Справа № 362/6343/18
Провадження № 1-кс/362/1986/18
02 листопада 2018 року
суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області в складі ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Василькові Київської області клопотання слідчого СВ Васильківського МВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку,
Слідчий за погодженням з прокурором звернувся із клопотанням про обрання підозрюваному запобіжного заходу.
Клопотання обґрунтовано тим, що в провадженні СВ Васильківського МВ ГУ МВС України в Київській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 120 181 101 400 004 97 від 07.03.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Вислухавши прокурора, захисника і підозрюваного та дослідивши матеріали клопотання у їх сукупності, приходжу до наступних висновків.
Відповідно до частини першої статті 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Так, під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що надані слідчим докази не доводять обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені пунктами 1, 3 і 5 частини першої статті 177 КПК України на які вказано у клопотанні.
Зокрема, вказані у клопотанні обставини щодо того, що ОСОБА_4 перебуває на обліку у лікаря психіатра, до нього застосовувались примусові заходи медичного характеру, він не має постійного місця роботи, а тому може переховуватися від органів слідства і суду, на переконання слідчого судді, не свідчать, про існування зазначених ризиків.
Посилання слідчого щодо можливості ОСОБА_4 незаконно впливати на потерпілого і свідка у цьому ж кримінальному провадженні не підтвердженні будь-якими допустимими і належними доказами, а тому є виключно припущеннями слідчого.
При цьому, суд враховує, що з дати вчинення суспільно-небезпечного діяння до дати звернення слідчого із даним клопотанням, минуло більше восьми місяців за час тривалості яких ОСОБА_4 не вчинив жодних дій, які б свідчили про існування ризиків зазначених у клопотанні.
Крім того, вважаю недоцільним вирішення питання про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки жоден із ризиків на які вказував слідчий не знайшов свого підтвердження.
Фактичних даних, які б свідчили про недостатність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, матеріали клопотання не містять.
Згідно із частиною другою статті 194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Отже, враховуючи обставини встановлені судом, в застосуванні запобіжного заходу слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176 178, 184, 186, 193, 194, 508 КПК України,
В задоволенні клопотання відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя