У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/3823/18

№ 1-кс/183/735/18

26 червня 2018 року Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Новомосковського відділення поліції ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Афанасівка Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_2 , судимого:
- 22.09.2006 р. Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 289, ст. 104 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття з випробуванням на 1 рік.
- 25.02.2008 р. Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 289 ст. 69 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України до 4 років 1 місяці позбавлення волі.
- 12.12.2008 р. Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст. 70 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі.
- 15.07.2011 р. Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 153, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304, ч. 1 ст. 70 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років. 23.06.2017 звільнений з Солонянської виправної колонії № 21 Дніпропетровської області у зв`язку з відбуттям строком покарання.
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбачених ч.4 ст. 152 КК України,
за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

встановив :

слідчий ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 підтримавши його в судовому засідання і мотивуючи тим, що ОСОБА_4 підозрюється в тому, що він 25 червня 2018 р. близько 15.00 год. на велосипеді марки «Україна» їхав по вул. Українській між будинками АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , у вказаний час він побачив раніше незнайому дівчину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в цей час у нього раптово виникло бажання задовольнити свою статеву пристрасть. ОСОБА_4 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, на своєму велосипеді марки «Україна» ззаду під`їхав до малолітньої ОСОБА_7 та схопивши її за руки затягнув в зарості високої трави та кущів, де маючим при собі невстановлений під час досудового розслідування колюче-ріжучій предмет, який з зусиллям приставив до шиї та погрожуючи фізичною розправою, розуміючи, що остання не досягла віку статевої зрілості зґвалтував малолітню ОСОБА_7 природнім способом. При цьому ОСОБА_4 спричинив потерпілій малолітній ОСОБА_7 тілесні ушкодження у виді: насильницької травми піхви, кровотечі з піхви, забійно-різані рани шиї.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 4 ст. 152 КК України як зґвалтування малолітньої особи, тобто статеві зносини із застосуванням фізичного насильства, вчинене особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.153 КК України.
Обґрунтованість підозри у інкримінованому ОСОБА_4 кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.
Слідчий ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, про обрання запобіжного заходу тримання під вартою ОСОБА_4 , мотивуючи тим, що по справі є достатньо підстав вважати підозру у вчинені кримінального правопорушення обґрунтованою. Вважає наявними ризики, передбачені п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим відносно нього неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, просить обрати запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів.
Прокурор ОСОБА_5 підтримала заявлене слідчим клопотання та просить задовольнити його, оскільки на її думку наявні ризики передбачені п.1, п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому вважає не можливим застосувати інший запобіжний захід ніж тримання під вартою.
Підозрюваний ОСОБА_4 винним себе у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав, вказав, що запобіжний захід тримання під вартою обирати не слід.
Захисник ОСОБА_6 вказав, що в задоволені клопотання повинно бути відмовлено, так як ОСОБА_4 має постійне місце проживання, тому можливо обрати запобіжний захід домашній арешт.
Суд, дослідивши заявлене клопотання, вислухавши доводи слідчого, прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши обставини справи, наявність ризиків, вказаних у клопотанні вважає, що клопотання підлягає задоволенню.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 , суд враховує, що серед вказаних у клопотанні слідчого ризиків є доведеним тільки один, який і дає підстави для задоволення клопотання.

25 червня 2018 р. о 16 год. 30 хв. ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України безпосередньо після вчинення злочину, зґвалтування малолітньої особи. 26 червня 2018 р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

Перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до викладених вимог кримінального процесуального закону, вислухав, доводи учасників судового провадження належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, суд вважає, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою, тому суд встановив, що клопотання підлягає задоволенню.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Загальним правилом, яке випливає із рішень ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. «Вемгофф проти Німеччини», від 24 липня 2003 р. у справі «Смірнови проти Росії», є те, що особа, обвинувачена у правопорушенні, має перебувати на волі до початку судового розгляду її справи, якщо держава не наведе відповідних і достатніх підстав для тримання під вартою цієї особи. Тобто держава має довести необхідність тримання під вартою особи, а суди, виходячи із презумпції на користь свободи, вирішити, на основі принципу змагальності, чи є достатні підстави для тримання особи під вартою.

У справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) ЄСПЛ зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд враховує наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України про який свідчить те, що ОСОБА_4 є особою неодноразово судимою, не працює, на шлях виправлення не став, знову підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину відносно малолітньої дитини. Крім того 17.05.2018 р. відносно нього направлено до Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження за ч. 3 ст. 185 КК України. Вказані обставини свідчать про те, що він перебуваючи на свободі продовжить скоювати кримінальні правопорушення.

Відповідно до ст. 178 КПК України суд враховує вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкість можливого покарання за вчинений злочин від 10 до 15 років позбавлення волі, яке може бути призначено у разі визнання його винуватим, тому суд вважає, що перебування на волі ОСОБА_4 буде суперечити інтересам суспільства і є беззаперечною підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Суд встановив, що ці ж самі підстави, враховані при обранні запобіжного заходу тримання під вартою є і відсутністю підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Суд не встановив наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, на який слідчий посилається у клопотанні, оскільки вони нічим об`єктивно не доведені і є, на думку суду є припущенням слідчого без належного підтвердження доказами наявності таких ризиків, тому такі ризики для врахування при обранні запобіжного заходу суд врахувати не може.

Суд не зазначає розміру можливої застави, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України ОСОБА_4 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення вчиненого із застосуванням насильства.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194, 196 КПК України, суд,

постановив :

клопотання слідчого слідчого відділення Новомосковського відділу поліції головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 задовольнити, застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою до 23 серпня 2018 року.

Копію ухвали направити для виконання начальнику Дніпропетровської установи виконання покарань управління Держаної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області (№ 4)

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1