Справа №295/7170/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира
в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового

засідання ОСОБА_2

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження № 0005699 від 27.10.2017 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Борислав Львівської області, громадянки України, неодруженої, на утриманні неповнолітніх дітей немає, тимчасово не працюючої, зареєстрованої та проживаючої АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

за ст. ст. 190 ч.1, 190 ч.2 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

в с т а н о в и в :
У достовірно невстановлені органом досудового розслідування місці, день та час, але не пізніше 26.10.2017 року, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), а саме заволодіння у людей похилого віку шляхом обману грошовими знаками у вигляді банкнотів, що перебувають в обігу та є законним платіжним засобом на території України (валютою України).

З метою створення сприятливих умов для реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), ОСОБА_5 , у достовірно невстановлений день та час, але не пізніше 26.10.2017 року, у достовірно невстановленому місці, придбала невстановлену органом досудового розслідування кількість сувенірних грошових знаків у вигляді банкнотів різними номіналами, які за зовнішнім виглядом нагадують грошову одиниці США (долар США), однак не перебувають в обігу та не є законним платіжним засобом на території США ( не є іноземною валютою) та не підлягають конвертації з валютою України та іншими іноземними валютами, а є сувенірною продукцією.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), ОСОБА_5 , 26.10.2017 року близько 10 год. 15 хв., перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , в якій проживав ОСОБА_7 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, бажаючи збагатитися за рахунок іншої особи, достовірно знаючи, що наявні у неї сувенірні грошові знаки, які за зовнішнім виглядом нагадують банкноти доларів США, однак не перебувають в обігу та не є законним платіжним засобом на території США (не є іноземною валютою) та не підлягають конвертації з валютою України та іншими іноземними валютами, усвідомлюючи похилий вік ОСОБА_7 , шляхом обману запропоновувала ОСОБА_7 здійснити продаж валюти України (гривні) за іноземну валюту (долари США). При цьому ОСОБА_5 повідомила ОСОБА_7 завідомо неправдиві відомості про те, що здійснення відповідної операції купівлі-продажу валюти є вигідним для нього, оскільки грошові знаки у вигляді банкнотів, що перебувають в обігу та є законним платіжним засобом на території України (валюта України) найближчим часок підлягатимуть обміну на банкноти нового зразка, у зв`язку з чим наявні у ОСОБА_7 грошові кошти у валюті України можуть зменшитися. Крім того, ОСОБА_5 запевнила ОСОБА_8 , що наявні у неї грошові знаки, які за зовнішнім виглядом нагадують банкноти доларів США, перебувають в обігу та є законним платіжним засобом на території США (є іноземною валютою) та підлягають конвертації з валютою України та іншими іноземними валютами, а продаж ОСОБА_7 наявної в нього валюти України здійснюватиметься за вигідним для нього курсом.

На підтвердження дійсності намірі здійснити купівлю валюти України ОСОБА_5 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, шляхом обману передала ОСОБА_7 сувенірні грошові знаки у вигляді банкнотів номіналом 100 доларів США кількістю 2 купюри, які за зовнішнім виглядом нагадують грошову одиницю США (долар США), однак не перебувають в обігу та не є законним платіжним засобом та території США ( не є іноземною валютою) та не підлягають конвертації з валютою України та іншими іноземними валютами, а є сувенірною продукцією, які ОСОБА_7 сприйняв як офіційну іноземну валюту.

Будучи введеним в оману, маючи впевненість у щирості слів та дійсності намірів ОСОБА_5 , не усвідомлюючи злочинного умислу останньої, ОСОБА_7 у вказаний день, час та місці, помилково вважаючи, що здійснюватиме продаж наявної у нього валюти України за іноземну валюту, яка перебуває в обігу та є законним платіжним засобом на території США, погодився на пропозицію ОСОБА_5 та добровільно передав останній грошові кошти в розмірі 30000 грн. різними номіналами, вважаючи, що здійснив продаж таким чином ОСОБА_5 валюти України в сумі 30000 грн. за еквівалент іноземної валюти в розмірі 200 доларів США.

Отримавши у вказаний час, місці та спосіб у ОСОБА_7 грошові кошти в розмірі 30000 грн., усвідомлюючи, що відповідні грошові кошти набуті в результаті введення в оману ОСОБА_7 і що передані останньому предмети, які за зовнішнім виглядом нагадують банкноти, у кількості 2 купюр номіналами 100 доларів США є сувенірною продукцією та не зможуть бути використані ОСОБА_7 як платіжний засіб, ОСОБА_5 , доводячи свій злочинний умисел до кінця, приміщення квартири АДРЕСА_2 залишила, розпорядилася вказаними грошовими коштами на власний розсуд, чим спричинила ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 30000 грн. Таким чином, ОСОБА_5 , шляхом обману заволоділа грошовими коштами ОСОБА_7 в розмірі 30000 грн.

