Справа № 216/164/18
Провадження № 1-кс/216/3724/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.09.2018 місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Слідчий суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

скаржника ОСОБА_3 ,

представник скаржника адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_5 від 20 липня 2018 року про закриття кримінального провадження № 0000717 від 23 березня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулась до суду з указаною скаргою, в обґрунтування якої зазначила, що постановою від 20 липня 2018 року слідчий СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 закрила кримінальне провадження № 0000717 від 23 березня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, а саме за фактом заподіяння їй тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . Вона вважає вказану постанову незаконною, необґрунтованою й такою, що підлягає скасуванню, з наступних підстав. У постанові про закриття кримінального провадження слідчий посилається на постанову прокурора від 18.07.2018 року про відмову в погодженні повідомлення про підозру ОСОБА_6 , не оскарживши таку відмову прокурору вищого рівня в порядку ст. ст. 311, 312 КПК України. Прийнявши рішення про складання повідомлення про підозру слідчий оцінила в сукупності всі докази в справі, а закриваючи провадження знехтувала вимогами закону. При цьому її, скаржника, було допитано як потерпілу, а ОСОБА_6 , який заперечує факт побиття, в якості свідка допитано не було, що унеможливило проведення одночасного допиту й проведення слідчого експерименту за його участю. Крім того, відповідно до висновку додаткової судово-медичної експертизи наявні в неї ушкодження могли утворитись за вказаних нею обставин і виключено можливість утворення тілесних ушкоджень під час падіння з висоти власного зросту. Разом з тим висновок слідчого про перевищення меж необхідної оборони суперечить поясненням ОСОБА_6 , який нібито взагалі не торкався її та не може пояснити, звідки в неї взялись тілесні ушкодження.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_3 просила скасувати зазначену постанову слідчого від 20 липня 2018 року про закриття кримінального провадження № 0000717 від 23 березня 2016 року.

У судовому засіданні ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 скаргу підтримали й просили задовольнити.

Слідчий СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд скарги за її відсутності.

Частиною 3 ст. 306 КПК України визначено, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

За таких обставин слідчий суддя, не виходячи до нарадчої кімнати, постановив ухвалу про розгляд скарги за відсутності слідчого.

Заслухавши ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4 , вивчивши скаргу й додані до неї матеріали, а також дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадження № 0000717 від 23 березня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, а саме за фактом заподіяння ОСОБА_3 тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Постановою слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 20 липня 2018 року кримінальне провадження № 0000717 від 23 березня 2016 року було закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

При винесенні цієї постанови слідчий виходив із того, що в даному випадку мала місце подія кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 КК України, але у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила цей злочин, відсутністю свідків та очевидців, органи досудового розслідування позбавлені можливості встановлення об`єктивної істини в даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 КК України.

Однак слідчий суддя не може повністю погодитись з таким висновком слідчого з наступних підстав.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 2 ст. 9 КПК України передбачено, що слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити всі обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно із положеннями п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних і перевірених доказів.

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Обов`язком органу влади є проведення «ефективного офіційного розслідування», здатного призвести до встановлення фактів справи та, якщо скарги виявляться правдивими, до встановлення та покарання винних осіб (рішення ЄСПЛ у справі «Дєдовський та інші проти Росії» (Dedovskiy and others v. Russia)).

Мінімальні стандарти ефективності, визначені практикою ЄСПЛ, включають в себе вимоги, що розслідування має бути ретельним, незалежним, безстороннім та підконтрольним громадськості, а також, що компетентні органи влади повинні діяти зі зразковою ретельністю і оперативністю (рішення ЄСПЛ у справі «Алексахін проти України» (Aleksakhin v. Ukraine)).

Проте з матеріалів кримінального провадження випливає, що аналогічні постанови слідчого про закриття кримінального провадження вже неодноразово скасовувались як прокурором, так і слідчим суддею з підстав їх передчасності та неповноти досудового розслідування.

Разом з тим під час досудового розслідування фактично було встановлено, що 29 лютого 2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 відбувся конфлікт. При цьому обидва зазначають про заподіяння їм внаслідок конфлікту тілесних ушкоджень різного ступеню тяжкості.

21 лютого 2017 року було проведено слідчий експеримент за участю, зокрема потерпілої ОСОБА_3 та судово-медичного експерта ОСОБА_7 , під час якого потерпіла продемонструвала як саме ОСОБА_6 завдавав їй тілесних ушкоджень.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 24 лютого 2017 року № 283(1082-16р.), проведеної судово-медичним експертом ОСОБА_7 , тілесні ушкодження у потерпілої ОСОБА_3 могли виникнути при механізмі, на які вказала та показала потерпіла під час проведення слідчого експерименту.

Крім того, у матеріалах кримінального провадження міститься складене слідчим повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Однак постановою прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_8 від 18 липня 2018 року відмовлено слідчому у погодженні вказаного повідомлення про підозру у зв`язку з недостатністю доказів.

Таким чином, під час досудового розслідування встановлено, що в даному випадку мала місце подія кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 КК України. При цьому за встановлених обставин слідчий дійшов помилкового висновку, що не встановлення особи, яка вчинила цей злочин, свідчить про відсутність в діянні складу вказаного кримінального правопорушення.

Разом з тим доводи слідчого про неможливість встановлення об`єктивної істини в кримінальному провадженні є недостатньо переконливими, оскільки не відповідають визначеним КПК України завданням кримінального провадження й обов`язкам слідчого.

За таких обставин визнати оскаржувану постанову слідчого законною та обґрунтованою не можна.

При цьому слідчий суддя не бере до уваги доводи скаржника про те, що слідчим не було допитано ОСОБА_6 в якості свідка, що унеможливило проведення одночасного допиту й проведення слідчого експерименту за його участю, оскільки в матеріалах кримінального провадження міститься її заява про відмову від проведення одночасного допиту між нею та ОСОБА_6 у зв`язку з незгодою з його правовим статусом як свідка.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора.

Ураховуючи наведене, слідчий суддя вважає, що скаргу ОСОБА_3 слід задовольнити та скасувати оскаржувану постанову слідчого, а матеріали кримінального провадження повернути до СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області для проведення досудового розслідування.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 306, 307 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_5 від 20 липня 2018 року про закриття кримінального провадження № 0000717 від 23 березня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, задовольнити.

Скасувати постанову слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_5 від 20 липня 2018 року про закриття кримінального провадження № 0000717 від 23 березня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Матеріали кримінального провадження № 0000717 від 23 березня 2016 року повернути до СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області для проведення досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений та оголошений 06 вересня 2018 року об 11.00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1