АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/1716/18 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Вимагання
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 серпня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Харківської області ОСОБА_8 на вирок Дзержинського районного суду м.Харкова від 19 лютого 2018 року у відношенні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Харківської області Балаклійського району с. Борщівка, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, працюючого менеджером ТОВ «Беовинторг», в силу ст.89 КК України не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком, ОСОБА_7 засуджений:
- за ч.1 ст.189 КК України до 2 років позбавлення волі;
- за ч.3 ст.357 КК України до штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.
В силу ст. 70 КК України ОСОБА_7 визначене остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки.
Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування покарання з випробуванням на 1 рік 2 місяці з покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України, а саме:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Згідно вироку, в період з 20:00 години 30.09.2017 року до 13:00 години 01.10.2017 року, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилося можливим, ОСОБА_7 , знаходячись та відпочиваючи спільно з малознайомою йому громадянкою Королівства Марокко ОСОБА_9 , спочатку в м. Харкові, а потім в мотелі «Софія», який розташований за адресою: Харківська область, Балаклійський район, с. Бригадівка, вул. Центральна, 16-А, вирішив шляхом вимагання, заволодіти її грошовими коштами. Реалізуючи злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння майном потерпілої, ОСОБА_7 , використовуючи автомобіль «Кіа Rіо», номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві власності його батьку ОСОБА_10 , відвіз потерпілу у безлюдне місце поблизу с. Байрак Балаклійського району Харківської області, де поблизу річки, здійснив на неї психологічний вплив, залякав та паралізував волю до вчинення опору, продемонструвавши наявний у нього пістолет у корпусі чорного кольору та погрожуючи обмеженням свободи пересування потерпілої, а саме, вивезенням її на територію Донецької області. Після чого ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що потерпіла ОСОБА_9 сприйняла погрозу застосування пістолету як реальну та дійсну, попросив передати йому її паспорт громадянки ОСОБА_11 , на що потерпіла після неодноразових вимог ОСОБА_7 , побоюючись застосування до неї насильства погодилася. Таким чином, ОСОБА_7 незаконно заволодів належним потерпілій паспортом громадянки ОСОБА_11 , залишивши його при собі. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_7 висловив вимогу потерпілій зв`язатися зі своїми батьками та попросити перерахувати їй грошові кошти в сумі 20000 доларів США та передати йому, після чого він поверне її паспорт, пригрозивши, що до моменту перерахування вищевказаної суми потерпіла буде знаходитися разом з його знайомим в м. Донецьк. Потерпіла ОСОБА_9 , сприйнявши погрозу зі сторони ОСОБА_7 , як реальну та дійсну, побоюючись за своє життя та здоров`я, усвідомлюючи, що її батьки не в змозі перерахувати вищевказану грошову суму, запропонувала останньому поїхати до її знайомого, за адресою: АДРЕСА_2 , який нібито зможе передати вказані грошові кошти, на що ОСОБА_7 погодився та на автомобілі «Кіа Rіо», номерний знак НОМЕР_1 , який він використовував як знаряддя вчинення злочину, відвіз її за вищевказаною адресою. Приїхавши на вищевказану адресу, ОСОБА_7 повторив свої погрози та вимоги щодо передання йому грошових коштів у сумі 20000 доларів США, але не зміг отримати гроші та далі утримувати потерпілу проти її волі, оскільки вона розповіла про злочинні наміри ОСОБА_7 своєму знайомому Ба Гері Закаріа ОСОБА_12 , який разом з нею вийшов з під`їзду на вулицю, де його побачив ОСОБА_7 та одразу уїхав, залишивши при собі паспорт громадянки ОСОБА_11 , належний потерпілій ОСОБА_9 , яким він незаконного заволодів. 04.10.2017 року приблизно о 17:00 годині ОСОБА_7 , знаходячись поблизу станції метро «Університет» в м. Харкові, де останній домовивися зустрітися з потерпілою з метою отримання від неї грошових коштів за повернення її паспорту громадянки ОСОБА_11 , яким він незаконно заволодів, зустрівся з ОСОБА_9 , але його злочинні дії, спрямовані на незаконне заволодіння грошовими коштами потерпілої за повернення паспорту громадянки ОСОБА_11 , були припинені працівниками національної поліції.
В апеляційній скарзі прокурорпросить вирок суду першої інстанції за обвинуваченням ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання з подальшим звільненням від його відбування, у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосуванням закону, який не підлягає застосуванню ст.75 КК України, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості. Просить постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.189 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі, за ч.3 ст.357 КК України у вигляді 2 років обмеження волі. На підставі ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. В обґрунтування посилається на те, що судом не враховано обставини вчиненого злочину, а саме те, що обвинувачений відвіз потерпілу у безлюдне місце Харківської області, де поблизу річки, здійснив на неї психологічний вплив, залякав та паралізував волю до вчинення опору, продемонструвавши наявний у нього пістолет та погрожував обмеженням свободи пересування потерпілої, а саме вивезенням її на територію Донецької області. Також зазначає про те, що ОСОБА_7 вимагав від потерпілої значну грошову суму, а саме 20 000 доларів США.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти апеляції та просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи із наступного.