Крім того, у достовірно невстановлені органом досудового розслідування місці, день та час, але не пізніше 26.10.2017 року, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, а саме повторне заволодіння у людей похилого віку шляхом обману грошовими знаками у вигляді банкнотів, що перебувають в обігу та є законним платіжним засобом на території України (валютою України).

З метою створення сприятливих умов для реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого повторно, ОСОБА_5 , у достовірно невстановлений день та час, але не пізніше 26.10.2017 року, у достовірно невстановленому місці, придбала невстановлену органом досудового розслідування кількість сувенірних грошових знаків у вигляді банкнотів різними номіналами, які за зовнішнім виглядом нагадують грошову одиниці США (долар США), однак не перебувають в обігу та не є законним платіжним засобом на території США ( не є іноземною валютою) та не підлягають конвертації з валютою України та іншими іноземними валютами, а є сувенірною продукцією.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого повторно, ОСОБА_5 , 27.11.2017 року близько 09 год. 00 хв., перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , в якій проживала ОСОБА_9 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, бажаючи збагатитися за рахунок іншої особи, достовірно знаючи, що наявні у неї сувенірні грошові знаки, які за зовнішнім виглядом нагадують банкноти доларів США, однак не перебувають в обігу та не є законним платіжним засобом на території США (не є іноземною валютою) та не підлягають конвертації з валютою України та іншими іноземними валютами, усвідомлюючи похилий вік ОСОБА_9 , шляхом обману запропоновувала ОСОБА_9 здійснити продаж валюти України (гривні) за іноземну валюту (долари США). При цьому ОСОБА_5 повідомила ОСОБА_9 завідомо неправдиві відомості про те, що здійснення відповідної операції купівлі-продажу валюти є вигідним для нього, оскільки грошові знаки у вигляді банкнотів, що перебувають в обігу та є законним платіжним засобом на території України (валюта України) найближчим часок підлягатимуть обміну на банкноти нового зразка, у зв`язку з чим наявні у ОСОБА_9 грошові кошти у валюті України можуть знецінитися. Крім того, ОСОБА_5 запевнила, що наявні у неї грошові знаки, які за зовнішнім виглядом нагадують банкноти доларів США, перебувають в обігу та є законним платіжним засобом на території США (є іноземною валютою) та підлягають конвертації з валютою України та іншими іноземними валютами, а продаж ОСОБА_9 наявної в неї валюти України здійснюватиметься за вигідним для нього курсом.

На підтвердження дійсності намірі здійснити купівлю валюти України ОСОБА_5 , діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, шляхом обману передала ОСОБА_9 сувенірні грошові знаки у вигляді банкнотів номіналом 100 доларів США кількістю 18 купюр та сувенірні грошові знаки у вигляді банкнотів номіналом 500 грн. у кількості 9 купюр, які за зовнішнім виглядом нагадують грошову одиницю США (долар США) та України (гривню), однак не перебувають в обігу та не є законним платіжним засобом та території США та України ( не є іноземною валютою) та не підлягають конвертації з валютою України та іншими іноземними валютами, а є сувенірною продукцією, які ОСОБА_9 сприйняля як офіційну іноземну валюту.

Будучи введеною в оману, маючи впевненість у щирості слів та дійсності намірів ОСОБА_5 , не усвідомлюючи злочинного умислу останньої, ОСОБА_9 у вказаний день, час та місці, помилково вважаючи, що здійснюватиме продаж наявної у неї валюти України та іноземної валюти за валюту України та іноземну валюту, яка перебуває в обігу та є законним платіжним засобом на території України та США, погодилася на пропозицію ОСОБА_5 та добровільно передала останній грошові кошти в розмірі 4000 грн. різними номіналами, 600 доларів США різними номіналами (що еквівалентно 16148 грн. 18 коп.), 8000 російських рублів різними номіналами (що еквівалентно 3768 грн. 48 коп.), вважаючи, що здійснила продаж таким чином ОСОБА_5 валюти України в сумі 4000 грн., іноземної валюти в розмірі 600 доларів США, 8000 російських рублів за еквівалент іноземної валюти в розмірі 1800 доларів США, валюти України 4500 грн.

Отримавши у вказаний час, місці та спосіб у ОСОБА_9 грошові кошти в розмірі 4000 грн., 600 доларів США, 8000 російських рублів, що у сукупності складає 20226 грн. 67 коп., усвідомлюючи, що відповідні грошові кошти набуті в результаті введення в оману ОСОБА_9 і що передані останній предмети, які за зовнішнім виглядом нагадують банкноти, у кількості 18 купюр номіналами 100 доларів США, 9 купюр номіналом 500 гривень є сувенірною продукцією та не зможуть бути використані ОСОБА_9 як платіжний засіб, ОСОБА_5 , доводячи свій злочинний умисел до кінця, приміщення квартири АДРЕСА_3 залишила, розпорядилася вказаними грошовими коштами на власний розсуд, чим заподіяла ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 20226 грн. 67 коп. Таким чином, ОСОБА_5 , шляхом обману, повторно заволоділа грошовими коштами ОСОБА_9 в розмірі 20226 грн. 67 коп.

