Справа № 635/2530/18
Провадження № 1-в/635/360/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 року

Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретар - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області подання в.о. начальника Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)», голови спостережної комісії при Харківській державній адміністрації Харківської області щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, з середньо-технічною освітою, неодруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , неодноразово судимий, в останній раз:

- 05.12.1996 р. Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 140, ч. 1 ст. 46 КК України в редакції 1960 року до 2 років позбавлення волі з от строчкою виконання вироку на 1 рік;

- 17.10.1997 р. Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 143, ч. 3 ст. 42, ст. 43 КК України в редакції 1960 року до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 07.12.2001 р. по відбуттю строку покарання;

- 27.11.2003 р. Чевонозаводський районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 07.08.2006 р. умовно-достроково на невідбутий строк покарання 07 місяців 10 днів позбавлення волі;

- 22.11.2010 р. Червонозаводський районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року обмеження волі, звільнений 26.08.2011 р. умовно-достроково на невідбутий строк покарання 04 місяці 22 дні;

- 02.08.2013 р. Зміївським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

з а с у д ж е н и й: 16.11.2015 р. Зміївським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;

про умовно-дострокове звільнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 засуджений 16 листопада 2015 року Зміївським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі.
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 04 лютого 2016 року зараховано засудженому ОСОБА_4 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 28.07.2015 р. по 06.08.2015 р. відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 26 листопада 2015 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 08 серпня 2017 року ОСОБА_4 замінено невідбуту частину покарання у виді 01 року 03 місяців 02 днів позбавлення волі більш м`яким у виді обмеження волі на той же строк.

Залік 24 дні, 02 місяця 28 днів, 09 днів.

Початок строку відбування покарання 14.11.2015 року.

Кінець строку відбування покарання 17.10.2018 року.

В.о. начальника Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)», голова спостережної комісії при Харківській державній адміністрації Харківської області звернулися до суду з подання щодо засудженого ОСОБА_4 , яким просять вирішити питання про його умовно-дострокове звільнення на невідбутий строк.

Особи, які беруть участь у кримінальному провадженні надали суду заяви про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Суд, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення подання, дослідивши матеріали справи, матеріали особової справи, вважає подання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З наданих суду матеріалів та матеріалів особової справи засудженого вбачається, що засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 16 листопада 2015 року. За час перебування в Харківській установі виконання покарань (№27) режим не порушував, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався.

З 26 лютого 2016 року ОСОБА_4 відбував покарання в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)», випадки порушення вимог режиму відбування покарання не допускав, один раз заохочувався адміністрацією установи, характеризувався позитивно.

З 01 вересня 2017 року ОСОБА_4 відбуває покарання в Державній установі «Хролівський виправний центр («140)». ОСОБА_4 працевлаштований на контрагентських об`єктах різноробом. За час відбування покарання в установі засуджений допускав випадки порушення вимог режиму відбування покарання, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності один раз, заохочувався адміністрацією установи три рази. У відношенні до представників адміністрації виправного центру ввічливий, тактовний, дотримується правомірних взаємовідносин, виконує їх законні вимоги. До основної роботи та не оплачуваних робіт з благоустрою установи ставиться сумлінно, проявляє в роботі розумну ініціативу. Виконує передбачені законом вимоги персоналу, при виконанні робіт із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок, порушень техніки безпеки не допускає.

ОСОБА_4 приймає участь в організації і проведенні культурно-масових та фізкультурно-оздоровчих заходів серед засуджених, приймає участь в програмі диференційованого впливу на засуджених «Фізкультура та спорт», «Підготовка до звільнення».

Рішенням комісії Державної установи «Хролівський виправний центр №140» від 21 вересня 2017 року відмовлено ОСОБА_4 в направленні матеріалів до суду щодо застосування до нього положень ст. 81 КК України, як особі, яка не довела своє виправлення.

Виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання

Відповідно до положень ст. 81 КК України особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

За змістом цього кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.
Згідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.
Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.
Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи, ОСОБА_4 прибув до Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» 01 вересня 2017 року.

Відповідно до довідки про працевлаштування від 03.04.2018р. засуджений ОСОБА_4 у вересні 2017 року у майстерні установи відпрацював 4 робочих дні, у жовтні 2017 року у майстерні установи відпрацював 10 робочих днів, у листопаді 2017 року у майстерні установи відпрацював 10 робочих днів, у грудні 2017 року ОСОБА_4 на контрагентських об`єктах КП «Благоустрій» м. Харкова», ТОВ «НВП «АХАТ-МЕТАЛ» відпрацював 22 робочих дні, у січні 2018 року на контрагентських об`єктах КП «Благоустрій» м. Харкова», Дочірнє підприємство «Зоря» відпрацював 11 робочих днів, у лютому 2018 року на контрагентському об`єкті Підприємство «ІНВАБУДПРОМ» відпрацював 1 робочий день, у березні 2018 року на контрагентському об`єкті Дочірнє підприємство «Зоря» відпрацював 4 робочих дні. Так, за сім місяців засуджений ОСОБА_4 працював лише три місяці.

Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи засуджений ОСОБА_4 був неодноразово судимий, має шість судимостей за вчинення тяжких корисливих злочинів. ОСОБА_4 умовно-достроково звільнявся на невідбуту частину покарання і знову вчиняв тяжкі корисливі злочини. Засуджений вчинив тяжкий корисливий злочин в період іспитового строку. ОСОБА_4 вже неодноразово відбував покарання в місцях позбавлення волі, але належних висновків для себе не зробив.
Зазначені факти свідчать про небажання засудженого ставати на шлях перевиховання та виправлення та про неефективність застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання для виправлення засудженого ОСОБА_4 .

Враховуючи, що засуджений вчинив тяжкий злочин, наявність лише 4 заохоченя за весь період відбування покарання, суд вважає, що матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подані органом, що відає виконанням покарання не відображають процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання та не дають суду переконаності в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком, а тому суд не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_4 вимог ст. 81 КК України.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні подання в.о. начальника Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)», голови спостережної комісії при Харківській державній адміністрації Харківської області щодо засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області. Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1