Номер провадження: 11-кп/785/544/18
Номер справи місцевого суду: 494/651/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Березівського районного суду Одеської області від 30.11.2017 року у кримінальному провадженні №0000264, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.07.2017 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петрівка Іванівського району, Одеської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого,

визнано винним та засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та йому призначено покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання зарахований строк попереднього ув`язнення з 28.03.2016 року до 26.05.2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за період з 03.07.2017 року до 30.11.2017 року день за день.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено.

Вироком також вирішене питання щодо речових доказів,-

встановив:

Вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за те, що він 27.03.2016 року приблизно о 10 годині 30 хвилин, прийшов до житлового будинку АДРЕСА_1 та виявив відсутність частини домашнього майна. На ґрунті давньої особистої неприязні до свого батька, ОСОБА_9 , через його постійне пияцтво, та в ході виниклої сварки, ОСОБА_8 , взявши зі столу в приміщенні кухні дві фарфорові тарілки та діючи умисно, з метою спричинення ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень, не маючи умислу на вбивство. Різко, на відліт від себе, здійснив їх кидок в сторону останнього, який на ту мить знаходився в ліжку в положенні напівлежачи. Внаслідок кидка тарілки влучили в голову ОСОБА_9 , в результаті чого ОСОБА_8 спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді двох забитих ран та двох саден волосистої частини голови, від яких ОСОБА_9 помер того ж дня в себе дома. Тілесні ушкодження у вигляді двох забитих ран голови, що потягли за собою масивну крововтрату, мають ознаки тяжких тілесних, небезпечних для життя. Смерть ОСОБА_9 настала внаслідок гострої крововтрати із ран волосистої частини голови, і знаходиться в прямому причинному зв`язку з вказаними тілесними ушкодженнями.

Також, 02.07.2017 року приблизно о 08.30 годині, ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився за місцем проживання на городі домоволодіння АДРЕСА_1 , де вчинив сварку своїй матері ОСОБА_10 , яка також знаходилась в стані алкогольного сп`яніння. В ході сварки, на ґрунті давніх неприязливих відносин до матері через її постійне пияцтво, ОСОБА_8 , взявши в руки граблі, дерев`яною її частиною (держаком), діючи умисно, з метою спричинення ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, не маючи умислу на вбивство, умисно наніс численні удари по голові ОСОБА_10 , спричинивши тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя, від яких ОСОБА_10 померла того ж дня у себе дома.

На даний вирок обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок та призначити новий розгляд справи у суді першої інстанції.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, ОСОБА_8 зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а справа розглянута неповно та однобічно, оскільки суд не взяв до уваги показання свідків, з яких вбачається, що напередодні, нібито вчинення обвинуваченим злочину, потерпілий ОСОБА_9 був знайдений побитим та у стані алкогольного сп`яніння біля магазину "Надія". За епізодом нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_10 , обвинувачений зазначає, що дійсно між ним та його матір`ю мав місце конфлікт, він наніс їй декілька ударів, а потім закрив у підвальному приміщенні, однак вважає, що судом не доведено наявність причинно-наслідкового зв`язку між спричиненими потерпілій тілесними ушкодженнями та настанням її смерті.

Також обвинувачений зазначає, що суд безпідставно не зарахував йому у строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача; думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржуваний вирок без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції під час судового розгляду в повній мірі дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального Закону та Конвенції.

