Справа № 202/2024/17
Провадження №1-кп/202/26/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2018 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7
потерпілого ОСОБА_8
представника потерпілого ОСОБА_9
обвинуваченої ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002438 від 27.10.2016 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_10 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпро, громадянки України, освіта вища, заміжньої, яка працює лікарем-техніком на посаді керівника зуботехнічної лабораторії в «КЗ «ДМКСП №4»ДОР», мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима;

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

12.09.2016 року, близько 09:00 години ОСОБА_10 , знаходячись у приймальні головного лікаря приміщення «КЗ «ДМКСП №4»ДОР», яка розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Столетова, 13, де у ОСОБА_10 зі ОСОБА_8 виник словесний конфлікт, на ґрунті довготривалих неприязних особистих відносин. В ході конфлікту, ОСОБА_10 підійшла до ОСОБА_8 та навмисно штовхнула обома руками його в область плечових суглобів, в результаті чого, ОСОБА_8 втратив рівновагу та вдарився головою і спиною об дверний кут, після чого впав на бетонну підлогу вдарившись при цьому ліктем лівої руки.
Внаслідок необережних дій ОСОБА_10 ОСОБА_8 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше ніж три тижні та тілесні ушкодження у вигляді забою лівого ліктьового суглоба з підшкірною гематомою в даній області, з явищами гемартрозу лівого ліктьового суглобу та розвитком в посттравматичному періоду бурситу лівого ліктьового суглоба, які відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовило тривалий розлад здоров`я, строком понад три тижні.
Обвинувачена ОСОБА_10 вину у необережному спричиненні середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 не визнала, суду пояснила, що між нею та потерпілим ОСОБА_8 вже тривалий час існують неприязні стосунки, пов`язані з роботою. Так, 12.09.2016 року, знаходячись на робочому місці в приміщення «КЗ «ДМКСП №4»ДОР», ОСОБА_8 викликав її до свого кабінету та почав в грубій формі висловлюватися в її сторону, у зв`язку з чим між ними виник конфлікт, але будь яких тілесних ушкоджень вона йому не причиняла.
Потерпілий ОСОБА_8 пояснив, що 12.09.2016 року було засідання колективу і в цей же день був видано наказ про скорочення ОСОБА_10 .. Знаходячись у приймальні, ОСОБА_10 читала наказ, так як це продовжувалось приблизно 30 хвилин, ОСОБА_8 запитав у неї скільки це буде ще продовжуватися, на що ОСОБА_10 почала висловлювати своє обурення, в результаті чого між ним та ОСОБА_10 почалася словесна перепалка, у зв`язку з чим ОСОБА_11 запропонував їй покинути приймальню, на що ОСОБА_10 підвелась і сильно штовхнула його, в результаті чого він втратив рівновагу і вдарився головою та спиною об дверний кут, далі впав на бетонну підлогу вдарившись при цьому ліктем лівої руки. Опісля даного випадку ОСОБА_8 почав себе погано почувати і його самопочуття погіршилося у зв`язку з чим він 12.09.2016 року після 16 год. 00 хв. звернувся за медичною допомогою. До лікарні його направив черговий лікар. Обвинувачений зазначив, що не пам`ятає, чи зазначав він при прибутті до лікарні №4 про характер та причини травм.
Потерпілим ОСОБА_8 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 6 779,57 грн., заподіяної внаслідок спричинення тілесних ушкоджень, яку він просила стягнути з обвинуваченої ОСОБА_10 у зв`язку із понесеними витратами на лікування, моральної шкоди у сумі 100 000 грн., яка виразилась у моральних стражданнях через завдану шкоду здоров`ю, а також витрати на правову допомогу у сумі 10 000 грн..
Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що 12.09.2016 року вона почула на другому поверсі крики, зайшовши до приймальні, побачила там ОСОБА_10 , яка щось знімала на телефон, на що головний лікар ОСОБА_8 зробив останній зауваження, на що ОСОБА_10 штовхнула ОСОБА_8 двома руками, від чого останній впав та потім підвівся, після зайшов до кабінету так як йому стало погано. При падінні ОСОБА_8 спочатку вдарився головою о двері, далі продовжуючи падати вдарився ліктем об тумбочку і впав на підлогу. Свідком цього стала вона, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , опісля зайшла ОСОБА_15 та почала міряти тиск ОСОБА_8 . Також, коли закінчився конфлікту з ОСОБА_10 , ОСОБА_8 проводив оперативку приблизно 30 хвилин.
Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що о 09 год. 00 хв. вона піднімалась до кабінету головного лікаря і зустріла сестру-господарку, після чого вони разом піднімались по сходах та почули шум у приймальні, чули голос ОСОБА_10 , яка чимось була обурена. Також у приймальні знаходився ОСОБА_8 , якого ОСОБА_10 коли підвелась штовхнула у груди, в результаті чого він впав на підлогу.
Свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що 12.09.2016 року їй зателефонувала ОСОБА_10 і повідомила, що ОСОБА_8 обвинувачує її у нападі на нього та спричиненні тілесних ушкоджень. Також ОСОБА_16 пояснила, що конфлікт виник внаслідок того, що ОСОБА_10 була свідком по справі ОСОБА_16 і свідчила на її користь.
Свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що 13.09.2016 року знаходилась у своєї подруги ОСОБА_18 в поліклініці, однак вона була відсутня, спустившись до реєстратури їй повідомили, що вона сьогодні вихідна. Також знаходячись у лікарні вона бачила ОСОБА_8 біля зубо-технічної лабораторії, і на вигляд він був здоровий та неушкоджений.
Свідок ОСОБА_19 суду пояснив, що заїжджав до поліклініки разом зі своєю дружиною, до лікаря стоматолога, яка була її знайомою. Знаходячись на першому поверсі вони зустріли головного лікаря ОСОБА_8 , який вийшов з кабінету до якого їм було треба і на вигляд він був цілком здоровим.
Свідок ОСОБА_20 суду пояснив, що 12.09.2016 року після того як його дружина ОСОБА_10 прийшла на роботу, зателефонувала йому і розповіла, що їй щойно вручили якийсь документ, який вона почала йому зачитувати і в цей момент він почув у слухавку голос ОСОБА_8 , котрий запитав у неї чому вона читає в голос і не підписує, після чого він зрозумів, що між його дружиною та ОСОБА_8 виник конфлікт, на що він запропонував викликати поліцію. Через деякий проміжок часу дружина йому знову зателефонувала і повідомила, що вона намагалась сфотографувати документ, однак ОСОБА_8 їй заважав. Також дружина йому розповідала, що ОСОБА_8 на роботі провокує її не пристойними жестами.
Свідок ОСОБА_21 суду показала, що працює лікарем «КЗ «ДМКСП №4»ДОР» і зі ОСОБА_8 знайома вже давно, так як він вже близько 10 років працює у лікарні. Щодо виправлень в історії хвороби, пояснила, що детально не пам`ятає як вносила записи до історії хвороби, але припускає, що ОСОБА_8 збирались виписати 23 числа, а виписали 24 числа у зв`язку з тим, що 23 числа в нього було ще головокружіння, тому і був виписаний 24 числа, але це була субота, у зв`язку з чим всі документи заповнювались 23 числа. Про запис 17.10 це скоріше за все описка, так як повинна бути дата 17.09. До відділу профпатології може направити будь який лікар. Амбулаторна картка заводиться у відділенні приймального покою, а щодо того, як і хто брав картку хворого, та чому вона не була передана до архіву, їй нічого не відомо. Направлення робила вона, а при госпіталізації зазначається попередній діагноз. Госпіталізація була ургентною, цей запис робив реєстратор, а щодо планово це була описка. З 2010 року в їх лікарні відсутній невропатолог, у зв`язку з чим його залучали з іншого медичного закладу. Невропатолога і хірурга викликала вона. Також зазначила, що ОСОБА_8 при надходженні до лікарні сам повідомив до правоохоронних органів, у зв`язку з чим вона не повідомляла до правоохоронних органів. ОСОБА_8 у лікарні перебував на стаціонарному режимі, що надавало можливість самостійно відвідувати їдальню і туалет. Так як в лікарні, де вона працює, не має травматолога, ОСОБА_8 залишав стаціонар, для того, щоб консультуватись з травматологом, який і поставив діагноз ОСОБА_8 у виді гемартрозу ліктьового суглоба. Хто саме лікував ліктьовий суглоб ОСОБА_8 їй нічого не відомо. Історія хвороби ОСОБА_8 на руки не видавалась, тільки на запити компетентних органів.
