У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2018 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 07 березня 2018 року у кримінальному провадженні № 120 171 000 200 019 21 від 19 лютого 2017 року стосовно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, непрацюючого, який зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
- 30.11.2007 Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;
- 06.03.2008 Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186, ст.ст. 69, 71 КК України на 2 роки 1 місяць позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 03.06.2009 умовно-достроково на 6 місяців 29 днів;
- 28.10.2011 Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 16.08.2015 по відбуттю строку покарання,
засудженого за ст. 395 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 , -
В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком ОСОБА_5 засуджений за ст. 395 КК України на 5 місяців арешту.
Обрано ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Постановлено строк відбуття покарання обраховувати з 07.03.2018.
За вироком суду встановлено наступне.
ОСОБА_5 , який засуджений вироком Дарницького районного суду м. Києва від 28.10.2011 за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі, відбував покарання в Бучанській виправній колонії № 85, звідки звільнився 16.08.2015 та прибув до м. Києва.
21.08.2015 Ірпінським міським судом Київської області, за поданням начальника Бучанської ВК № 85, стосовно ОСОБА_5 встановлено адміністративний нагляд терміном на два роки та встановлено наступні обмеження: заборона залишати своє місце проживання щоденно, в період часу з 22 год.00 хв. до 06 год. 00 хв.; заборона відвідувати місця, де дозволена торгівля та розливання спиртних напоїв; чотири рази на місяць з?являтись на реєстрацію до ОВС; заборона виїздити за межі постійного місця проживання без дозволу органів внутрішніх справ, про що ОСОБА_5 було оголошено 16.08.2015 під розпис у довідці про встановлення адміністративного нагляду та роз?яснено, що не пізніше 19.08.2015 він зобов?язаний зареєструватися в Дарницькому УП ГУ НП в м. Києві, та попереджено про кримінальну відповідальність за ухилення від адміністративного нагляду і несвоєчасне прибуття до обраного місця проживання та реєстрації в ОВС.
ОСОБА_5 вищезазначені правила і обмеження, визначені ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 19.08.2015 про встановлення адміністративного нагляду оголошені під розпис, крім того, останній також був попереджений під розпис, що в разі самовільного залишення місця проживання, а саме: АДРЕСА_1 , з метою ухилення від адміністративного нагляду, він буде притягнений до кримінальної відповідальності у встановленому законом порядку.
19.08.2015 ОСОБА_5 став на адміністративний облік до Дарницького УП ГУ НП в м. Києві, після чого почав виконувати покладені на нього обов?язки відповідно ухвали Ірпінського міського суду Київської області.
Однак, всупереч вказаних в ухвалі суду обмеженням, 19.01.2017 до Дарницького УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 , без поважних причин, на чергову реєстрацію не з?явився, при цьому не повідомивши про будь-яку причину свого неприбуття. В подальшому, під час відвідування адреси мешкання ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 працівниками поліції встановлено, що останній самовільно, без дозволу правоохоронних органів, з метою ухилення від адміністративного нагляду, без поважних причин змінив місце свого проживання, виїхавши до Донецької області, про що, у встановлені строки не повідомив уповноважених працівників Дарницького УП ГУ НП в м. Києві, які здійснювали адміністративний нагляд за ним, чим умисно порушив правила адміністративного нагляду, встановленого ухвалою Ірпінського міського суду Київської області 19.08.2017.
Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_5 в апеляційній скарзі, не оспорюючи фактичні обставини провадження, вважає вирок Дарницького районного суду м. Києва від 07.03.2018 суворим в частині призначеного покарання та просить його змінити та пом?якшити призначене покарання до 2-х місяців арешту, посилаючись на ступінь тяжкості кримінального правопорушення, свою особу, що має батьків-пенсіонерів, які потребують його допомоги та багато інших обставин, які значно зменшують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення обвинуваченого на підтримку доводів апеляційної скарги в повному обсязі, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду законним і обґрунтованим, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_5 , перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_5 у самовільному залишенні місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, докази в якому, окрім показань обвинуваченого та даних про його особу, в силу вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом першої інстанції не досліджувались, оскільки ці обставини ніким не оспорювалися.
Порушень вимог закону при вирішенні судом першої інстанції питання щодо недоцільності дослідження доказів відносно тих обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, колегія суддів не вбачає, не посилається на них і обвинувачений в апеляційній скарзі, дотримуючись вимог ч. 2 ст. 394 КПК України, а тому ці обставини, як і юридична кваліфікація вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, колегією суддів не перевіряються, на виконання приписів ч. 1 ст. 404 КПК України.
Призначене ОСОБА_5 покарання за ст. 395 КК України у виді арешту в повній мірі відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, приписами якої регламентовано, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.
А саме, при призначенні ОСОБА_5 покарання судом першої інстанції були враховані: ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, форма вини вчиненого діяння, щире каяття обвинуваченого та дані, що характеризують його особу.
Проте, на переконання колегії суддів, призначення покарання ОСОБА_5 в близьких до максимальних меж, встановлених в санкції ст. 395 КК України, не відповідає меті покарання.
Так, ОСОБА_5 , як указано у вироку суду, за позицією прокурора, давав послідовні та правдиві показання щодо вчиненого ним кримінального правопорушення, вину свою визнав та щиро розкаявся у вчиненому, що визнано обставиною, яка пом?якшує його покарання.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 - не встановлено.
ОСОБА_5 не перебуває під наглядом лікаря-нарколога чи психіатра, посередньо характеризується за місцем проживання.
Згідно даних досудової доповіді, долученої до даного кримінального провадження стосовно ОСОБА_5 , останній не зловживає спиртними напоями, контролює свою поведінку та мислення, зв?язки з особами з антисоціальною поведінкою не підтримує, визнає відповідальність за свій вчинок, фактори, які підвищують ризик вчинення кримінального правопорушення не виявлені, має готовність до позитивних змін.
Як пояснив ОСОБА_5 суду апеляційної інстанції, він, перебуваючи під адміністративним наглядом, дійсно залишив місце проживання, але це сталося внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, оскільки він повинен був з батьком поїхати до Донецької області, де залишилася без сторонньої допомоги його бабуся похилого віку.
За наведеним, в сукупності, колегія суддів приходить до висновку про можливість пом?якшення ОСОБА_5 покарання у межах санкції, передбаченої ст. 395 КК України, але не у розмірі, якому просить обвинувачений в апеляційній скарзі, а тому апеляційні вимоги обвинуваченого підлягають частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу обвинуваченого задовольнити частково.
Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 07 березня 2018 року у кримінальному провадженні № 120 171 000 200 019 21 від 19 лютого 2017 року стосовно ОСОБА_5 змінити: пом?якшити призначене йому за ст. 395 КК України покарання з 5 (п?яти) місяців до 3 (трьох) місяців арешту.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_5 , який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3