Фактичні обставини справи, кваліфікація дій обвинуваченого та його винуватість у вчиненні злочинів ніким не оспорюються, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції у відповідності зі ст. 404 КПК України рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання в межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції послався на ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до положень ст.12 КК України, відносяться до злочину невеликої та середньої тяжкості , відомості про особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України несудимий, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, неодружений, за місцем проживання характеризується задовільно, має постійну роботу.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючу обставину- щире каяття, відсутність обтяжуючих обставин, суд першої інстанції , на думку колегії суддів, правильно обрав йому покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.1 ст. 189 КК України.

З огляду на це, доводи прокурора про необхідність призначення більш суворого покарання за даний злочин не заслуговують на увагу.

Разом із тим, покарання, призначене за ч.3 ст.357 КК України у виді штрафу призначено судом без належного врахування ступеня тяжкості вчиненого. Зокрема, суд виходив лише із класифікації даного кримінального правопорушення, залишивши без уваги особливості конкретного злочину та обставини його вчинення форму вини та корисливий мотив, оскільки незаконне заволодіння паспортом здійснено з метою отримання грошових коштів від потерпілої .

Відповідно до роз`яснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів ( ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення ( форма вини,мотив і мета, спосіб, стадія вчинення , кількість епізодів, характер і ступінь тяжкості наслідків).
З огляду на це, доводи прокурора про необхідність призначення більш суворого покарання за даний злочин є цілком обґрунтованими. Колегія суддів вважає, що за даний злочин необхідно призначити покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч.3 ст. 357 КК України, а тому підлягають задоволенню вимоги апеляційної скарги в цій частині.

Крім того, звільняючи ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, суд належним чином не мотивував своє рішення, зокрема з урахуванням ступеня тяжкості злочину, особи винного та інших обставин справи.

На думку колегії суддів наявні в матеріалах провадження характеризуючі дані про особу обвинуваченого та встановлені судом обставини вчинення ним сукупності злочинів з корисливих мотивів, спосіб їх вчинення із застосуванням залякування потерпілої, при обставинах, в яких такі погрози сприймались потерпілою як реальні, дають підстави вважати, що виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання неможливе, а тому апеляційна скарга прокурора в цій частині підлягає задоволенню.

З урахуванням наведених вище обставин, колегія суддів дійшла висновку,що вирок підлягає скасуванню через неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання та необхідність призначення більш суворого покарання з ухваленням свого вироку на підставі п.2 та п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, відповідно до положень ст. 65 КК України, колегія суддів враховує ступень тяжкості вчинених ним злочинів та наведені вище конкретні обставини їх вчинення, дані про особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України несудимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, працює, неодружений, характеризується задовільно.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, є щире каяття. Обтяжуючих обставин не встановлено.

З огляду на це, ОСОБА_7 необхідно призначити покарання за ч. 1 ст. 189 КК України у виді позбавлення волі, а за ч.3 ст. 357 КК України - у виді обмеження волі у межах , передбачених санкціями даних статей КК України.

Виходячи із положень ч.1 ст. 70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів необхідно призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

На думку колегії суддів, таке остаточне покарання є справедливим та при його реальному відбуванні сприятиме виправленню обвинуваченого та попередженню вчинення ним кримінальних правопорушень.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 404, 405, 407,409, 420 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області задовольнити частково.

Вирок Дзержинського районного суду м.Харкова від 19 лютого 2018 року у відношенні ОСОБА_7 в частині призначення покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_7 покарання :

- за ч.1 ст. 189 КК України у виді позбавлення волі на 2 роки;

- за ч. 3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на 2 роки.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити у виді позбавлення волі на 2 ( два) роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту виконання вироку.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржений шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий -

Судді -