УХВАЛА
Іменем України

07.09.2018 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003659 від 05.09.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся із указаним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив про те, що досудовим розслідуванням встановлено, що 15.08.2018 близько 17.00 год. ОСОБА_5 перебував неподалік приміщення «Бош Авто Сервіс «АВТОДОМ», розташованого за адресою: м. Житомир, пров. 2-й Іподромний, 1-а разом з потерпілим ОСОБА_7 . Вказані особи знаходились у салоні автомобіля марки «BMW D530» реєстраційний номер НОМЕР_1 в кузові зеленого кольору, який належав потерпілому ОСОБА_7 .

У цей же час, день та місці, при вказаних обставинах у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненого повторно.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненого повторно, а саме автомобілем марки «BMW D530» реєстраційний номер НОМЕР_1 в кузові зеленого кольору вартістю 82 000 грн. 00 коп., ОСОБА_5 , у вищевказаний день, час та місці, ввійшовши у довіру потерпілого ОСОБА_7 , попросив в останнього, під приводом купівлі його автомобіля, піти у вищевказаний час в приміщення «Бош Авто Сервіс «АВТОДОМ», що розташоване за вищевказаною адресою та домовитись про діагностику авто. На вказану пропозицію ОСОБА_7 , будучи впевнений у щирості намірів ОСОБА_5 , залишив останнього у вказаному автомобілі, а сам попрямував всередину вказаного приміщення.

ОСОБА_5 , у свою чергу, користуючись тим, що потерпілий ОСОБА_7 залишив в замку запалення ключ від вказаного автомобіля, перебуваючи за його кермом, за допомогою ключа запалювання, запустив двигун авто, та незаконно перемістив вказаний транспортний засіб з місця вчинення злочину та розпорядився ним на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 , повторно незаконно заволодів транспортним засобом, а саме автомобілем марки «BMW D530» реєстраційний номер НОМЕР_1 в кузові зеленого кольору вартістю 82 000 грн. 00 коп., що належить ОСОБА_7 , чим спричинив майнової шкоди на вказану суму.

Своїми умисними діями, які виразилися в незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненному повторно, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України.

Відомості за вказаним фактом внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003356 від 16.08.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, здійснено 25.08.2018 в межах кримінального провадження № 0003356 від 16.08.2018.

Постановою прокурора Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_3 від 29.08.2018 кримінальне провадження № 0003356 від 16.08.2018 приєднано до матеріалів кримінального провадження № 0000198 від 12.01.2018.

Постановою прокурора Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_3 від 05.09.2018 матеріали за підозрою ОСОБА_5 у незаконному заволодінні транспортним засобом («BMW D530» реєстраційний номер НОМЕР_1 в кузові зеленого кольору вартістю 82 000 грн) виділено в окреме провадження, якому Єдиний реєстр досудових розслідувань в автоматизованому режимі присвоїв номер № 0003659 від 05.09.2018.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 15.08.2018;

протоколом огляду місця події від 15.08.2018;

показами потерпілого ОСОБА_7 (протокол допиту від 16.08.2018);

показами свідка ОСОБА_8 (протокол допиту від 22.08.2018);

протоколом пред`явлення особи для впізнання потерпілому ОСОБА_7 від 22.08.2018;

протоколом пред`явлення особи для впізнання свідку ОСОБА_8 від 22.08.2018;

протоколом огляду предмета від 22.08.2018, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_7 .