Суд у вироку вірно зазначив, що незважаючи на часткове визнання обвинуваченим своєї вини, наявність в його діях складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121 КК України, підтверджується долученими до матеріалів кримінального провадження та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: показаннями, допитаних в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_11 , свідків: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , а також письмовими доказами: протоколом огляду місця події від 28.03.2016 року з фототаблицями; постановою від 28.03.2016 року про приєднання до кримінального провадження речових доказів; постановою від 31.03.2016 року про приєднання до кримінального провадження речових доказів; висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 №42/Е від 28.03.2016 року; актом судово-медичного дослідження № 1457/42 від 04.04.2016 року; актом судово-медичного дослідження (обстеження) №326/42 від 28.03.2016 року; актом судово-медичного гістологічного дослідження №961/42 від 28.03.2016 року; актом судово-медичного дослідження № 172 від 28.03.2016 року; висновками експерта № 430 від 19.04.2016 року; висновками експерта №363 та №175 від 04.04.2017 року; висновком експерта №460 від 05.05.2016 року; висновком судово-психіатричних експертів №157 від 12.04.2016 року; протоколом проведення слідчого експерименту від 29.03.2016 року; протоколом огляду місця події від 02.07.2017 з фототаблицями до нього; протоколом огляду місця події від 03.07.2017 року, з фототаблицями; протоколом медичного огляду для встановлення факту вживання наркотичної речовини та стану сп`яніння №118 від 03.07.2017 року; протоколом проведення слідчого експерименту від 04.07.2017 року з фототаблицями до нього; висновком експерта №58-Е від 02.07.2017 року; висновком судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_10 №67/Е від 03.07.2017 року; актами судово-медичних досліджень (обстеження) №3287/67 та №72/67; актом судово-медичного гістологічного дослідження №1873/67 від 07.07.2017 року; актом судово-медичного дослідження (обстеження) №664/67 від 04.07.2017 року; висновком експерта №363 від 21.07.2017 року; висновком експерта №362 від 14.07.2017 року; висновком експерта №650 від 31 липня 2017 року; висновком експерта №657 від 02.08.2017 року; висновком судово-психіатричних експертів №80 від 01.08.2017 року.
Вищевказані докази були повно, всебічно та об`єктивно оцінені судом першої інстанції з точки зору їх узгодженості та взаємозв`язку, внаслідок чого суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Апеляційний суд визнає безпідставними доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що районний суд не взяв до уваги показання свідків та, що судом не доведено наявність причинно-наслідкового зв`язку між спричиненими потерпілій тілесними ушкодженнями та настанням її смерті, виходячи з такого.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції зобов`язаний дослідити повторно обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушенням, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Згідно матеріалів справи усі зазначені в апеляційній скарзі доводи сторони захисту досліджувались судом першої інстанції, висновки по ним обґрунтовані та вмотивовані у вироку районного суду.

В апеляційному суді від учасників судового провадження не надходили клопотання щодо повторного дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, а так само щодо дослідження нових доказів, які не досліджувалися судом першої інстанції.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції всі заявлені учасниками процесу докази досліджені в повному обсязі, та доведено винуватість обвинуваченого, обставини вчинення злочину в повній мірі відповідають матеріалам справи, встановленим районним судом, і дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України, оскільки ОСОБА_8 заподіяв умисні тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , тобто тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, що спричинили смерть потерпілих.
Також, апеляційний суд визнає безпідставними доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що районний суд не зарахував йому у строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі, в зв`язку з тим, що відповідно до резолютивної частини вироку, районним судом вирішено питання про зарахування ОСОБА_8 згідно ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 28.03.2016 року до 26.05.2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за період з 03.07.2017 року до 30.11.2017 року день за день.
За таких обставин доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 не знайшли свого підтвердження та не підлягають задоволенню.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції згідно з вимогами ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 суд визнав вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та вчинення злочину щодо осіб, які перебували у безпорадному стані, а обставиною, що пом`якшує покарання суд щире каяття.

Відповідно до практики призначення кримінальних покарань, суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

З оскаржуваного вироку вбачається, що суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону, на підставі чого дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення ОСОБА_8 лише в умовах ізоляції від суспільства, внаслідок чого вірно призначив йому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України, у виді десяти років позбавлення волі, яке є необхідним і достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для зміни вироку в частині призначеного судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_8 покарання апеляційним судом не встановлено.

Статтею 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: 1) неповнота судового розгляду; 2) невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; 3) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 4) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Суд апеляційної інстанції не вправі скасувати виправдувальний вирок лише з мотивів істотного порушення прав обвинуваченого. Суд апеляційної інстанції не вправі скасувати ухвалу про незастосування примусових заходів медичного або виховного характеру лише з мотивів істотного порушення прав особи, стосовно якої вирішувалося питання про застосування таких заходів.

Частиною 1 статті 415 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо: 1) встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу; 2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; 3) судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Таким чином, апеляційний суд не вбачає в діях суду першої інстанції жодних порушень кримінального та кримінального процесуального закону, які могли би бути підставою для зміни чи скасування оскаржуваного вироку. Інших доводів апеляційному суду надано не було.

Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 не знайшли свого підтвердження доказами і не надано інших доказів, які б не були предметом дослідження районним судом, а тому вважає необхідним залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуваний вирок районного суду без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Березівського районного суду Одеської області від 30.11.2017 року щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за ч. 2 ст. 121 КК України, - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії цієї ухвали.

Судді Апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4