Справа № 428/9040/18
Провадження № 11-сс/782/219/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області у складі :

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря: ОСОБА_4

прокурора: ОСОБА_5

захисника, адвоката: ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Луганської області в м.Сєвєродонецьку Луганської області матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 28 липня 2018 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лисичанськ, Луганської області, громадянина України, одруженого, який має малолітню дитину сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, - застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 28.07.2018 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ Сєвєродонецького ВП ГУНП у Луганській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором відділу прокуратури Луганської області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Обрано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів з 28 липня 2018 року по 25 вересня 2018 року включно.

З змісту ухвали слідчого судді вбачається, що відповідно до клопотання, 09.07.2016 року приблизно о 04.10 годині, за відсутності атмосферних опадів, в умовах достатньої видимості у напрямку руху водій ОСОБА_7 , керуючи технічно справним легковим автомобілем «ІЖ-Комбі», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по мосту автомобільній дорозі сполученням «Сєвєродонецьк - Лисичанськ» у м. Сєвєродонецьку Луганської області в районі селища Синецький, зі сторони м. Сєвєродонецька у напрямку м. Лисичанськ.

Рухаючись по вказаному автошляху, на дільниці дороги із двостороннім рухом, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку та відсутність суцільної лінії дорожньої розмітки, водій ОСОБА_7 , виїхав на зустрічну смугу руху. У цей час по цій проїзній частині у зустрічному для водія ОСОБА_7 , напрямку на автомобілі «Renault Megane Scenic» реєстраційний номер НОМЕР_2 рухався ОСОБА_11 , який згідно п. 11.3 Правил дорожнього руху, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, як водій зустрічного напрямку, мав перевагу у русі. Водій ОСОБА_7 маючи об`єктивну можливість своєчасно виявити автомобіль «Renault Megane Scenic» на дорозі, діючи в умовах необмеженої видимості та оглядовості, порушуючи вимоги п.п. 10.1 ПДР, змінив напрямок руху, виїхав на зустрічну смугу, внаслідок чого скоїв зіткнення з зустрічним автомобілем «Renault Megane Scenic» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_11 .

В результаті зіткнення, водій автомобіля «Renault Megane Scenic» реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження, та згідно висновку судово-медичної експертизи № 266 від 25.07.2016 р. помер від закритої тупої травми тулубу з множеними двосторонніми переломами ребер та розривами внутрішньочеревних органів крововтратою, яка ускладнилась шоком.

12.07.2016 року заступником прокурора Луганської області визначена підслідність кримінального провадження № 0001929 за СУ ГУНП в Луганській області.

01 серпня 2016 року у відповідності до ст.ст. 276 - 278 КПК України складено письмове повідомлення про підозру відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України, вручити яке не виявилось можливим у зв`язку з неможливістю встановити місцезнаходження останнього, що підтверджується протоколом допиту свідків та відповіддю державної прикордонної служби України.

Не погодившись з винесеним рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 28.07.2018 року, якою обрано стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому в задоволенні клопотання та обрати ОСОБА_7 запобіжний захід, у вигляді домашнього арешту. Вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою та незаконною. Просить звернути увагу, що в судовому засіданні під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчому судді були надані документ, підтверджуючи, що підозрюваний у період часу з 02.01.2018 року по 30.06.2018 року тримався під вартою на території Російської Федерації у відповідності до ч. 2 ст. 91, ч. 1 ст. 466 КПК РФ та ст. 61 Конвенції правової допомоги і правових відносинах по цивільним, сімейним та кримінальним справам від 22.01.1993 року (у зв`язку з наявністю запиту іноземної держави про видачу). Постановою прокурора Ровенського району Бєлгородської області від 30.06.2018 року ОСОБА_7 було звільнено. Після звільнення підозрюваний з власної ініціативи прибув до правоохоронних органів України. Отже, оскільки підозрюваний вже тримався під вартою у зв`язку із підозрою у вчиненні інкримінуємого йому злочину п`ять місяців, на думку захисника, суд при вирішенні питання про необхідність тримання під вартою, мав врахувати цю обставину та вирішити зазначене питання, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України), яка стосується продовження тримання під вартою.