Поряд з наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, орган досудового розслідування вважає, що у кримінальному провадження існують ризики, передбачені п. п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обумовлюють необхідність продовження застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ризик переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та/або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Відповідний ризик стороною обвинувачення обґрунтовується наступним:

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років. Окрім цього, ОСОБА_5 є підозрюваним у кримінальному провадженні № 0000198 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України. Відповідні матеріали досудового розслідування відкриті стороні захисту для ознайомлення.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_9 від 18.01.2018 у кримінальному провадженні № 0000198 підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 16.03.2018 включно із встановленням заборони залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 42 КПК України підозрюваний зобов`язаний виконувати обов`язки, покладені на нього рішенням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

під час досудового розслідування підозрюваний ОСОБА_5 свідомо порушив умови відповідного запобіжного заходу, місце проживання залишив, ухилившись, таким чином, від органу досудового розслідування;

указана процесуальна поведінка підозрюваного ОСОБА_5 зумовила необхідність зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваного в розшук;

Таким чином, підозрюваний ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленим про підозру у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, усвідомлюючи обов`язки, визначені ухвалою слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, вчинив дії, спрямовані на переховування від органу досудового розслідування.

Отже, ризик переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та/або суду в межах кримінального провадження № 0003659 є високим, у тому числі, з огляду на процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000198, що зумовлює необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ризик знищення, переховування або спотворення речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України).

З матеріалів досудового розслідування вбачається, що місцезнаходження транспортного засобу, в незаконному заволодінні якого підозрюється ОСОБА_5 , органом досудового розслідування не встановлено. Так, органом досудового розслідування не встановлено місцезнаходження автомобіля марки «BMW D530».

З огляду на викладене, сторона обвинувачення вважає, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_5 може вчиняти спроби приховати, знищити вказаний транспортний засіб, який є предметом кримінального правопорушення. Крім того, з моменту незаконного заволодіння відповідним транспортним засобом пройшов відносно незначний проміжоку часу, тому, перебуваючи на волі, ОСОБА_5 може вчиняти спроби перешкодити органу досудового розслідування встановити місцезнаходження транспортного засобу.

Ризик вчинення інших кримінальних правопорушень (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Наявність відповідного ризику у кримінальному провадженні обґрунтовується наступним:

з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності (вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 07.05.2014 ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, призначено покарання, із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік;

ОСОБА_5 є підозрюваним у кримінальному провадженні № 0000198, яке наразі відкрито стороні захисту для ознайомлення. В межах відповідного кримінального провадження ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні сукупності тяжких кримінальних правопорушень (ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України). Про наявність обґрунтованої підозри, окрім матеріалів досудового розслідування, свідчить ухвала слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_9 від 23.08.2018, якою до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Маючи процесуальний статус підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000198, ОСОБА_5 , на думку сторони обвинувачення вчинив інше кримінальне правопорушення, досудове розслідування кого проводиться в межах кримінального провадження № 0003659, оскільки докази, які містяться в матеріалах досудового розслідування свідчать про обґрунтованість пред`явленої підозри.

ОСОБА_5 не має міцних соціальних зв`язків, офіційно не працює, що свідчить про відсутність факторів та обставин, які могли б стримувати підозрюваного від вчинення нових кримінальних правопорушень. Більше того, характер та послідовність вчинення кримінальних правопорушень, інкримінованих ОСОБА_5 , у поєднанні з попереднім притягненням до кримінальної відповідальності за вчинення умисного тяжкого злочину проти власності може свідчити про те, що вчинення кримінальних правопорушень корисливого характеру є способом отримання джерел доходів для прожиття.

За віком ОСОБА_5 не є особою похилого віку та за станом здоров`я не потребує стаціонарного лікування, не одружений, не навчається, не працює, забезпечує свої соціально-побутові потреби за рахунок вчинення корисливих умисних злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_9 від 23.08.2018 підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк дії ухвали слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_9 від 23.08.2018 про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 07.09.2018 (00 год. 00 хв). Відповідний процесуальний строк застосування запобіжного заходу обумовлений строками досудового розслідування кримінального провадження № 0000198.

Поряд з тим, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0003659 закінчується 25.10.2018.

Таким чином, станом на 07.09.2018 підозрюваний ОСОБА_5 вважатиметься таким, до якого не застосовано запобіжний захід.