Умисні дії обвинуваченої ОСОБА_10 правильно кваліфіковані за ст. 190 ч.1 КК України, які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство); за ст. 190 ч.2 КК України, які виразилися у заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно.

31 травня 2018 року прокурор Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_11 та обвинувачена ОСОБА_5 на підставі ст. ст. 468,469,472 КПК України уклали угоду про визнання винуватості, відповідно до якої ОСОБА_5 добровільно, без примусу та тиску в повному обсязі беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 190 ч.1, 190 ч.2 КК України. Крім того, сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_5 за ст. 190 ч.1 КК України у вигляді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.; за ст. 190 ч.2 КК України у вигляді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн. На підставі ст. 70 ч.1 КК України, шляхом повного складання призначених покарань, остаточне покарання за сукупністю злочинів призначити ОСОБА_5 у вигляді штрафу розміром 90 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1530 грн.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину визнала повністю та підтримала угоду, укладену між нею та прокурором про визнання винуватості.

Захисник в судовому засіданні угоду, укладену між прокурором та її підзахисною підтримала, просить її затвердити. Крі того, просить скасувати арешт накладений на майно і повернути її законному володільцю.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що укладена угода про визнання винуватості відповідає нормам КПК та може бути затверджена судом. Зазначив, що при складнні обвинувального акту та угоди про визнанн винуватості допущена описка в прізвищі обвинуваченої і слід вважати правильним її прізвище ОСОБА_12 .

Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_9 в підготовче судове засідання не з`явилися, просять проводити його у їх відсутність. Письмово підтвердили свою добровільну згоду на укладення угоди між прокурором та обвинуваченою про визнання винуватості. Будь-які претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченоїо немають. Суд, за погодженням з учасниками судового провадження, розглядає справу у відсутність потерпілих.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні, суд має право, зокрема затвердити угоду.

Відповідно до вимог ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до вимог ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди у кримінальному провадженні, у яких беруть участь потерпілий, не допускається, крім випадків надання потерпілим письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Так суду надано письмову згоду потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_7 на укладення угоди про визнання винуватості у даному кримінальному провадженні. При цьому, потерпілі засвідчили, що надання письмової згоди є добровільним, усвідомленим кроком та не є наслідком вчинення будь-яких протиправних дій щодо них.

Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 190 ч.1, 190 ч.2 КК України, які згідно ч.2,3 ст.12 КК України відносяться до злочинів невеликої та середньої тяжкості.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_5 цілком розуміє права визначені п.1-4 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, що передбачені в угоді.

Суд приходить до висновку, що дана угода відповідає вимогам КПК України та може бути затверджена і на ній може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать його вимогам, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконанням обвинуваченим взятих на себе зобов`язань, встановлені фактичні підстави для визнання винуватості.

Питання щодо речових доказів, судом вирішується в порядку ст. 100 КПК України.

Згідно з пунктом 32 «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження» затвердженого постановою КМУ № 1104 від 19.11.2012 року, фінансування витрат, пов`язаних із зберіганням чи пересиланням речових доказів, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, передбачених для утримання органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, який здійснив їх передачу на зберігання.

Зважаючи на те, що автомобіль марки «МАЗДА 6, д.н.з. НОМЕР_1 , має статус речового доказу, він підлягає поверненню його володільцю ОСОБА_13 без будь-яких витрат з боку володільця тимчасово вилученого майна, оскільки такі витрати здійснюються за рахунок коштів державного бюджету, а вимоги третіх осіб щодо сплати коштів за зберігання речових доказів ж неправомірними.

Процесуальні витрати в провадженні відсутні. Арешт на майно підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 375, 475 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
Затвердити угоду від 31 травня 2018 року між прокурором Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_11 та обвинуваченою ОСОБА_5 про визнання винуватості.

ОСОБА_14 визнати винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 190 ч1, 190 ч.2 КК України і призначити їй покарання за цими законами:

-за ст. 190 ч.1 КК України у вигляді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.;

-за ст. 190 ч.2 КК України у вигляді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України, шляхом повного складання призначених покарань, остаточне покарання за сукупністю злочинів призначити у вигляді штрафу розміром 90 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1530 ( одну тисячу п`ятсот тридцять) грн.

Речові докази: сувенірні купюри: номіналом 100 доларів США 18 шт.; 500 гривень 9 шт., які зберігаються в камері схову Житомирського МВ ГУНП знищити; ніж, ікону, дві каблучки, виготовлені із матеріалу ззовні схожого на золото, жіночу косметичку рожевого кольору, грошові кошти в сумі 4668 грн., які зберігаються в камері схову та депозитному рахунку Житомирського ВП ГУНП - повернути ОСОБА_5 ; автомобіль марки "МАЗДА 6" д.н.з. НОМЕР_1 , водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_13 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки "МАЗДА 6" д.н.з. НОМЕР_1 , серія та номер " НОМЕР_2 ", повернути безоплатно його законном володільцю ОСОБА_13 .

Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 30 листопада 2017 року скасувати.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_1