Постанова
Іменем України
25 жовтня 2018 року

м. Київ
справа № 333|7876|15-к
провадження № 51-596км17
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 24 травня 2017 року в кримінальному провадженні № 0003822 щодо

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186Кримінального кодексу України (далі КК).
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 листопада 2016 року ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за ч. 1 ст. 186КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1рік та покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України. Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 10 000 грн та моральну шкоду в розмірі 2000 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 24 травня 2017 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 задоволено, вирок місцевого суду скасовано, а кримінальне провадження закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості засудженого.
За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 16 серпня 2015 року о 17:00 біля будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, з метою відкритого викрадення чужого майна, зірвав з шиї потерпілої ОСОБА_7 золотий ланцюжок 585 проби вагою 20 г вартістю 10 000 грн та дерев`яний хрестик розміром 1х2 см (не має матеріальної цінності для потерпілої), які належать потерпілій. Після чого з місця скоєння злочину ОСОБА_6 зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. Злочинними діями ОСОБА_6 потерпілій було заподіяно матеріальну шкоду на суму 10 000 грн.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції.
Доводи поданої касаційної скарги прокурор обґрунтовує тим, що суд апеляційної інстанції дав іншу оцінку доказам, викладеним у вироку місцевого суду, ніж та, яку дав суд першої інстанції, при цьому ці докази не було досліджено під час апеляційного перегляду.
Позиції інших учасників судового провадження
Від учасників процесу заперечень на касаційну скаргу не надходило.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 просив задовольнити подану касаційну скаргу, скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 433 КПК Українисуд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК Українисудове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Статтею 94 КПКУкраїни передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно зі ст. 23 КПКУкраїни суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду.

Також ч. 4 ст. 95 КПКУкраїни передбачено, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу.

За принципом безпосередності дослідження доказів апеляційний суд не вправі дати їм іншу оцінку, ніж та, яку дав суд першої інстанції, якщо ці докази не було досліджено під час апеляційного перегляду вироку.
Суд апеляційної інстанції при розгляді кримінального провадження не дотримався цих вимог закону.
Так, місцевий суд, обґрунтовуючи свій висновок щодо винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК, послався, зокрема, на показання потерпілої ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , допитаних безпосередньо під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

На вирок місцевого суду захисник ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просила вирок суду щодо ОСОБА_6 скасувати, а кримінальне провадження закрити у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості останнього в суді і вичерпанням можливостей їх отримання.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, апеляційний суд, переглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , без безпосереднього дослідження доказів визнав показання потерпілої та свідків такими, що не доводять поза розумним сумнівом беззаперечну причетність ОСОБА_6 до скоєного злочину, формально пославшись на відсутність процесуальних приводів для повторного дослідження доказів, дійшов висновку про відсутність достатніх доказів доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 ККУкраїни, тобто надав іншу оцінку доказам, дослідженим у суді першої інстанції.

За таких обставин ухвалу апеляційного суду не можна визнати законною та обґрунтованою, оскільки вона ухвалена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 412, п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК вона підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

З огляду на наведене касаційна скарга прокурора підлягає задоволенню, ухвала апеляційного суду - скасуванню, а кримінальне провадження - призначенню на новий розгляд у суді апеляційної інстанції, під час якого апеляційному суду необхідно врахувати наведене, здійснити розгляд відповідно до вимог КПКта прийняти законне й обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, Суд

ухвалив:
Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 24 травня 2017 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3