АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2018 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судового засідання ОСОБА_4
за участю учасників провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальні провадження №0000018 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Садгірського районного суду м.Чернівці від 10.05.2018 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця м. Чернівці, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 27.12.2005 року Садгірським районним судом м. Чернівці за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнити з іспитовим строком на 1 рік;

2) 03.04.2008 року Садгірським районним судом м. Чернівці за ч. 1 ст. 296 КК України, до покарання у вигляді штрафу розміром 510 гривень;

3) 06.07.2009 року Вижницьким районним судом Чернівецької області за ч. 1 ст. 309 КК України, до покарання у вигляді штрафу розміром 1700 гривень;

4) 06.12.2010 року Садгірським районним судом м. Чернівці за ч. 3 ст. 296 КК України, до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі;

5) 24.09.2015 року Садгірським районним судом м. Чернівці за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст.185, ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання за цим законом три роки шість місяців позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 визначено рахувати з дня його фактичного затримання, тобто з 19.04.2018 року.

Вирішено питання із речовими доказами по справі.

На вказаний вирок суду надійшла апеляційна скарга від обвинуваченого ОСОБА_6 , який просить вирок районного суду в частині призначеного йому покарання змінити, пом`якшивши його та застосувавши вимоги ст.69 КК України.

Кримінальне провадження №11-кп/794/269/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_7
ЄУН №726/752/18 Доповідач: ОСОБА_1
Свої апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що суд 1 інстанції при призначенні йому покарання не врахував, що він сприяв слідству, викрадені речі ним частково повернуто потерпілим, потерпілі до нього не мають ніяких претензій, в нього на утриманні хвора мати пенсійного віку, яка потребує стороннього догляду, а також його незадовільний стан здоров`я.

Від інших учасників судового розгляду апеляцій та заперечень на неї не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_6 , який просилив задовольнити подану апеляцію, міркування прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції обвинуваченого, вислухавши промови учасників судового розгляду в судових дебатах, надавши обвинуваченому право виступити з останнім словом, розглянувши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як встановлено районним судом та перевірено апеляційною інстанцією, обвинувачений ОСОБА_6 , 07.01.2018 року о 23:30 год., шляхом підбору ключа до замка вхідних дверей, проник до будинку АДРЕСА_1 , звідки таємно, протиправно викрав ноутбук марки «ASUS» X550C, вартістю 10000 гривень та фотоапарат марки Canon, вартістю 6000 гривень. В подальшому, обвинувачений ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 16000 гривень.

Також, 09.01.2018 року о 14:00 год., обвинувачений ОСОБА_6 проник на охоронювану територію спеціального майданчику ДП «ІнформРесурс», що за адресою м. Чернівці, вул. Заводська, 22, звідки таємно із автомобіля марки «Фольксваген», модель «Б-5», д.н.з. НОМЕР_1 , викрав акумуляторну батарею марки «ОМЕГА 60», білого кольору. В подальшому, обвинувачений ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 1800 гривень.

Після чого, 14.01.2018 року о 22:30 год., обвинувачений ОСОБА_6 шляхом злому кріплення навісного замка, проник до господарського приміщення, яке розміщене на території домогосподарства за адресою АДРЕСА_2 , звідки, таємно, викрав чотири електро-двигуни та торцювальну пилу бувші у використанні. В подальшому, обвинувачений ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на суму 4600 гривень.

Продовжуючи свою злочину діяльність, обвинувачений ОСОБА_6 , 12.02.2018 року о 05:00 год., шляхом ривка вхідних дверей проник до будинку за адресою АДРЕСА_3 , звідки таємно, викрав газовий котел марки «Viessmann», 25 метрів тепло-провідної труби та комплектуючі від душової кабінки. В подальшому, обвинувачений ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальної шкоди на суму 10000 гривень.

Вина ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), за кваліфікуючою ознакою проникнення в житло чи інше володіння особи, доведена зібраними по справі доказами, які належним чином досліджені судом першої інстанції і яким дана правильна юридична оцінка.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 судом першої інстанції правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України і в апеляції не оспорюються.

А тому колегія суддів, керуючись ст.404 КПК України, не наводить докази на підтвердження винуватості ОСОБА_6 у вчинені інкримінованих йому кримінальних правопорушень та правильності кваліфікації його дій.

Апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що вирок суду, в частині призначення йому покарання підлягає зміні, внаслідок його суворості, є безпідставними і не ґрунтуються на матеріалах провадження та законі.

Згідно ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Крім того, згідно п.п.2,3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з кваліфікації злочинів (ст.12 КК України), а також особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного із співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Вищенаведені вимоги закону судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 були виконані повністю.

Так, районним судом при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 було враховано ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який є умисним, закінченим, корисливим, тяжким, що обвинуваченим було вчинено чотири епізоди злочинної діяльності, внаслідок вчинення яких потерпілим було спричинено матеріальну шкоду, яка була відшкодована обвинуваченим частково; особу ОСОБА_6 , який хоч і визнав свою вину, щиро розкаявся, сприяв слідству і суду у розкритті злочину, матеріальну шкоду відшкодував частково, не перебуває на обліку у лікаря психіатра, однак зареєстрований в 2008 році в Чернівецькому обласному наркологічному диспансері з діагнозом вживання алкоголю зі шкодою для здоров`я, ніде офіційно не працює, тобто не займається суспільно корисною працею, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні умисні, корисливі злочини, вчинив нові злочини в період непогашеної та не знятої судимості за попередні злочини, що свідчить про те, що він належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого судом визнано: щире каяття, сприяння у розкритті злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом встановлено не було.

У зв`язку із вищенаведеним, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції врахувавши всі обставини справи, зокрема й ті, на які посилається апелянт в своїй апеляції, дійшов вірного висновку про неможливість виправлення ОСОБА_6 без реального відбування покарання, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті інкримінованого йому злочину у розмірі наближеному до мінімального.
Більше того, сам апелянт у свої скарзі, звертаючись до суду із вимогою застосувати до нього положення ст.69 КК України не навів таких обставин, які окрім того, що пом`якшують його покарання, ще б істотно знижували ступінь тяжкості скоєного ним злочину, а колегією суддів таких встановлено не було.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів не знаходить законних підстав для зміни вироку суду відносно ОСОБА_6 в частини пом`якшення покарання останньому.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Садгірського районного суду м.Чернівці від 10.05.2018 року відносно ОСОБА_6 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення,а засудженим, який перебуває під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

__________________ __________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3