Справа №198/52/18
Провадження №1-кп/0198/18/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.06.18

року Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
за участю сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3
сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000197, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.08.2017 року, за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народився в с.Биково Биківського району Волгоградської області, проживає в АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, раніше судимого:
1)вироком Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 13.12.2011 року за ст.ст. 185 ч. 2, 187 ч. 2, 345 ч. 2, 70 ч. 1 КК України на 7 років позбавлення волі;
2)вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.03.2012 року за ст.ст. 122 ч. 1, 296 ч. 3, 70 ч. 1, 70 ч. 4 КК України на 7 років позбавлення волі, 25 липня 2016 року звільнився умовно-достроково на 1 рік 6 місяців 11 днів,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
В С Т А Н О В И В:
13 серпня 2017 року, приблизно о 16.00 годині, водій ОСОБА_4 (перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння), керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 2102», державний номер НОМЕР_1 , в умовах достатньої видимості, зі швидкістю, приблизно 120 км. на годину, слідував по вул. Зарічній с.Долина Юр`ївського району Дніпропетровської області. В автомобілі, крім ОСОБА_4 , знаходилося двоє пасажирів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Під час руху по вул. Зарічній с.Долина Юр`ївського району Дніпропетровської області (поблизу домоволодіння № 9), в вище зазначений час, ОСОБА_4 , при виборі швидкості руху не врахував дорожню обстановку, щоб мати можливість постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, повернув кермо ліворуч та не впорався з керуванням, внаслідок чого автомобіль виїхав за межі дороги, де перекинувся.
В результаті дорожньо транспортної пригоди пасажиру автомобіля ОСОБА_5 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді перелому остистого відростка нижньогрудного відділу хребта Тh10 і компресійного перелому Тh-11-2 ст. компресії з переломом суглобового відростка справа, які за ознакою тривалого розладу здоров`я продовженістю вище трьох тижнів (більше 21 дня) відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.
Невідповідність дій водія ОСОБА_4 вимогам п.12.1 ПДР України, знаходиться у причинному зв`язку з фактом настання події дорожньо транспортної пригоди.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого злочину, погодився з усіма обставинами наведеними в обвинувальному акті, наслідками злочину. Зокрема, ОСОБА_4 пояснив суду, що в один із днів серпня 2017 року, в проміжок часу між 15:30 та 18 год., він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем ВАЗ, проїжджаючи с. Долина, перевищив швидкість, не впорався з керування та допустив перекидання машини, внаслідок ДТП один із пасажирів отримала переломи кісток.
Учасники судового провадження не заперечували проти визнання недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин вчинення злочину, викладених вище, їх не оспорювали.
Зізнавальні показання ОСОБА_4 суд знаходить відповідаючими об`єктивним обставинам, вони надані послідовно, несуперечливо. Суд вважає їх допустимими. Сумнівів у правдивості показань ОСОБА_4 у суду не виникає.
Беручи до уваги викладене, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, з урахуванням позитивної думки учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин вчинення злочину, оскільки вони ніким не оспорюються.
З урахуванням зазначеного вище, суд вважає, що винність ОСОБА_4 в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження доведена, вчинене ОСОБА_4 підлягає кваліфікації за ч.1 ст. 286 КК України.
Обираючи покарання для ОСОБА_4 , суд, у відповідності до вимог ст.ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
ОСОБА_4 вчинив злочин, який згідно ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості, за місцем проживання характеризується позитивно, обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає щирий жаль з приводу спричинення потерпілій тілесних ушкоджень, допомогу потерпілій безпосередньо після ДТП, обставиною, яка обтяжує покарання суд визнає вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Також, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд враховує наступне, згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінально покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину суди повинні виходити з кваліфікації злочинів (ст. 12 КК), а також особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного із співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Злочин вчинений ОСОБА_4 є одноепізодним, необережним.
Крім того, при призначенні кримінального покарання, суд враховує положення ч. 2 ст. 50 КК України, у відповідності до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Поряд з цим, суд враховує і те, що обвинувачений раніше судимий, вчинив новий (хоча й необережний) злочин в період умовно-дострокового звільнення, що позбавляє суд можливості застосувати до нього положення ст.ст. 69, 75 КК України.
У зв`язку з цим, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_4 передбачене санкцією ст. 286 ч. 1 КК України покарання у виді арешту у розмірі наближеному до мінімального з позбавленням права керувати транспортними засобами.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Питання про речові докази в рамках кримінального провадження підлягають вирішенню в порядку ст. 100 КПК України, а саме автомобілем марки «ВАЗ 2102», державний номер НОМЕР_1 підлягає залишенню ОСОБА_4 як законному володільцеві.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів в сумі 2439,92 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 368 371, 373, 374 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді арешту на строк два місяці з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки.
На підставі ст. 71 ч. 1, 72 ч. 1 п.1 «а» КК України, ОСОБА_4 остаточно призначити покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарання, призначеного цим вироком, з невідбутою частиною покарання, призначеного вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2012 року, у виді позбавлення волі на строк один рік сім місяців одинадцять днів з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обраховувати з моменту його затримання.
Речовий доказ автомобіль марки «ВАЗ 2102», державний номер НОМЕР_1 залишити ОСОБА_4 як законному володільцеві.
Стягнути з ОСОБА_4 , на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 2439 (дві тисячі чотириста тридцять дев`ять) гривень 92 коп.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано.
На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області.
Копію вироку вручити негайно прокурору, обвинуваченому, надіслати потерпілій.

Суддя ОСОБА_1