В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" травня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження унесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0012209 від 01.09.2017 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, не працюючого, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, в останнє 21.05.2018 апеляційним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, з урахуванням норм ст. 71 того ж Кодексу, до 2 років 6 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_4 31.08.2017 приблизно 20:55 год. прийшов до магазина «Фора», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Гроднинська, 1/35.
Перебуваючи в торгівельному залі вищевказаного магазину у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна та обернення його в свою користь.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення, впевнившись, що за його діями ніхто з покупців та персоналу магазину не спостерігає, ОСОБА_4 взяв із вітрини ковбасу «Брауншвейську с/к Алан», закупівельною вартістю 80 гривень 45 копійок, ковбасу «Алан Ностальгія с/в в/г», закупівельною вартістю 63 гривні 90 копійок, ковбасу «Салямі Феліно с/в в/г Глобіно», закупівельною вартістю 74 гривні 57 копійок, ковбасу «Московську в/с с/к Глобіно», закупівельною вартістю 72 гривні 49 копійок, ковбасу «Зернисту с/к в/с Кременчуг», закупівельною вартістю 51 гривня 50 копійок та сховав їх в сумку.
Продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, не маючи наміру розраховуватися за товар, минаючи касову зону, ОСОБА_4 , вийшов з магазину, де був затриманий працівниками охорони.
ОСОБА_4 , виконавши всі дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця, не зміг довести свій злочинний умисел до кінця, а саме таємно викрасти з магазину ковбаси с/к у кількості 5 шт., загальною закупівельною вартістю 352 гривні 91 копійка, що належить ТОВ «Фора», та розпорядитися ними на власний розсуд, з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками охорони при спробі залишити місце злочину.
Крім того, ОСОБА_4 02.09.2017 приблизно о 19:30 год. прийшов до магазина «Велика Кишеня», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, 19.
Перебуваючи в торгівельному залі вищевказаного магазину у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна та обернення його в свою користь.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення, впевнившись, що за його діями ніхто з покупців та персоналу магазину не спостерігає, ОСОБА_4 , взяв із вітрини ковбасу «Фует Екстра с/к 175г Касадемонт», закупівельною вартістю 62 гривень 49 копійок, ковбасу «Салямі Софіївська с/к 1г 405г т/у Ятрань», закупівельною вартістю 64 гривні 22 копійок, ковбасу «Брауншвейгська с/г в/г порційна в/у вагова Закарпатські ковбаси», закупівельною вартістю 53 гривні 65 копійок, 2 ковбаси «Фуетек с/в 170г в/у Ельпозо», загальною закупівельною вартістю 104 гривні 68 копійок, ковбасу «Татарська с/к 1г порційна в/у вагова Закарпатські ковбаси», закупівельною вартістю 81 гривня 10 копійок, ковбаса «Ятранчик н/к в/г 650г т/у Ятрань» закупівельною вартістю 72 гривня 33 копійок та сховав їх в сумку, яка була при ньому.
Продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, не маючи наміру розраховуватися за товар, минаючи касову зону, ОСОБА_4 , вийшов з магазину, де був затриманий працівниками охорони.
ОСОБА_4 , виконавши всі дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця, не зміг довести свій злочинний умисел до кінця, а саме таємно викрасти з магазину ковбаси с/к у кількості 7 шт., загальною закупівельною вартістю 438 гривні 47 копійок, що належить ТОВ «Фудком», та розпорядитися ними на власний розсуд, з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками охорони при спробі залишити місце злочину.

Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого, який будучи допитаним в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінальних правопорушень, викладених в установочній частині вироку, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення, щиро розкаявся у вчиненому.
Останній виразив готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини.
Також, крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень просив суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення цих злочинів, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.
Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого у відповідності до положень Кримінального Кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, за вище встановлених обставин.

При цьому, з урахуванням, висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображеного у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22.03.2018 у справі № 521/11693/16-к, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, як-то: відомостями відображеними у протоколах ОМП від 31.08.2017 та від 02.09.2017, протоколі огляд відеозапису здійсненого у приміщенні магазину від 16.09.2017, довідках ТОВ щодо вартості майна, та, які містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд уважає, установленими усі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження, у порядку ст. 349 КПК України.
З огляду на наведене суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, так як він скоїв закінчений замах на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень (злочинів), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не виявлено.

Також, суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання, спосіб життя (неодружений, раніше судимий), стан здоров`я, що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає допустимі соціальні зв`язки; ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме: класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі.

Також, у світлі наявності вироку від 21.05.2018 апеляційного суду м. Києва відносно обвинуваченого за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, яким його з урахуванням норм ст. 71 того ж Кодексу, засуджено до 2 років 6 місяців позбавлення волі, остаточне покарання слід визначити у порядку ч. 4 ст. 70 вказаного Кодексу.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченому та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Дане остаточне покарання (позбавлення волі), на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).
Також, у світлі норм ч. 4 ст. 70 КК України, яка регламентує, що, при застосуванні цієї статі Кодексу, у цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу, слід зарахувати частково відбуте покарання за попереднім вироком, а саме з 28.09.2017 (часу затримання).
Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред"явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим, призначеним вироком Апеляційного суду м. Києва від 21.05.2018, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 відраховувати з 28.09.2017, зарахувавши відбуте частково покарання за вироком Апеляційного суду м. Києва від 21.05.2018 за правилами, передбаченими в статті 72 КК України, шляхом його відрахування з 28.09.2017.
Речові докази, які передані згідно постанов слідчого на зберігання представнику ТОВ «Фора» та тОВ «ФУДКОМ», залишити у володінні цих ТОВ, а СД-диск, залишити у матеріалах судового провадження.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва.
Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С у д д я : ОСОБА_1