Справа № 370/150/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/748/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 15 11.07.2018
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2018 року м. Київ.

Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання: ОСОБА_5
з участю прокурора: ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 05 червня 2018 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України, повернутий прокурору, -

в с т а н о в и л а:

До Макарівського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 05.06.2018 року зазначений вище обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 повернутий прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Своє рішення суд першої інстанції обґрунтовує тим, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 , який надійшов до суду, всупереч вимогам ст. 291 КПК України не містить встановленого місця проживання або знаходження обвинуваченого, належним чином сформульованого обвинувачення, часу вчинення злочину, у ньому невірно вказана потерпіла особа від злочину, а реєстр матеріалів складений з порушенням вимог КПК України.

Так, суд першої інстанції зазначає, що у судові засідання 07.02.2018 року, 22.02.2018 року, 13.03.2018 року та 14.05.2018 року обвинувачений ОСОБА_7 не з`явився, а судові виклики були вручені членам сім`ї. Приводи за ухвалами суду від 22.02.2018 року, 13.03.2018 року, 28.03.2018 року, 25.04.2018 року та 14.05.2018 року залишилися без виконання, а причиною їх невиконання, згідно рапортів працівників поліції вказано відсутність обвинуваченого за місцем проживання.

Також, з обвинувального акту вбачається, що потерпілою особою у даному кримінальному провадженні є ОСОБА_8 , а її представником, згідно нотаріально посвідченої довіреності є ОСОБА_9 , яка не може бути в даному випадку представником потерпілого, оскільки не є захисником. При цьому, згідно реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що саме ОСОБА_9 приймала участь у всіх слідчих діях замість потерпілої ОСОБА_8 .

Зазначені обставини на думку суду першої інстанції вказують на порушення норм процесуального закону при складані обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, оскільки там невірно вказана потерпіла особа.

Крім цього, суд першої інстанції вважає, що у даному кримінальному провадженні, не є конкретним формулювання обвинувачення, оскільки не містить дати і часу вчинення злочину, що обов`язково підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Також, всупереч вимогам п.1 ч.2 ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування не містить відомостей про час проведення деяких процесуальних дій, а лише зазначено дату проведення.

Зазначені недоліки на думку суду першої інстанції свідчать про оформлення обвинувального акту з недотриманням вимог п.5 ч.2 ст. 291 КПК України та не можуть бути усунуті у іншому порядку, а ніж шляхом повернення обвинувального акту прокурору.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що ухвала суду є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

На думку апелянта, посилання суду, як на підставу для повернення прокурору обвинувального акту на невідповідність місця проживання ОСОБА_7 анкетним даним, зазначеним в обвинувальному акті, не відповідають дійсності, оскільки в ході досудового розслідування правильно було встановлено місце проживання та анкетні дані обвинуваченого, про що свідчить отримання родичами останнього судових повісток, а правильність встановлення анкетних даних ніяким чином не пов`язане з неявкою обвинуваченого на виклики.

Прокурор посилається на те, що згідно ст. 335 КПК України у разі, якщо обвинувачений ухиляється від суду, суд зупиняє судове провадження щодо цього обвинуваченого до його розшуку.

Також, на думку апелянта не відповідають фактичним обставинам справи посилання суду на неконкретність обвинувачення та доводи про те, що в обвинувальному акті та реєстрі матеріалів досудового розслідування не вірно вказана потерпіла особа, оскільки в обвинувальному акті вказано, що злочин вчинено 27.12.2017 року, близько 5 год. 30 хв., а згідно з обвинувальним актом та реєстром досудового розслідування потерпілою у вказаному кримінальному провадженні є ОСОБА_8 , а не ОСОБА_9 , як визначив суд першої інстанції.

Щодо посилання суду на відсутність в реєстрі матеріалів досудового розслідування часу окремих процесуальних дій, то вказані недоліки на думку прокурора є малозначними і не перешкоджають судовому розгляду провадження.

Апелянт вважає, що висновки суду, викладені в ухвалі не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а оскаржувана ухвала перешкоджає суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення по суті справи.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурора, яка апеляційну скаргу прокурора підтримала і просила її задовольнити;

вивчивши матеріали справи, вислухавши учасників судового розгляду в дебатах та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду. Отже повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Ч.2 ст. 291 КПК України визначений перелік відомостей, які мають бути зазначені в обвинувальному акті, зокрема анкетні дані обвинуваченого, його прізвище, ім`я та по батькові, дата та місце народження, громадянство, місце проживання.

На думку колегії суддів суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про невідповідність зазначених в обвинувальному акті даних про місце проживання обвинуваченого, що підтверджується результатами застосованих судом заходів, направлених на неодноразове повідомлення обвинуваченого про час та місце підготовчого судового засідання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений неодноразово у встановленому законом порядку викликався судом у підготовчі судові засідання, призначені на 07.02.2018 року, 22.02.2018 року, 13.03.2018 року та 14.05.2018 року за адресою вказаною в обвинувальному акті, однак до суду не з`явився (а.с. 26, 27, 62, 67).

Ухвалами суду від 22.02.2018 року, 13.03.2018 року, 28.03.2018 року, 25.04.2018 року та 14.05.2018 року було прийнято рішення про привід працівниками поліції обвинуваченого ОСОБА_7 в підготовче судове засідання, які залишилися без виконання, а причиною їх невиконання, згідно рапортів працівників поліції вказано відсутність обвинуваченого за місцем проживання (а.с. 23, 29, 34, 49-50, 56, 58, 64).

Тобто, невідповідність зазначених в обвинувальному акті відомостей щодо місця проживання обвинуваченого не може бути усунута судом та позбавляє суд першої інстанції можливості належним чином повідомити обвинуваченого про час і місце проведення судового засідання.

Не ґрунтуються на законі посилання апелянта на те, що обвинуваченого потрібно було оголосити в розшук, оскільки такі дії, відповідно до положень ст. ст. 314, 315, 316 КПК України, на стадії підготовчого провадження суд вчинити не вправі, а розшук ОСОБА_7 оголосити можливо, відповідно до ст. 335 КПК України, лише в ході судового розгляду справи по суті.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Макарівського районного суду Київської області від 05 червня 2018 року, якою обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України, повернуто прокурору є законною, підстави для її зміни чи скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України колегія суддів;-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення .

Ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 05 червня 2018 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України повернутий прокурору залишити без змін.

СУДДІ /підпис/ ОСОБА_2

/підпис/ ОСОБА_3

/підпис/ ОСОБА_4