№707/577/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2018 року Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4 представника потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Черкаси кримінальне провадження №0001479 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною вищою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, на утриманні одна неповнолітня дитина

-у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_6 20 листопада 2016 року близько 23 год. 30 хв. перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 під час конфлікту на грунті раптово виниклих неприязних відносин із ОСОБА_4 , умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання наніс один удар правою рукою ОСОБА_4 в область лівої щоки, чим завдав потерпілому тілесні ушкодження у вигляді крововиливу слизової оболонки лівої щоки та садна лівої кисті, які згідно висновків експерта № 02-01/213 від 03 лютого 2017 року та № 02-01/882 від 25 травня 2017 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Обвинувачений у судовому засіданні винуватим себе визнав повністю, щиро розкаявся, вибачився перед потерпілим, від дачі показань відмовився. Заявив клопотання про звільнення його від покарання згідно п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році», у зв`язку з тим, що він має малолітню дитину, 2018 року народження, відносно якої не позбавлений батьківських прав, про що долучив відповідну довідку.

Фактичні обставини справи ніким не оспорюються.

Крім визнання своєї вини обвинуваченим, його винуватість у скоєнні злочину підтверджується доказами, дослідженими відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не одружений, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, щиро розкаявся у вчиненому злочині, вибачився перед потерпілим, що є пом`якшуючою покарання обставиною, відсутність обтяжуючих покарання обставин, висновок сектору з питань пробації про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а тому суд вважає за можливе призначити покарання обвинуваченому у виді штрафу, вважаючи, що дане покарання буде достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого.

Враховуючи клопотання обвинуваченого, який просив суд звільнити його від відбування покарання на підставі ст. 86 КК України та п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році», відповідно до вимог якого звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі та від інших видів покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, та які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років та не позбавлені відносно них батьківських прав, суд вважає за можливе задовольнити указане клопотання, оскільки ОСОБА_6 має дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та рішення щодо нього про позбавлення батьківських прав не приймалося, злочин, який вчинив обвинувачений не є тяжким чи особливо тяжким.

Цивільний позов потерпілого про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди у розмірі 40 000 грн., який обвинуваченим не визнається у повному обсязі, підлягає до часткового задоволення, відповідно до вимог ст.ст. 23, 1167 ЦК України. Так, на підтвердження завданої моральної шкоди від злочину, вчиненого у листопаді 2016 року, обвинувачений надав виписку з історії хвороби від 06 лютого 2018 року про те, що він пройшов курс лікування, у зв`язку з наявністю у нього інвалідності 3 групи загального захворювання та яке фактично не має відношення до подій, що сталися 20 листопада 2016 року. Жодних доказів щодо порушення звичайного способу життя після отриманих ушкоджень чи факту вживання ліків у той період чи звернення до лікарів, потерпілим до суду не надано. Разом з тим, суд враховує, що потерпілий зазнав фізичного болю від неправомірних дій обвинуваченого, що відповідним чином завдало йому моральних страждань. Тому суд виходячи з принципу розумності та справедливості при визначенні розміру моральної шкоди вважає за можливе задовольнити її у розмірі 5 000 грн.

Речові докази та процесуальні витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст.368, 370-371, 374 КПК України, суд,

з а с у д и в:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу розміром 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 грн.

На підставі ст. 86 КК України та п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання скасувати.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 5 000 (п`ять тисяч) грн. моральної шкоди. У решті позовних вимог відмовити повністю.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги учасниками процесу до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня проголошення вироку.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження за заявою можуть отримати в суді в секретаря копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1