Справа № 645/1437/16-к
Провадження №1-кп/645/49/18
У Х В А Л А
іменем України
08 травня 2018 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора- ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисників - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 за ч.ч. 1, 3 ст. 185, ч.ч.1, 2 ст. 289 КК України,
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Фрунзенського районного суду м.Харкова знаходиться вказана кримінальна справа.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 23.03.2018 р. відносно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 21.05.2018 р.
Прокурор ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні заявили про доцільність продовження обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.
Захисники, посилаючись на недоведеність ризиків, зазначених прокурором, просили змінити запобіжний захід на інший, не пов`язаний з триманням під вартою.
Обвинувачені проти продовження тримання під вартою заперечували. При цьому ОСОБА_8 також клопотав про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, посилаючись на наявність у нього міцних соціальних зв`язків, позитивної характеристики, можливість працевлаштування та відшкодування потерпілим завданих збитків.
Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шестидесяти днів.
Вимогами п. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики

Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Вирішуючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, судом при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу враховуються дані про особу обвинувачених, їх репутацію, відомості щодо наявності у обвинувачених міцних соціальних зв`язків за місцем мешкання, вік та стан їх здоров`я, відсутність відомостей про наявність постійного місця роботи та джерел доходу, тяжкість покарання, що загрожує їм у разі визнання винуватими у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких вони обвинувачуються.
Вирішуючи питання доцільності продовження обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 строку тримання під вартою, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченим переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, які не допитані у судовому засіданні, та можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, а також враховує той факт, що останні обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, санкція якої передбачає покарання на строк від 5 до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна чи без такої.
Посилання сторони захисту на наявність у ОСОБА_8 родинних зв`язків, позитивної характеристики, можливість працевлаштування, що, на їх думку, є підставами для зміни або скасування обвинуваченим запобіжного заходу на інший, не пов`язаний із позбавленням волі, суд вважає неспроможними, оскільки вказані обставини не можуть бути безумовною підставою для зміни запобіжного заходу на більш м`який, при існуванні обґрунтованих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, але можуть бути враховані судом при ухваленні остаточного судового рішення за результатами розгляду справи по суті.
Характер та фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 злочинів свідчать про їх підвищену суспільну небезпеку, тому суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, що виправдовує подальше тримання обвинувачених під вартою.
Суд зазначає що, відповідно до ч. 3 ст. 370 КПК України, судом ухвалюється рішення на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, а тому приходить до висновку, що для забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків та для запобігання спробам останніх переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, які не допитані, вчинити інші злочини, доцільно на даній стадії судового провадження продовжити ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який не може перевищувати 60 (шістдесят) днів.
Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 372 КПК України, суд -
П о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотань захисників та обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.

Продовжити відносно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк до 06 липня 2018 року.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: