Апеляційний суд міста Києва
У Х В А Л А
про залишення апеляційної скарги без руху

26 квітня 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_1 , розглянувши апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_2 та потерпілого ОСОБА_3 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 20 березня 2018 року,

в с т а н о в и в:

Згідно з вироком Деснянського районного суду м. Києва від 20 березня 2018 року ОСОБА_2 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 121 КК України та засуджено до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України суд звільнив ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки, та поклавши на нього обов`язки, передбачені законом.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та відшкодування процесуальних витрат.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_2 та потерпілий ОСОБА_3 , кожен окремо, подали апеляційні скарги, в яких просять: ОСОБА_2 - скасувати вирок Деснянського районного суду м. Києва від 20 березня 2018 року про визнання його винним у пред`явленому обвинуваченні за ст. 121 ч. 1 КК України та ухвалити новий вирок; ОСОБА_3 - скасувати вирок Деснянського районного суду м. Києва від 20 березня 2018 року про визнання ОСОБА_2 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст. 121 ч. 1 КК України та ухвалити новий вирок про визнання ОСОБА_2 винуватим у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого статтею 128 КК України.

Перевіривши апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_2 та потерпілого ОСОБА_3 на предмет їх відповідності вимогам ст. 396 КПК України, вважаю, що вони підлягають залишенню без руху, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог, передбачених п. 4 ч. 2 ст. 396 КПК України, в апеляційній скарзі, поряд з іншими даними, повинні бути зазначені вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Між тим, як вбачається зі змісту апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_2 та потерпілого ОСОБА_3 , ці вимоги закону дотримані не були.

Так, вимоги апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_2 про скасування вироку суду щодо ньогота ухвалення нового вироку, так само як і вимоги апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_3 про скасування вироку щодо ОСОБА_2 та ухвалення нового вироку про визнання останнього винуватим у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого статтею 128 КК України, не узгоджуються з вимогами ст. ст. 407 та 420 КПК України, які визначають повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги та підстави для ухвалення нового вироку, який зокрема може бути ухвалено лише у разі необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення або необхідності застосування більш суворого покарання, тобто за будь-яких обставин, які погіршують становище обвинуваченого.

Між тим, за змістом апеляційних скарг, як обвинуваченого, так і потерпілого, питання про погіршення становища обвинуваченого в них не стоїть і не може стояти.

Незважаючи на вказані вимоги закону в поданих апеляційних скаргах не наведено будь-якого обґрунтування необхідності ухвалення нового вироку за результатами їх апеляційного розгляду.

Більш того, в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_2 взагалі не зазначено, який саме новий вирок повинен ухвалити суд апеляційної інстанції за результатами розгляду його апеляційної скарги.

Крім цього, оспорюючи обґрунтованість висновків суду щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_2 , обидва апелянта не зазначають про наявність жодних клопотань про повторне дослідження обставин, встановлених під час судового провадження в суді першої інстанції, які, на їх думку, були досліджені не повністю або з порушеннями, що потягло за собою неправильну їх оцінку вказаним судом.

Враховуючи наведе, а також ту обставину, що, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, подані обвинуваченим ОСОБА_2 та потерпілим ОСОБА_3 апеляційні скарги не можуть бути визнані такими, що за своїм змістом відповідають вимогам закону, а саме вимогам, передбаченим ч. 2 ст. 396 КПК України, оскільки зазначені в апеляційних скаргах вимоги виходять за межі повноважень суду апеляційної інстанції, які передбачені законом, а самі скарги не містить належного обґрунтування для скасування вироку суду, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Наведені в ухвалі судді-доповідача недоліки апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_2 та потерпілого ОСОБА_3 є перешкодою для відкриття апеляційного провадження, а тому, відповідно до вимог, передбачених ч. 1 ст. 399 КПК України, вони підлягають залишенню без руху, з наданням вказаним вище особам достатнього строку для усунення зазначених недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 398, 399 КПК України,

у х в а л и в :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_2 та потерпілого ОСОБА_3 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 20 березня 2018 року, ухвалений щодо ОСОБА_2 залишити без руху, встановивши строк для усунення виявлених недоліків десять днівз дня отримання копії цієї ухвали особами, які подали апеляційні скарги.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду м. Києва
ОСОБА_1

Справа № 11-кп/796/1153/2018