Справа № 534/1272/15-к
№ 1-кс/534/149/15
№ 1-кс/534/158/15
У Х В А Л А
21 жовтня 2015 року Комсомольський міський суд Полтавської області
в складі: головуючого слідчого судді при секретарі ОСОБА_1 ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3 ОСОБА_4
заявника ОСОБА_5
представника заявникаОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Комсомольську справу за скаргами ОСОБА_7 та ОСОБА_5 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження та бездіяльність прокурора,
в с т а н о в и в :
15 червня 2015 року до Комсомольського міського суду Полтавської області надійшла скарга ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , в якій вони прохають скасувати постанову слідчого СВ Комсомольського МВ УМВС України в Полтавській області від 18 травня 2015 року про закриття кримінального провадження №00000054.
22 червня 2015 року до Комсомольського міського суду Полтавської області надійшла скарга ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , в якій вони прохають визнати незаконним рішення (дії) прокуратури м.Комсомольська Полтавської області, яке полягає у відмові в скасуванні постанови слідчого СВ Комсомольського МВ УМВС України в Полтавській області від 18 травня 2015 року про закриття кримінального провадження №00000054, та скасувати згадану постанову.
Ухвалою суду від 09 жовтня 2015 року зазначені вище скарги об`єднано в одне провадження.
Свої вимоги щодо скасування постанови слідчого ОСОБА_5 та ОСОБА_7 мотивували тим, що досудове розслідування за кримінальним провадженням №00000054 проведено не у повному обсязі, вказівки процесуального керівника виконано не було. Крім того, органами слідства не було проведено досудове розслідування стосовно службових осіб за факт вчинення службового підроблення акту комісії виконкому Комсомольської міської ради від 18 січня 2011 року про прийняття в експлуатацію перепланування квартири АДРЕСА_1 за ознаками ч.1 ст.366 КК України та за фактом вчинення ОСОБА_8 і ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.1 ст.189, ч.1 ст.355, ч.4 ст.368 КК України.
В судовому засіданні заявник ОСОБА_5 та представник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 наполягали на скасуванні постанови слідчого з наведених вище підстав.
Прокурора проти задоволення скарг заперечував, посилаючись на законність оскарженої постанови слідчого.
Будучи належно повідомленими про час і місце розгляду справи, слідчий та ОСОБА_7 до залу суду не з`явилися, що не перешкоджає проведенню судового засідання.
Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та вивчивши досудового розслідування, судом встановлено наступне.
Відповідно до протоколу про надання потерпілому доступу до матеріалів досудового розслідування 09 червня 2015 року ОСОБА_5 було ознайомлено з оскарженою постановою від 18 травня 2015 року. Відомості про вручення потерпілим згаданої постанови в матеріалах справи відсутні, тому суд вважає, що звертаючись 15 червня 2015 року до суду із скаргою на постанову про закриття кримінального провадження та бездіяльність прокурора, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 строків, визначених ст.304 КПК України не порушили (т.2а.кп.173).
З матеріалів кримінального провадження №00000054 вбачається, що 04 грудня 2012 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення по заяві гр-на ОСОБА_10 про те, що ОСОБА_11 шляхом обману заволодів його грошовими коштами в розмірі 12000 доларів США з попередньою кваліфікацією за ч.1 ст.190 КК України (т.1а.кп.1).
12 грудня 2012 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення по заяві гр-на ОСОБА_7 про те, що у період з 31 березня 2010 року по 31 березня 2011 року ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , шляхом обману, під виглядом укладення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , заволоділи грошовими коштами в сумі 280000 грн., які належать ОСОБА_7 , чим заподіяли потерпілому майнової шкоди. Кримінальному провадженню з попередньою кваліфікацією за ч.3 ст.190 КК України присвоєно номер - 00000097 (т.1а.кп.11).
13 грудня 2012 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про про кримінальне правопорушення по заяві гр-на ОСОБА_7 про те, що у з 31 березня 2010 року по 31 березня 2011 року ОСОБА_11 та ОСОБА_12 шляхом обману, під виглядом укладення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , заволоділи грошовими коштами в сумі 280000 грн., які належать ОСОБА_7 , чим заподіяли потерпілому майнової шкоди. Попередня кваліфікація кримінального правопорушення за ч.3 ст.190 КК України.
Постановою слідчого від 17 грудня 2012 року зазначені вище кримінальні провадження об`єднані в одне під загальним номером - 00000054 (т.1а.кп.31).
Органами досудового розслідування ОСОБА_7 та ОСОБА_13 залучено в якості потерпілих (т.1а.кп.43, т.2а.кп.93).
