Провадження № 1-в/761/270/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2018 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , вивчивши матеріали клопотання представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 листопада 2017 року у кримінальному провадженні № 0001327, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 вересня 2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,
в с т а н о в и в:
22 червня 2018 року представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 листопада 2017 року у кримінальному провадженні № 0001327, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 вересня 2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, на майно, тимчасово вилучене 21 листопада 2017 року під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_2 , а саме: грошові кошти в розмірі 75000 грн., 1950 доларів США та 200 євро.

Так, у своєму клопотанні адвокат ОСОБА_3 посилається на те, що в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження на даний час вже відпала потреба, оскільки арешт на майно ОСОБА_2 був накладений слідчим суддею з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, однак 26 березня 2018 року останньому повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, санкцією якого встановлено покарання у виді конфіскації майна, та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, санкція якого не передбачає можливості застосування конфіскації майна як виду покарання, яке виділено у кримінальне провадження № 0000301 від 26 березня 2018 року. При цьому, вироком Оболонського районного суду м. Києва від 18 червня 2018 року у справі № 756/4105/18 (провадження № 1-кп/756/800/18) була затверджена угода про визнання винуватості, укладена між прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_2 , останнього визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, й призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати посаді, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в юридичних особах приватного та публічного права строком на 3 роки.

Дослідивши клопотання представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 та додані до нього матеріали, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до пунктів 12 та 14 частини 1 статті 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, а також як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження, одним із яких, відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України, є арешт майна.

У свою чергу, частиною 4 статті 174 КПК України встановлено, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати, серед іншого, інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Пунктом 4 частини 2 статті 539 КПК України встановлено, що у разі необхідності вирішення питань, передбачених, у тому числі, пунктом 14 частини 1 статті 537 цього Кодексу, відповідне клопотання подається до суду, який ухвалив вирок.

З огляду на те, що на даний час ОСОБА_2 вже засуджений вироком Оболонського районного суду м. Києва від 18 червня 2018 року у справі № 756/4105/18 (провадження № 1-кп/756/800/18) за наслідками здійснення кримінального провадження № 0000301, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 березня 2018 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, яке, після повідомлення останньому про зміну раніше повідомленої підозри, виділено з кримінального провадження № 0001327, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 вересня 2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, під час досудового слідства якого й було накладено арешт на майно ОСОБА_2 з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, вважаю, що питання, про які йдеться у клопотанні адвоката ОСОБА_3 , мають вирішуватися в порядку, передбаченому ст. 539 КПК України, яка регламентує вирішення судом питань, пов`язаних саме із виконанням вироку, а не в порядку ст. 174 КПК України, якою визначено порядок звернення до слідчого судді/суду з клопотанням під час досудового розслідування/судового провадження.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку про необхідність повернути представнику ОСОБА_2 адвокату ОСОБА_3 зазначене клопотання та одночасно роз`яснюю останньому право звернутись з таким клопотанням до суду, який ухвалив вирок у кримінальному провадженні № 0000301 від 26 березня 2018 року, тобто до Оболонського районного суду м. Києва.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131, 174, 368, 372, 537, 532, 539 КПК України,
п о с т а н о в и в:
Клопотання представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 листопада 2017 року у кримінальному провадженні № 0001327, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 вересня 2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, повернути заявнику для звернення до належного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1