Судом допитано свідка ОСОБА_22 , який працює лікарем-травматологом в хірургічному відділенні, та який показав суду, що 15.09.2016 року до нього звернувся ОСОБА_8 з гематомою, якому він надавав медичну допомогу. Після обстеження ОСОБА_8 , йому було поставлено діагноз забій лівого ліктьового суглобу та тричі проведено пункцію з інтервалом у 3-4 дні, було видалено близько 20 мл. серозно-гемарогічного ексудату. Лікування тривало протягом місяця, при цьому ОСОБА_8 відмовився від лікарняного, до того ж, його лікування не перешкоджало бути присутнім за місцем роботи. Всі дії щодо лікування ОСОБА_8 зафіксовані в амбулаторній картці та журналі записів амбулаторних операцій.

Судом досліджено докази, надані стороною обвинувачення.
Так, на досудовому слідстві було проведено слідчий експеримент за участю потерпілого ОСОБА_8 та понятих, яким було встановлено наступне: у приміщенні «КЗ «ДМКСП №4»ДОР» потерпілий ОСОБА_8 у присутності двох понятих і судово-медичного експерта ОСОБА_23 піднявся на другий поверх приймальні головного лікаря зазначеної поліклініки де розташувавши перед собою статиста, приклав його ліву руку до свого правого плеча, а праву руку статиста приклав до свого лівого плеча, пояснивши, що у такий спосіб ОСОБА_10 штовхнула його у плечові суглоби, від чого він втратив рівновагу та вдарився головою і спиною о одвірок, розташований за його спиною, на який ОСОБА_8 вказав, розташувавши двері так як вона була розташована в момент удару о одвірок. Потім ОСОБА_8 вказав на тумбочку, яка була розташована між дверима і письмовим столом при цьому показав та розташував себе, поклавши лівий лікоть на тумбочку, пояснивши, що при падінні від поштовху, він вдарився ліктем об вказану тумбочку. Далі ОСОБА_8 впав на підлогу, розташував лікоть на підлозі та вказав, що саме у такий спосіб він вдарився ліктем в момент падіння від поштовху ОСОБА_10 на підлогу.
Відповідно до висновку судово-медичного експерта № 4275-е від 17.11.2016 року, тілесні ушкодження, встановлені у ОСОБА_8 , враховуючи характер та локалізацію виявлених у нього тілесних ушкоджень, дані медичної документації, можливо вказати, що вони були спричинені незадовго до надходження останнього на стаціонарне лікування в 4 МКЛ, тобто і в термін на який вказує обстежений та слідчий у постанові. Виявлені у ОСОБА_8 тілесні ушкодження не відображають на собі характерологічні особливості та розміри предмету, яким були нанесені тілесні ушкодження, можливо лише вказати, що вони спричинені від не менш як 2-х механічних дій тупого твердого предмету (предметів) або при ударі об такий (такі), що діяв (діяли) в область голови та лівого ліктьового суглобу. Виявлені у ОСОБА_8 тілесні ушкодження знаходяться в анатомічних ділянках, доступних для нанесення власною рукою, але враховуючи характер ушкоджень лівого ліктьового суглобу, вважає не характерним для нанесення їх власноруч. Враховуючи характер та локалізацію виявлених у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони могли бути спричинені і при падінні з висоти власного зросту та ударом об тупу тверду поверхню. Локалізація та характер виявлених у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень не суперечать механізму їх спричинення на який вказує ОСОБА_8 в ході проведення слідчого експерименту, тобто при ударі головою об косяк дверей та ударі лівим ліктьовим суглобом о тумбу та підлогу.