Постановою прокурора прокуратури м.Комсомольська Полтавської області від 15 травня 2014 року скасовано постанову слідчого СВ Комсомольського МВ від 02.04.2014 року про закриття кримінального провадження з підстав неповноти досудового розслідування та надано слідчому вказівки на проведення слідчих дії (т.1а.кп.220,246).
Постановою слідчого від 18 травня 2015 року об`єднане кримінальне провадження №00000054 за фактом вчинення ОСОБА_11 шахрайських дій відносно потерпілого ОСОБА_14 та за фактом вчинення шахрайських дій відносно потерпілого ОСОБА_7 було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.
Із змісту згаданої постанови вбачається, що слідчий дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_11 щодо «переоформлення права власності на нерухоме майно на користь ОСОБА_14 » відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України. Крім того, в постанові зазначено, що в діях ОСОБА_11 стосовно дій останнього «по переоформленню квартири АДРЕСА_1 » вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, однак, як зазначив слідчий, за вказані дії ОСОБА_11 вже поніс покарання, тому кримінальне провадження підлягає закриттю.
При цьому слідчий мав на увазі вирок Апеляційного суду Полтавської області від 06 липня 2012 року, залишений без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 листопада 2012 року, яким ОСОБА_11 визнано винним в скоєні злочинів, передбачених ч.4 ст.190 та ч.2 ст.191 КК України (т.2 а.кп.57-82).
Із змісту вироку від 06 липня 2012 року вбачається, що ОСОБА_11 визнано винним у тому, що він зловживаючи довірою потерпілого ОСОБА_8 , при наданні послуг з реалізації нерухомості, шляхом обману заволодів його Приватним підприємством «Горнотехсервіс» вартістю 1760000 грн. за наступних обставин.
ОСОБА_11 не бажаючи сплачувати кошти за придбання ПП «Горнотехсервіс», шляхом обману заволодів цим підприємством, перереєструвавши на себе корпоративні права. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 5 жовтня 2010 року він став єдиним власником, засновником та директором зазначеного підприємства.
У забезпечення виконання ним зобов`язання за такою угодою з потерпілим, зловживаючи його довірою та не маючи наміру сплачувати кошти за придбання у власність підприємства, ОСОБА_11 надав ОСОБА_8 доручення на розпорядження після спливу 30 днів об`єктами нерухомості, які нібито належать ОСОБА_11 . Серед цих об`єктів нерухомості була квартира АДРЕСА_1 , власником якої ОСОБА_11 не був.
Крім цього, ОСОБА_11 , ставши засновником і власником ПП «Горнотехсервіс», як службова особа, зловживаючи своїм службовим становищем, достовірно знаючи, що три автомобілі БеЛАЗ загальною вартістю 100000 грн., які знаходяться у нього на підприємстві в ремонті, належать ТОВ «Індустріально-виробничий комбінат «ГраТЕК», продав їх 10 березня 2011 року приватному підприємцю ОСОБА_15 за 90000 грн., спричинивши ТОВ «ІВК «ГраТЕК» матеріальні збитки на суму 100000 грн.
З наведеного вбачається, що вироком Апеляційного суду Полтавської області від 06 липня 2012 року ОСОБА_11 не було засуджено за те, що він шляхом обману, під виглядом укладання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , заволодів коштами ОСОБА_7 в сумі 280000 грн.
Таким чином, дійшовши висновку про наявність в діях ОСОБА_11 складу злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, слідчий в постанові від 18 травня 2015 року помилково припустив, що ОСОБА_11 нібито вже було засуджено за вчинення злочину відносно потерпілого ОСОБА_7 , що у свою чергу стало підставою для незаконного закриття кримінального провадження за цим епізодом злочинної діяльності.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що скарги ОСОБА_7 та ОСОБА_5 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження №00000054 стосовно ОСОБА_11 за фактами вчинення заволодіння грошовими коштами потерпілих шляхом обману є обґрунтованими.
Також є слушними доводи ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та їх представника про те, що за цим кримінальним провадженням не було у повному обсязі проведено досудове розслідування та не виконано письмових вказівок процесуального керуючого.
Так, в матеріалах кримінального провадження міститься декілька вказівок процесуального керуючого щодо здійснення досудового розслідування, частина яких залишилася без виконання. А саме, не дивлячись на неодноразові вказівки процесуального керуючого, слідчим жодного разу не було допитано ОСОБА_11 з приводу обставин заволодіння грошовими коштами потерпілих.
Дійшовши до висновку про наявність в діях ОСОБА_11 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, слідчий не вирішив питання щодо повідомлення йому про підозру та необхідних заходів для закінчення досудового розслідування не вжив.
Таким чином, постанова слідчого від 18 травня 2015 року є незаконною і підлягає скасуванню. Також підлягає задоволенню вимога заявників про визнання незаконним рішення (дії) прокуратури м.Комсомольська Полтавської області, яке полягає у направленні потерпілим повідомлення від 16 червня 2015 року про відмову в скасуванні постанови слідчого СВ Комсомольського МВ УМВС України в Полтавській області від 18 травня 2015 року про закриття кримінального провадження №00000054 (т.2а.с.20), та як на прокурора покладено обов`язок здійснення контролю за дотриманням законності органами досудового розслідування та за виконанням цими органами наданих прокурором вказівок по кримінальному провадженню. Наведені вище обставини щодо незаконності постанови слідчого є очевидними та беззаперечним, тому прокурор міг та був зобов`язаний відновити законність та проконтролювати здійснення всебічного, об`єктивного та неупередженого досудового дослідження всіх обставин кримінального провадження протягом розумних строків
Крім того, суд звертає увагу на те, що у відповідності до витягів з Єдиного реєстру досудових розслідувань №00000054 до реєстру було внесено відомості про те, що ОСОБА_11 шляхом обману заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_14 в розмірі 12000 доларів США та потерпілого ОСОБА_7 в розмірі 280000 грн. (т.1а.кп.1,11). Проте, в передостанньому абзаці мотивувальної частини оскарженої постанови слідчий зазначив, що підлягає закриттю кримінальні провадження стосовно ОСОБА_11 за іншими фактами, а саме щодо його дій з приводу переоформлення права власності на нерухоме майно на користь ОСОБА_14 та щодо переоформлення квартири АДРЕСА_1 (т.2а.кп.170). При цьому в матеріалах досудового розслідування відсутні процесуальні рішення щодо уточнення обставин вчинення ОСОБА_11 кримінальних правопорушень.
В скарзі, письмових та усних поясненнях заявники та їх представник наполягали на скасуванні постанови слідчого від 18 травня 2015 року також з тих підстав, що органами слідства не було проведено у повному обсязі досудове розслідування за фактом підробки підписів на акті прийняття в експлуатацію перепланування квартири АДРЕСА_1 від 18.01.2011 року.
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості доводів скарги в цій частині, суд відмічає, що в матеріалах кримінального провадження №00000054 міститься повідомлення про початок досудового розслідування від 26 березня 2013 року, відповідно до якого під час розслідування кримінального провадження №00000097 виявлено факт вчинення службового підроблення акту комісії виконкому Комсомольської міської ради від 18 січня 2011 року (т.1а.кп.62). Відомості про це правопорушення було внесено до ЄРДР з попередньою кваліфікацією за ч.1 ст.366 КК України, відповідному кримінальному провадженню присвоєно номер - 00000407.
Під час судового розгляду заявник ОСОБА_5 та представник заявника стверджували, що кримінальні провадження №00000054 за ч.ч.1,3 ст.190 КК України та №00000407 за ч.1 ст.366 КК України об`єднано в одне провадження. Проте, зазначені твердження ґрунтуються на поверховому вивченні матеріалів досудового розслідування та вільному і хибному тлумаченні змісту повідомлення про початок досудового розслідування від 26 березня 2013 року (т.1а.кп.62) та положень чинного процесуального законодавства. Зокрема положень ч.1 ст.217 КПК України, відповідно до яких відсутні законні підстави для об`єднання зазначених вище кримінальних проваджень.
До матеріалів кримінального провадження №00000054 за ч.ч.1,3 ст.190 КК України приєднано деякі копії матеріалів кримінального провадження №00000407 за ч.1 ст.366 КК України (т.1а.кп.166-168, 170-218), але це свідчить про те, що ці провадження об`єднані в одне.
Як на підставу для скасування оскарженої постанови слідчого заявники також вказують на неповноту досудового розслідування за фактами вчинення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.1 ст.189, ч.1 ст.355, ч.4 ст.368 КК України.
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості зазначених доводів ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , суд звертає увагу на те, що до матеріалів кримінального провадження №00000054 приєднано декілька примірників заяв ОСОБА_5 та ОСОБА_7 про злочин, датовані травнем та червнем 2014 року, в яких вони прохають притягнути ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.1 ст.189, ч.1 ст.355, ч.4 ст.368 КК України (т.2а.кп.1-27).
Однак в матеріалах досудового розслідування відсутні дані про те, що відомості про зазначені в заявах Севрюкових кримінальні правопорушення стосовно ОСОБА_16 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та об`єднано з провадженням №00000054. Тому не здійснення досудового розслідування за цими фактами теж не може бути підставою для скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_11 .