Разом з тим, наведені вище обставини, а саме, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, процесуальна поведінка підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000198 за ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України, яка полягала в ухиленні від органу досудового розслідування, відомості, що характеризують особу підозрюваного, схильність підозрюваного до вчинення кримінальних правопорушень та ухиленні від слідства свідчить, що ризики, які обумовили застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні № 0000198 мають місце у кримінальному провадженні № 0003659, а тому з метою забезпечення виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків та запобігання настанню ризиків, визначених п.п. 1,2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, сторона обвинувачення просила застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 07.09.2018 (00 год. 00 хв) до 25.10.2018 (00 год. 00 хв).

У судовому засіданні прокурор та слідчий просили задовольнити клопотання, обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою, посилаючись на наявність визначених ст. 177 КПК України ризиків та обґрунтованої підозри вчиненого кримінального правопорушення підозрюваним та недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Підозрюваний та його захисник проти задоволення клопотання заперечували, просив обрати більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, який підозрюваний зобов`язався виконувати, щиро каявся, захисник в судовому вважає клопотання не обґрунтованим, оскільки органами досудового розслідування було навмисно виділено в окреме провадження матеріали по одному кримінальному провадженню, оскільки слідчим суддею було відмовлено в продовженні підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважає, що сторона обвинувачення подала до суду вказане клопотання задля запобігання звільнення ОСОБА_5 щоб він не залишився без запобіжного заходу. Також вказала, що заявлені ризики не існують або значно зменшилися, докази надані слідчим є недопустимими, підозрюваний має стійкі соціальні зв`язки, разом з тим сторона обвинувачення не надала суду докази з приводу наведених в клопотанні ризиків визначених ст. 177 КПК України, також в матеріалах справи відсутні докази, які свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід не може запобігти ризикам, визначеними ст. 177 КПК України.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання та копії долучених до нього матеріалів, якими слідчий і прокурор обґрунтовують доводи клопотання, вважаю, що воно підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ст.177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, у тому числі запобігання спробам переховуватися від органів досудового слідства або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зі змісту ст. 178 КПК України вбачається, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України на слідчого суддю покладено обов`язок відмовити у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у разі не доведення стороною обвинувачення ризиків, передбачених ст. 177 цього кодексу.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбачених ч. 2 ст. 289 КК України, що підтверджується зібраними доказами.

Поряд з наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, орган досудового розслідування вважає, що у кримінальному провадження існують ризики, передбачені п. п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_9 від 18.01.2018 у кримінальному провадженні № 0000198 підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 16.03.2018 включно із встановленням заборони залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , однак під час досудового розслідування підозрюваний ОСОБА_5 свідомо порушив умови відповідного запобіжного заходу, місце проживання залишив, ухилившись, таким чином, від органу досудового розслідування та ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, оскільки ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». А у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча Суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

В частині 1 ст. 88 КПК України вказано, що докази, які стосуються судимостей підозрюваного, обвинуваченого або вчинення ним інших правопорушень, що не є предметом цього кримінального провадження, а також відомості щодо характеру або окремих рис характеру підозрюваного, обвинуваченого є недопустимими на підтвердження винуватості підозрюваного, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

При обранні запобіжного заходу слідчий суддя зважає на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, враховує тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у його вчиненні, його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, має зареєстроване місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Зважаючи на викладене, та оскільки прокурором не було доведено, що застосування жодного із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризику можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, тому слідчий суддя дійшов до висновку про необхідність застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту за місцем, як встановлено судом, постійного проживання, що є достатнім для запобігання зазначеного ризику.

За положеннями частин 1 та 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

На підставі наведеного та, керуючись ст. ст. 176-178, 181, 184, 193, 194, 196, 205, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання задовольнити частково.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою місця проживання, а саме: АДРЕСА_1 , строком на два місяці.
Заборонити підозрюваному ОСОБА_5 залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , протягом строку тримання під домашнім арештом без застосування електронних засобів контролю.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

прибувати за кожною вимогою до суду, органу досудового розслідування та прокуратури;

прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю, а саме за викликом;

не відлучатися із місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду,

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання до СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, що не були присутні в судовому засіданні з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя