Приморським районним судом м.Одеси за ст.ст.358 ч.1, 358 ч.4, 15 ч.2, 190 ч.2, 70 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75, 76 ч.1 п.п.2, 3, ч.2 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців,
в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України,
13.12.2017 року, приблизно о 12:00 год., ОСОБА_4 , знаходячись в дворі будинку №37 по вул..Чорноморського Козацтва в м.Одесі, побачив раніше знайомого ОСОБА_5 , який тримав у руці мобільний телефон марки «Huawei», чорного кольору.
В цей момент, ОСОБА_4 , маючи намір направлений на заволодіння чужим майном, підійшовши до ОСОБА_5 , та під приводом того, що йому потрібно подзвонити заволодів мобільним телефоном марки «Huawei», модель «LUA-U22», чорного кольору, вартістю 2500 грн, ІМЕІ № НОМЕР_1 ; ІМЕІ № НОМЕР_2 , в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку «Укртелеком» НОМЕР_3 , матеріальної цінності для потерпілого не становить. Далі ОСОБА_4 на ґрунті раптово виниклого умислу, направленого на відкрите заволодіння чужим майном, переслідуючи мету незаконного збагачення, діючи умисно, з корисливих мотивів, ривком з вуха ОСОБА_5 вихопив з вуха блютуз, марки «Jabra», чорного кольору, вартістю 200 грн, та ривком з сумки ОСОБА_5 , вихопив гарнітуру, вартістю 200 грн. ОСОБА_4 з викраденим майном зник в невідомому напрямку, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 2900 грн. Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за викладених в обвинувальному акті обставин визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, не оспорював обставин скоєння кримінального правопорушення, та пояснив, що дійсно того дня вони із його знайомим ОСОБА_5 зустрілися, випивали. Після виниклого між ними словесного конфлікту, коли ОСОБА_5 відмовив йому допомогти із грошовими коштами, він штовхнув ОСОБА_5 , забрав у нього телефон та пішов додому.
Однак, обвинувачений зазначив, що кається у скоєному ним злочині, вчинення протиправного діяння стало наслідком його важкого матеріального становища, станом на даний час потерпілому вже все повернув, потерпілий до нього претензій не має.
Крім того, обвинувачений просив не призначати йому суворого покарання, та врахувати, що він є одруженим, та має на утриманні малолітню дитину.
Так як, ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, підтвердив обставини скоєння злочину, погодився на спрощену форму судового розгляду, а саме просив не досліджувати докази, які він не оспорює, що передбачено ст.349 ч.3 КПК України, наслідки застосування якої роз?яснені учасникам розгляду справи, суд, з?ясувавши думку учасників процесу, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням характеризуючих матеріалів кримінального провадження.
Аналіз всіх даних, покладених в обґрунтування обвинувального акту, дозволяє суду дійти висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому злочинного діяння, і зазначені докази суд вважає належними, допустимими, достовірними і достатніми для постановлення вироку.
Давши оцінку і проаналізувавши всі дані, здобуті в ході судового слідства, суд, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення і кваліфікує його дії за ст.186 ч.2 КК України за ознаками відкрите викрадення чужого майна (грабіж), скоєний повторно.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, у відповідності зі ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його суспільну небезпеку, особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.
Обставин, які згідно ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
При призначенні обвинуваченому покарання, до обставин, які згідно ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 ,суд відносить повне визнання своєї провини обвинуваченим, каяття у вчиненні злочину і сприяння в його розкритті, враховується також його сімейний стан, який одружений, має на утриманні одну малолітню дитину, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 від 28.12.2011 року).
Крім того, при вирішенні питання стосовно призначення покарання обвинуваченому судом враховується думка потерпілого ОСОБА_5 , який в своїй письмовій заяві зазначив, що матеріальних претензій до обвинуваченого не має.
Також при призначенні обвинуваченому покарання суд враховує, що згідно обвинувального акту вбачається та в ході судового розгляду встановлено, що кримінальним правопорушенням ОСОБА_5 спричинено майнову шкоду на загальну суму 2900 грн., яка у ході досудового слідства відшкодована в повному обсязі, шляхом повернення викраденого майна, а саме мобільного телефону марки «Huawei», вартістю 2500 грн, блютуз марки «Jabra», вартістю 200 грн, та гарнітури вартістю 200 грн., цивільний позов не заявлено.
В той же час, при призначенні покарання суд враховує, що відповідно до вимог ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Разом з тим, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом враховується і той факт, що відносно обвинуваченого 30.01.2018 року Приморським районним судом м.Одеси постановлено вирок за ст.ст.358 ч.1, 358 ч.4, 15 ч.2, 190 ч.2, 70 КК України із призначення йому покарання до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75, 76 ч.1 п.п.2, 3, ч.2 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців (за епізодами від 26.07.2016 року, від 28.07.2016 року).
Відповідно до ст.70 ч.4 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Приймаючи до уваги вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення по даному кримінальному провадженню до часу ухвалення вироку Приморського районного суду м.Одеси від 30.01.2018 року, суд, з врахуванням вимог ст.70 ч.4 КК України, вважає за необхідне остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у цьому кримінальному провадженні визначити за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, із зарахуванням частково відбутого покарання за попереднім вироком.
На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, ознайомившись із обвинувальним актом, долученими до нього документами, враховуючи суспільну небезпеку скоєного, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , вік, стан його здоров`я та сімейний стан, обставини скоєного кримінального правопорушення, беручи до уваги постанову Пленуму Верховного суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, і вважає можливим застосувати до нього дію ст.75 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням.
У той же час, відповідно до вимог ст.76 ч.1 п.1, 2 КК України, з метою контролю за поведінкою засудженого для встановлення факту його виправлення, суд вважає за необхідне покласти на засудженого обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції); повідомляти уповноважений орган з питань пробації (кримінально-виконавчу інспекцію) про зміну місця проживання або роботи.
Відповідно до ст.72 ч.3 КК України основні покарання у виді штрафу при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.
Питання про долю речових доказів по даним матеріалам кримінального провадження, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Згідно обвинувального акту під час досудового розслідування витрати на залучення експертів не здійснювались.
Відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування інформації про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 не вбачається.
На підставі вищевикладеного, та керуючись ст.ст. 370, 373-374 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання, що призначено вироком Приморського районного суду м.Одеси від 30.01.2018 року, більш суворим, за даним вироком, визначити ОСОБА_4 , остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, зарахувавши в строк відбуття покарання те покарання, що частково відбуте за попереднім вироком Приморського районного суду м.Одеси від 30.01.2018 року.
У відповідності до ст.ст.75, 76 ч.1 п.п.1, 2 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки.
Зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції); повідомляти уповноважений орган з питань пробації (кримінально-виконавчу інспекцію) про зміну місця проживання або роботи.
Відповідно до ст.72 ч.3 КК України вирок Суворовського районного суду м.Одеси від 05.07.2016 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ст.185 ч.1 КК України до штрафу в розмірі 850 грн виконувати самостійно від даного вироку.
Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м.Одеси від 14.12.2017 року, - скасувати.
Речові докази по матеріалам кримінального провадження - вважати повернутими за належністю.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1