Справа № 216/4427/18
Провадження № 1-кс/216/4078/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
про застосування запобіжного заходу
у вигляді тримання під вартою

27.08.2018 місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Слідчий суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 клопотання слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Криворізької місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про застосування до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001409 від 23.07.2018 року,
сторони кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
підозрюваний ОСОБА_5 ,
захисник ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

22.08.2018 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Дане клопотання мотивоване наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи не зняту та не погашену в установленому порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та перебуваючи на волі, в період випробувального терміну, знову вчинив умисні корисливі злочин проти власності за наступних обставин.

Так, 22.07.2018 року, приблизно о 11.00 годині, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи повторно, маючи намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, прийшов до території домоволодіння АДРЕСА_1 та через калитку потрапив на її територію, де підійшов до вхідних дверей будинку, який розташований за вищевказаною адресою, та через незачинені на замок двері проник до його приміщення, звідки таємно викрав належний потерпілій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мобільний телефон Nokia 1280, imei: НОМЕР_1 , вартістю 300 гривень, після чого з місця скоєння кримінального правопорушення з викраденим майном втік та розпорядився ним на власний розсуд, тим самим заподіяв своїми умисними протиправними діями потерпілій ОСОБА_7 майнового збитку на вказану суму.

Умисні дії ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у житло.

Крім того, 23.07.2018 року у невстановлений досудовим розслідуванням час у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виник злочинний намір, направлений на проникнення до приміщення будинку АДРЕСА_1 , в якому проживає ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та заволодінням майном останньої з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи. Реалізуючи свій злочинний намір, приблизно о 11.30 годині цього ж дня, ОСОБА_5 , будучи особою, яка раніше вчинила розбій, прибув до території вказаного домоволодіння та через незачинену на замок калитку пройшов на її територію, де поблизу незачинених вхідних дверей будинку побачив ОСОБА_7 , підійшовши до якої, напав на неї та штовхнув останню в ділянку грудної клітини у бік приміщення будинку, після чого вслід за останньою проник до її житла, де став наносити гр-ці ОСОБА_7 удари кулаками по тулубу. Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, ОСОБА_5 , знаходячись у кухні будинку АДРЕСА_1 , з шухлядки взяв кухонний ніж, тим самим підшукав собі знаряддя злочину, та висловлюючи погрози застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я ОСОБА_7 , а саме під погрозою позбавлення її життя, демонструючи кухонний ніж, став вимагати надати йому грошові кошти які в неї є, тим самим подавив можливу волю до опору з боку потерпілої. Реально сприймаючи погрози ОСОБА_5 , потерпіла ОСОБА_7 отримавши удари від останнього, будучи похилого віку, і не в змозі протистояти переважаючому у фізичному розвитку ОСОБА_5 , турбуючись за своє життя та здоров`я, видала останньому належні їй грошові кошти в сумі 900 гривень. Після чого ОСОБА_5 , отримавши грошові кошти, з місця скоєння кримінального правопорушення з викраденим майном втік та розпорядився ним на власний розсуд, тим самим заподіяв своїми умисними протиправними діями потерпілій ОСОБА_7 майнового збитку на вказану суму.

Умисні дії ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кваліфіковані за ч. 3 ст. 187 КК України за ознаками нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого особою, яка раніше вчинила розбій, поєднаний з проникненням у житло.

У вчиненні кримінального правопорушення підозрюється:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянин України, без освіти, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працюючий, проживаючий без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 10.02.2003 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 185 ч. 3, 263 ч. 2, 70 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.

- 08.10.2003 року Довгинцівським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 309 ч. 1 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий строк за вироком від 10.02.2003 року та остаточно призначене покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 15.02.2006 року із Криворізької ВК Дніпропетровської області №80 по відбуттю строку покарання.

- 04.06.2007 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. ст. 185 ч. 3, 187 ч. 3, 70 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 23.01.2014 року із Сокальської ВК Львівської області №47 по відбуттю строку покарання.

- 31.08.2017 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75, 73 ч. 1 п. п. 1, 2 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 роки.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є, зокрема, наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення особою кримінального правопорушення. Згідно ч.1 ст. 178 КПК України для вирішення питання щодо застосування запобіжного заходу суд повинен враховувати вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним та обвинуваченим кримінального правопорушення.

Так, в ході проведеного досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні зібрано доказову базу, яка є достатньою, належною та допустимою, на підставі якої є цілковита обґрунтованість підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні зазначених вище кримінальних правопорушень.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні вказаних вище кримінальних правопорушень є обґрунтованою та доводиться системою належних, достатніх та допустимих доказів, зокрема допитами потерпілої, свідків, протоколом огляду місця події кримінального правопорушення, протоколом огляду речей, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілій, слідчим експериментом з потерпілою. Зокрема, протоколом прийняття заяви від ОСОБА_7 від 23.07.2018 року; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 від 24.07.2018 року; протоколом огляду місця події від 23.07.2018 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілій ОСОБА_7 від 02.08.2018 року; слідчим експериментом за участю потерпілої ОСОБА_7 від 02.08.2018 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 02.08.2018 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 02.08.2018 року; протоколом огляду від 02.08.2018 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання свідкові ОСОБА_9 від 02.08.2018 року; речовими доказами; іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу необхідно враховувати, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачується; вік і стан здоров`я обвинуваченого; репутацію обвинуваченого; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого у місці постійного проживання; наявність судимостей у обвинуваченого та ін.

Тому з врахуванням вимог положень ч.1 ст. 178 КПК України необхідно зазначити обставини, з огляду на які є достатньо підставі, щоб говорити про наявність, актуальність та високу ймовірність настання ризиків, які передбачені п. п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 187 КК України, у якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, оскільки санкція частини ч. 3 ст. 187 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 12 років.

Підозрюваний ОСОБА_5 раніше вже неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст.187 КК України, у результаті чого відбував призначене судом покарання. Такий факт вказує на певну схильність у підозрюваного вчиняти корисливі кримінальні правопорушення та не можливість, не бажання жити відповідно до існуючих норм, які існують в суспільстві та в державі, не вчиняючи інші злочини.

31.08.2017 року вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України, ОСОБА_5 був засуджений до покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75, 73 ч.1 п.1, 2 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 роки.

Таким чином, підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, саме в період зазначеного іспитового строку, які скоїв умисно, відносно однієї жінки похилого віку у короткий проміжок часу з застосуванням насильства, що свідчить про те, що підозрюваний, усвідомлюючи віктимну поведінку потерпілої, що виражається у її неспроможності чинити опір останньому, може і в подальшому вчинити відносно неї нове кримінальне правопорушення та незаконно впливати на неї у цьому ж кримінальному провадженні.

Вивченням особистості підозрюваного ОСОБА_5 встановлено: у м. Кривому Розі не зареєстрований, не одружений, на утриманні малолітніх дітей не має, не має постійного місця роботи (не має джерела доходів), не навчається. За станом здоров`я триматися у місцях попереднього ув`язнення може, тяжкими хворобами не хворіє.

Вказані обставини свідчать про високу ймовірність настання таких ризиків, як переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконний вплив на потерпілу у цьому ж кримінальному провадженні та вчиненні інших кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, зокрема, правовим позиціям, викладеним у п. 35 Рішення ЕСПЛ «Летельє проти Франції», обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Вирішуючи питання обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом повинно бути враховано, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суровості в оцінці цінностей суспільства.

Тому, з огляду на вище викладене, з метою попередження з боку підозрюваного можливої злочинної поведінки, за для попередження інших ризиків, які вказані вище, для забезпечення виконання підозрюваним його обов`язків щодо участі в кримінальному провадженні та для створення умов для швидкого здійснення кримінального провадження, керуючись вимогами ст. ст. 40, 131, 132, 176 178, 183, 184, 194 КПК України, слідчий просив клопотання задовольнити.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 клопотання підтримав та просив його задовольнити.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 , кожен окремо, заперечували проти задоволення клопотання та просили обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, враховуючи обставини справи й особу підозрюваного, зокрема недостатню на даний час обґрунтованість підозри, наявність у підозрюваного дружини, неповнолітніх дітей і матері похилого віку, а також постійного місця проживання.

Заслухавши учасників судового засідання, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, а також дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до висновку про те, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Загальним правилом, яке випливає із рішень ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. «Вемгофф проти Німеччини», від 24 липня 2003 р. у справі «Смірнови проти Росії», є те, що особа, обвинувачена у правопорушенні, має перебувати на волі до початку судового розгляду її справи, якщо держава не наведе відповідних і достатніх підстав для тримання під вартою цієї особи. Тобто держава має довести необхідність тримання під вартою особи, а суди, виходячи із презумпції на користь свободи, вирішити, на основі принципу змагальності, чи є достатні підстави для тримання особи під вартою.

У справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) ЄСПЛ зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).

ЄСПЛ визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.

ЄСПЛ робить висновок, що перед застосуванням до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою національний судовий орган повинен обов`язково розглянути можливість застосування інших, альтернативних триманню під вартою, заходів. Позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (п. 31 рішення ЄСПЛ у справі «Амбрушкевич проти Польщі»).

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна. Підозрюваний свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не визнає повністю. Разом з тим підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень обґрунтовується такими доказами: протоколом прийняття заяви від ОСОБА_7 від 23.07.2018 року; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 від 24.07.2018 року; протоколом огляду місця події від 23.07.2018 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілій ОСОБА_7 від 02.08.2018 року; слідчим експериментом за участю потерпілої ОСОБА_7 від 02.08.2018 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 02.08.2018 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 02.08.2018 року; протоколом огляду від 02.08.2018 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання свідкові ОСОБА_9 від 02.08.2018 року.

Підозрюваний ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за аналогічні злочини, підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень в період іспитового строку, не працює, не одружений, неповнолітніх дітей або інших непрацездатних осіб на утриманні не має, зареєстрованого місця проживання не має, мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .

Ураховуючи наведене, оцінивши на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів всі обставини в сукупності, слідчий суддя вважає, що за відсутності міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи та зареєстрованого місця проживання, підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, усвідомлюючи скоєне, побоюючись покарання та відповідальності за вчинене, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, намагатись незаконно впливати на потерпілу в цьому кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ураховуючи вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, фактичні обставини справи, особу підозрюваного, а також характер вчинених злочинів, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками в справі, слідчий суддя вважає, що є достатні підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя погоджується з наведеними прокурором підставами для застосування такого запобіжного заходу, оскільки встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Інші більш м`які запобіжні заходи у даних фактичних обставинах не є достатніми, тому що існують ризики, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу в цьому кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, тому слідчий суддя не вбачає підстав для можливості застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою, як таких, що недостатні для запобігання ризиків та виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Разом з тим слідчий суддя вважає за необхідне скористатись правом не визначати розмір застави, оскільки злочин вчинено із погрозою застосування насильства (п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 193-196, 369-372 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Криворізької місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про застосування до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001409 від 23.07.2018 року, задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 15.45 год. 25.10.2018 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним, який перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Копію зазначеної ухвали мені ________________________________________________

_________________________________________________ (повне прізвище ім`я, по-батькові)

вручено ____ __________ 201__ року о ____ годині ____ хвилин...

Одночасно роз`яснено порядок її оскарження.

Підозрюваний __________________ (підпис)