Так. у справі «Роман Мірошніченко проти України», заява № 34211/04, від 19 лютого 2009 року ЄСПЛ прийшов до наступного висновку: «... той факт, що заявник підозрюється у скоєнні серійного злочину, можливо, спочатку виправдовував його утримання під вартою. Однак після спливу певного часу судова влада була зобов`язана привести інші вагомі підстави для подальшого утримання під вартою, що не було зроблено в даному випадку; крім того, на жодній зі стадій національні суди не розглядали можливість застосування будь-яких альтернативних запобіжних заходів, і, спираючись головним чином на тяжкість обвинувачення, органи влади продовжували тримання заявника під вартою на підставах, які не можуть вважатися «відповідним і достатніми»...». Виходячи з цього, захисник вважає, що оскільки підозрюваний вже тримався під вартою п`ять місяців у зв`язку із підозрою у вчиненні ним інкримінуємого йому діяння, та сам приїхав до правоохоронних органів України, ризик ухилятися від органів слідства та суду не носить явно вираженого характеру та не має того ступеню серйозності, для запобігання якого виправдовується позбавлення волі. Також, зазначає, що слідчий суддя безпідставно зазначив про відсутність сталих соціальних зв`язків, хоча адвокатом було додано до матеріалів справи свідоцтво про одруження підозрюваного та свідоцтво про народження дитини, батьком якої є підозрюваний. Слідчим суддею не враховано, що підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Наголошує, що як встановлено слідчим суддею підозрюваний визнає себе винним, а це вже само по собі виключає існування ризику впливати на свідків.

Заслухавши доповідача, пояснення адвоката ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, зазначивши, що стосовно ОСОБА_7 вже обвинувальний акт спрямований до суду 03.08.2018 року, дослідивши матеріали клопотання, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ст. 178 КПК України.

Дані вимоги закону при обранні запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 слідчим суддею, на думку колегії суддів, дотримані.

Так, приймаючи рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінуємого йому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: слідчий суддя прийшов до висновку про доведеність існування ризику, що ОСОБА_12 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, про що свідчить не тільки вагомість доказів про вчинення ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також відсутність у нього міцних та сталих соціальних зв`язків, а також тривале перебування підозрюваного у розшуку.

Також слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, зокрема його вік та стан здоров`я, інші дані про особу ОСОБА_7 , його репутацію, майновий стан, відсутність судимостей, тяжкість покарання за кримінальне правопорушення, яке інкримінується підозрюваному, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, що є особливо тяжким злочином, за скоєння якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 15 років.

Крім того, слідчий суддя прийшов до висновку про доведеність та обґрунтованість існування ризику незаконного впливу на свідків з боку підозрюваного, про що свідчить протокол допиту свідка ОСОБА_13 , до якого звертався ОСОБА_7 з пропозицією дати певні свідчення про його невинуватість у скоєнні ДТП. Разом з тим, слідчий суддя вважає недоведеним та необґрунтованим наявність існування такого ризику, як можливість підозрюваним ОСОБА_7 незаконно впливати на потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки він не знайшов об`єктивного підтвердження у судовому засіданні та ґрунтується на припущеннях.

Також в ухвалі зазначено, що у судовому засіданні, підозрюваний ОСОБА_7 зазначив, що висунута підозра у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України обґрунтована, вину визнав повністю, однак просив застосувати відносно нього більш м"який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Слідчий суддя, на думку колегії суддів, достатньо мотивовано та обґрунтовано прийшов до висновку, що клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001737 від 09.07.2016 року , порушеного за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України підлягає задоволенню, оскільки більш м`які запобіжні заходи будуть недостатніми для запобігання доведеним під час судового розгляду ризикам та не забезпечать належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Такий вид застосованого запобіжного заходу, на думку колегії суддів, не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді не заслуговують на увагу та є такими, що спростовуються наданими матеріалами.

Щодо доводів адвоката про те, що суд мав врахувати те, що підозрюваний п`ять місяців знаходився під вартою в РФ, та після звільнення 30.06.2018 року, підозрюваний з власної ініціативи прибув до правоохоронних органів України, колегія суддів встановила наступне.

Слідчий суддя перевіряючи обґрунтованість підозри ОСОБА_7 та наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, врахував, що підозрюваний залишив місця скоєння злочину, виїхав на територію Російської Федерації, де переховувався від органів досудового розслідування з метою уникнення покарання, з цією метою він вчиняв дії, спрямовані на зміну показань свідків у кримінальному провадженні.

Відповідно до змісту ухвали слідчого судді, 09.09.2016 розшукуваний ОСОБА_7 був оголошений у міжнародний розшук каналами Інтерполу, розшуковий циркуляр від 09.09.2016 № 2016/59041(«червоний циркуляр»).

14.11.2016 року підозрюваному ОСОБА_7 слідчим суддею Сєвєродонецького міського суду Луганської області обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

28.07.2018 року ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

У зв`язку з чим, посилання адвоката на рішення ЄСПЛ у справі «Роман Мірошніченко проти України», заява № 34211/04, від 19 лютого 2009 року є некоректним, оскільки у вказаному рішенні заявник скаржився на тривалість його тримання під вартою, без інших вагомих підстав.

У кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , якому обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою українським судом 28.07.2018 року на строк до 25.09.2018 року, обвинувальний акт спрямований до Лисичанського міського суду Луганської області для розгляду по суті 03.08.2018 року.

Будь-яких істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, не встановлено.

За таких обставин, апеляційна скарга адвоката не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376 ,404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 28 липня 2018 року, якою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, строком з 28.07.2018 року до 25.09.2018 року включно - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_14