АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/1280/2018 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2018 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07 лютого 2018 року,
за участю:

представника власника майна ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07.02.2018 року задоволено частково клопотання прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 та накладено арешт на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 31: земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,3298 кв. м., кадастровий номер -:05:005:0082, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 31; вбудоване нежитлове приміщення офісу за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 45,6 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 24424729; квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 16,9 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 35612550; нежитлові приміщення з № 1 по № 6 (групи приміщень № 7а) (в літ. А), за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 69,4 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 30753241; квартиру за адресою: АДРЕСА_5 , що належать на праві приватної власності ОСОБА_8 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) та заборонено ОСОБА_8 та іншим особам, у володінні чи користуванні яких перебуває вищевказане майно, розпоряджатися ним будь-яким чином.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, прокурор у провадженні подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову, якою клопотання прокурора про накладення арешту на майно ОСОБА_8 задовольнити.

Мотивуючи апеляційні вимоги апелянт зазначає, що 30.01.2018 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191,ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України, що передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна, а тому у слідчого судді були всі підстави для задоволення клопотання. Крім того, остання заволоділа грошовими коштами у сумі 3 232 169 107, 08 грн., які належать державі та збитки до цього часу відшкодовані не були.

В судове засідання у справі прокурор не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду. Тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутністю прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді апелянт не пропустив, а його апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Що стосується безпосередньо апеляційної скарги, то слід звернути увагу на такі обставини.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим відділом управління особливо важливих справ Департаменту міжнародно-правового співробітництва Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000400 від 31.01.2013 року за фактами вчинення створеною колишнім Президентом України ОСОБА_9 злочинною організацією тяжких та особливо тяжких злочинів, пов`язаних із привласненням майна або заволодінням ним шляхом зловживання службовим становищем організованою групою в особливо великих розмірах, легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, в т.ч. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 5 ст. 191, ч. З ст. 209 та іншими статями КК України.
Досудове розслідування здійснюється стосовно створення злочинної організації ОСОБА_9 та її структурного підрозділу під керівництвом ОСОБА_10 з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, а також вчинення у її складі низки кримінальних правопорушень, зокрема заволодіння чужим майном, коштами державних та інших банківських установ, державних підприємств паливно - енергетичного сектору економіки в особливо великих розмірах, ухилення від сплати податків, легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, організації фіктивного підприємництва, тобто створення та придбання суб`єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності, що заподіяло велику матеріальну шкоду, а також щодо інших злочинів.
Згідно клопотання, у березні 2010 року колишній Президент України ОСОБА_9 організував та очолив злочинну організацію з метою отримання незаконного доходу внаслідок вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів у сфері економіки, у тому числі проти державної власності.
До складу злочинної організації ОСОБА_9 , увійшов окремий структурний підрозділ під керівництвом ОСОБА_8 , до складу якого увійшли ОСОБА_11 та інші учасники.
ОСОБА_8 , будучи власником ПАТ «Діапазон-Максимум Банк» (наразі - ПАТ «Вернум Банк») та обіймаючи посаду голови наглядової ради цієї банківської установи, особисто вибудувала структуру підконтрольного їй окремого підрозділу злочинної організації, керувала діями підконтрольних учасників, у тому числі громадян Латвійської Республіки, об`єднаних за певними напрямками злочинної діяльності.
Згідно клопотання, за безпосередньої участі учасника злочинної організації ОСОБА_8 службові особи ПАТ ПАК «Нафтогаз України» та ДАТ «Чорпоморнафтогаз» у 2010 - 2012 роках, у складі злочинної організації ОСОБА_9 , шляхом забезпечення отримання ДАТ «Чорпоморнафтогаз» від ПАТ НАК «Нафтогаз України» двох безпроцентних позик та участі v :нкурсних торгах фіктивних іноземних компаній, здійснили закупівлю у компаній - нерезидентів HIGHWAY INVESTMENT PROCESSING LLP» та «RIGAS KUGU BULEVATA» двох морських бурових установок на загальну суму 800 млн. доларів США, при реальній їх загальній вартості 389 млн. 300 тис доларів США, та заволоділи державними коштами у сумі більше 400 млн. доларів США.
Зокрема, виконуючи свою роль у вчиненні вказаного злочину, в один із днів першої половини 2010 року ОСОБА_8 та інший учасник злочинної організації запропонували своїм знайомим представникам підприємств «HIGHWAY INVESTMENT PROCESSING LLP» і «ROGAS KUMU BULEVATA», на яких вони мали певний вплив, бути посібниками у вчиненні заволодіння спільно з ними та іншими учасниками злочинної організації грошовими коштами ПАТ «ДАК Чорноморнафтогаз» в особливо великих розмірах, обіцяючи за це грошову винагороду та вчиняла інші дії. В подальшому ОСОБА_8 через підконтрольні їй підприємства, в тому числі «HIGHWAY INVESTMENT PROCESSING LLP» здійснювала весь комплекс дій необхідних для досягнення злочинної мети.
На думку прокурора, учасники злочинної організації за безпосередньої участі ОСОБА_8 незаконно заволоділи чужим майном - грошовими коштами Публічного акціонерного товариства Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» (далі- ПАТ «ДАК «Чорноморнафтогаз») в сумі 3 232 169 107,08 грн., що заподіяло матеріальну шкоду цьому підприємству в особливо великому розмірі, складання та видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, а також вчинення дій, спрямованих на приховання та маскування незаконного походження коштів, одержаних внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, чи володіння ними, прав на такі кошти, джерела їх походження, вчинених в особливо великому розмірі, повторно.
У кримінальному провадженні 29.01.2018 року у порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_8 . Цього ж дня слідчим складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191,ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України, яке у відповідності до вимог статті 278 КК України вручено 30.01.2018 року ОСОБА_8
31.01.2018 року прокурор відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно підозрюваної ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000400.
07.02.2018 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва клопотання прокурора було частково задоволено.
З таким рішенням слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на такі обставини.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити показання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінального-правового характеру у виді конфіскації майна.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на майно ОСОБА_8 , перевірялись судом першої інстанції, при цьому було досліджено матеріали судового провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя встановив, що є достатні підстави вважати, що частина майна, зазначена у клопотанні прокурора, відповідає критеріям ч. ч. 1, 5 ст. 170 КПК України.

З урахуванням цього слідчий суддя, встановив належні правові підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання органу досудового розслідування в частині накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_8 , з огляду на наявні в матеріалах провадження дані про повідомлення підозри у вчиненні останньою кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191,ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України.

Матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення чи відчуження майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, слідчий суддя у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 173 КПК України наклав частково арешт на нерухоме майно, що належать підозрюваній, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання про арешт майна, слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що накладення арешту на корпоративні права, цінні папери та частину нерухомого майна, що належать ОСОБА_8 , буде надмірним втручанням у права та інтереси законного власника, яке не виправдовує потреби кримінального провадження, а відтак доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині є безпідставними.

Доводи прокурора про наявність заподіяних збитків державіє не переконливими, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання були повно та об`єктивно досліджені всі матеріали провадження, з яких вбачається, що цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла остаточного висновку, що рішення слідчого судді суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07 лютого 2018 року, якою задоволено частково клопотання прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 та накладено арешт на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 31: земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,3298 кв. м., кадастровий номер -:05:005:0082, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 31; вбудоване нежитлове приміщення офісу за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 45,6 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 24424729; квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 16,9 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 35612550; нежитлові приміщення з № 1 по № 6 (групи приміщень № 7а) (в літ. А), за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 69,4 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 30753241; квартиру за адресою: АДРЕСА_5 , що належать на праві приватної власності ОСОБА_8 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) та заборонено ОСОБА_8 та іншим особам, у володінні чи користуванні яких перебуває вищевказане майно, розпоряджатися ним будь-яким чином, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

__________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_12 ОСОБА_4