Крім того, суд звертає увагу на те, що до матеріалів кримінального провадження №00000054 приєднано доручення слідчого ОСОБА_17 на проведення слідчих дій від 17 вересня 2014 року, протоколи допитів в якості свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_8 від 22 жовтня 2014 року та в якості потерпілого ОСОБА_5 (т.2а.кп.41-47, 82), із змісту яких вбачається, що в порушення вимог ч.2 ст.214 КПК України слідчий здійснював досудове розслідування за фактами вчинення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.1 ст.189, ч.1 ст.355, ч.4 ст.368 КК України, без внесення до ЄРДР відповідних відомостей.
Під час судового розгляду справи заявнику ОСОБА_5 та представнику заявника ОСОБА_6 було роз`яснено право оскаржити рішення, дії та бездіяльність органів слідства щодо здійснення досудового розслідування за кримінальним провадженням №00000407 та щодо невнесення до ЄРДР відомостей по їх заявам про вчинення злочинів, роз`яснено правові наслідки не вчинення процесуальних дій. Проте ОСОБА_5 та ОСОБА_6 наполягали на скасуванні саме постанови слідчого від 18 травня 2015 року.
В рамках здійснення повноважень із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, суд має звертати увагу на допущенні слідчим та прокурором істотні порушення кримінального процесуального закону виявлені під час розгляду скарг учасників кримінального провадження.
Крім наведених вище істотних порушень процесуального закону, суд також акцентує увагу ще на такі порушення.
Так, до матеріалів кримінального провадження приєднано оригінал заяви ОСОБА_8 про вчинення кримінальних правопорушень від 12.12.2014 року, відповідно до якої він прохає розпочати досудове розслідування щодо ОСОБА_11 та ОСОБА_5 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.190,383, 396, 255 КК України (т.2а.кп.43). Згадана заява містить відмітку про реєстрацію в журналі єдиного обліку заяв Комсомольського МВ, проте дані щодо внесення згаданих відомостей до ЄРДР в справі відсутні.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в порушення вимог ч.5 ст.284 КПК України, оскаржену постанову від 18 травня 2015 року не було надіслано потерпілим ОСОБА_7 і ОСОБА_5 та не було вручено останньому навіть тоді, коли він з`явився до слідчого відділення для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.
Також не було надіслано копії постанови слідчого потерпілому ОСОБА_14 , навіть не дивлячись на те, що протягом червня та липня 2014 року останній неодноразово звертався до слідчого із заявами, в яких наполягав на притягненні ОСОБА_11 до кримінальної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.190 КК України (т.2а.кп.28-42).
Неповідомлення потерпілих про закриття кримінального провадження та ненаправлення їм копії відповідної постанови є неприпустимим, так як порушує визначене ч.5 ст.284 КПК України право потерпілих на оскарження цієї постанови.
Додатково необхідно звернути увагу на те, що згідно протоколу про надання потерпілому доступу до матеріалів досудового розслідування від 09 червня 2015 року ОСОБА_5 було ознайомлено з матеріалами справи в двох томах, останній з яких налічував 64 аркуша (т.2а.кп.173), хоча згідно опису, складеного слідчим ОСОБА_17 , цей том містить 154 аркуші, а фактично до суду було надано другий том із 171 аркушем.
Наведені істотні порушення процесуального закону та відсутність належного прокурорського контролю за дотриманням законності органами досудового розслідування, призвели до невиправданого затягування досудового розслідування та порушення права потерпілого на всебічне, об`єктивне та неупереджене дослідження всіх обставин кримінального провадження протягом розумних строків.
Відповідно до ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна; 2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; 7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; 8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Згідно частині 2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 307 КПК України, суд, -
у х в а л и в :
Скаргу ОСОБА_5 та ОСОБА_7 задовольнити.
Визнати незаконним рішення (дії) прокуратури м.Комсомольська Полтавської області, яке полягає у відмові в скасуванні постанови слідчого СВ Комсомольського МВ УМВС України в Полтавській області від 18 травня 2015 року про закриття кримінального провадження №00000054.
Постанову слідчого СВ Комсомольського МВ УМВС України в Полтавській області від 18 травня 2015 року про закриття кримінального провадження №00000054 відносно ОСОБА_11 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.3 ст.190 КК України скасувати як незаконну.
Матеріали кримінального провадження №00000054 повернути до СВ Комсомольського МВ УМВС України в Полтавській області для продовження досудового розслідування.
Звернути увагу прокурора м.Комсомольська на виявлені порушення кримінального процесуального законодавства.
Ухвала суду є остаточної і оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя підпис ОСОБА_1
З оригіналом вірно.
Суддя ОСОБА_1