Справа №592/70/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/570/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 квітня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, -

ВСТАНОВИЛА:

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, засуджений ОСОБА_8 звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми із заявою про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 квітня 2018 року в задоволенні вказаної заяви засудженого ОСОБА_8 відмолено, оскільки на даний час засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів повного виправлення.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що засуджений ОСОБА_8 на момент розгляду заяви відбув 2/3 призначеного покарання, позитивно характеризується за місцем відбування покарання в Шосткинській ВК №66 до 07.11.2017 року, з 07.11.2017 року в ДУ «Сумська виправна колонія №116» характеризується задовільно, будь-які стягнення у засудженого відсутні, з 2011 по 2017 роки йому оголошено 7 подяк за добру поведінку, сумлінне ставлення до праці та активну участь у роботах по благоустрою місць позбавлення волі, за сумлінне ставлення до праці достроково знімалися накладені раніше 2 стягнення. Захисник вважає, що суд взагалі не врахував добру поведінку та сумлінне ставлення до праці засудженого до етапування в ДУ «Сумська виправна колонія №116», прийнявши до уваги лише пояснення представника колонії, яка зайняла до ОСОБА_8 упереджену позицію. Також захисник вважає помилковими посилання суду на тяжкість вчинених злочинів та формальність клопотання, оскільки це не є підставою у відмові засудженому в застосуванні пільги, за умови дотримання всіх інших вимог, передбачених ст.82 КК України. Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою заяву засудженого ОСОБА_8 задовольнити, замінивши йому невідбуту частину покарання 3 роки 2 місяці у виді позбавлення волі на обмеження волі.

Заслухавши доповідь головуючого-судді, пояснення засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити з наведених в ній підстав, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаних вимог при винесенні ухвали місцевий суд дотримався в повному обсязі.

У відповідності з вимогами ч.ч.1, 3 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом невідбутої частини покарання (п.3 ч.4 ст.82 КК України).

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_8 відбуває покарання за вироком Апеляційного суду Чернігівської області від 24.11.2008 року за п.п.2, 10 ч.2 ст.115, ч.4 ст.152, ст.70 КК України до 15 років позбавлення волі.

Відповідно до матеріалів справи, на момент розгляду клопотання засуджений відбув 2/3 частини строку покарання, призначеного судом.

Згідно пояснень представника ДУ «Сумська виправна колонія №116», де ОСОБА_8 на даний час відбуває покарання, засуджений в установі характеризується задовільно, не працевлаштований, у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених бажання приймати не виявляє.

Як пояснив засуджений ОСОБА_8 , він не приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених, оскільки не хоче.

Отже, як вірно зазначив у своєму рішенні суд першої інстанції, даних, які вказують на позитивну поведінку ОСОБА_8 та ставлення до праці за місцем відбування покарання, а відповідно, що він стає на шлях виправлення, матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що засуджений ОСОБА_8 своєю поведінкою і ставленням до праці на даний час не довів свого виправлення.

Погоджуючись з рішенням суду про відмову ОСОБА_8 в задоволенні клопотання про заміну невідбутого ним покарання більш м`яким, колегія суддів відмічає, що нестабільна поведінка засудженого протягом строку відбування покарання не може свідчити про його виправлення.

Доводи апеляційної скарги захисника стосовно того, що ОСОБА_8 заслуговує на застосування до нього положень ст. 82 КК України з огляду на позитивні характеристики в Шосткинській ВК №66, наявність 7 подяк, достроково знятих стягнень за сумлінне ставлення до праці, а також відсутність стягнень в ДУ «Сумська виправна колонія №116», є необґрунтованими, оскільки процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього строку відбування покарання, а висновок суду першої інстанції, всупереч позиції сторони захисту, базується на всебічному врахуванні даних про його особу, поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправних колоніях.

Щодо врахування пояснень представника колонії, яка на думку сторони захисту зайняла до ОСОБА_8 упереджену позицію, то вони не можуть бути прийняті до уваги, оскільки основну інформацію про поведінку засудженого під час відбування покарання суд отримує від адміністрації кримінально-виконавчої установи, та в даному випадку, поставити під сумнів висновки, які викладені у поясненнях представника колонії, у колегії суддів не має підстав.

Крім того, відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року №2, суд зобов`язаний звертати увагу на висновки адміністрації установи щодо належного виправлення особи.

Доводи апеляційної скарги про помилковість посилань суду на тяжкість вчинених злочинів та формальність клопотання, оскільки це не є підставою у відмові засудженому в застосуванні пільги, за умови дотримання всіх інших вимог, передбачених ст.82 КК України, слід вважати безпідставними, так як в даному випадку саме недоведеність усіх належних умов згідно ст.82 КК України є підставою для відмови в задоволенні клопотання засудженого.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що на даному етапі заміна невідбутого покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_8 є передчасною, а тому підстав для зміни чи скасування законної ухвали суду не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 квітня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4