В судовому засіданні було допитано експерта ОСОБА_23 , яка підтвердила зроблений нею висновок та показала, що працює завідувачем відділу судово-медичної експертизи і до висновку № 4275-е від 17.11.2016 року вона дійшла на підставі висновку спеціаліста та даних, що були надані, а обставини справи їй відомі з постанови слідчого. Також зазначила, що ОСОБА_8 одночасно перебував на стаціонарному лікуванні в 4 міській клінічній лікарні та проходив амбулаторне лікування в спеціалізованій багатопрофільній лікарні №1.
Суд допитав обвинувачену, потерпілого, свідків, експерта, дослідив висновки експертизи, протокол проведення слідчого експерименту, матеріали, що характеризують обвинувачену, вважає, що вина ОСОБА_10 доведена повністю і вона повинна нести кримінальну відповідальність за необережне спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
Твердження обвинуваченої, що між нею та потерпілим ОСОБА_8 відбувся лише словесний конфлікт, після якого вона пішла з його кабінету і ніяких тілесних ушкоджень не причиняла, спростовується показами свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , які в суді вказали, що між ОСОБА_10 і ОСОБА_8 дійсно відбувся конфлікт в результаті якого ОСОБА_10 штовхнула ОСОБА_8 обома руками в область плечей, що також було підтверджено проведеним на досудовому слідстві слідчим експериментом, а також поясненнями та висновком № 4275-е від 17.11.2016 року судово-медичного експерта ОСОБА_23 , яка зазначила, що характер та локалізація виявлених у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень не суперечать механізму їх спричинення на який вказує ОСОБА_8 в ході проведення слідчого експерименту.
Під час судового розгляду сторона захисту неодноразово зазначала, що медична карта стаціонарного хворого ОСОБА_8 має неточності, дописки, а медична документація не відповідає вимогам МОЗ України, що викликає сумнів у відповідності записів дійсним обставинам справи.
Суд наголошує на тому, що карта стаціонарного хворого ОСОБА_8 була заведена щодо тілесних ушкоджень у вигляді струсу головного мозку, які віднесені експертом до легких тілесних ушкоджень, кримінальне провадження, що знаходиться на розгляді, стосується тілесних ушкоджень середньої тяжкості, тому неточності та дописки, які містяться в зазначеній карті не мають відношення до справи, оскільки діагноз ОСОБА_8 у виді гемартрозу ліктьового суглоба поставлений лікарем іншої лікарні - ОСОБА_22 , а у картці стаціонарного хворого мається тільки запис про скарги на біль у лікті та направлення до хірурга.
З приводу дописок у медичній картці стаціонарного хворого і висновків зроблених судово-медичним експертом щодо тілесних ушкоджень потерпілого, судом додатково допитано експерта ОСОБА_23 , яка оглянула карту стаціонарну хворого ОСОБА_8 і пояснила, що в цій картці є запис про скарження на біль у ліктьовому суглобі 12.09.2016 року, а в зробленому нею висновку зазначено, що скарження на біль мало місце у травматолога 15.09.2016 року,допускає, що такого запису у наданій картці не було.

Разом з тим, відповідаючи на питання потерпілого, експерт повідомила, що це могло бути в амбулаторній карті.

Для перевірки версії сторони захисту, щодо невідповідності записів медичної карти стаціонарного хворого висновкам експертизи судом додатково досліджено висновки експерта, суд зазначає, що у висновку щодо тілесних ушкоджень ліктьового суглобу експерт посилається на амбулаторну карту СБЛ-1, а не медичну карту стаціонарного хворого 4 ГБ, тому доводи сторони захисту з цього приводу безпідставні.

Статтею 84 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. При цьому процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

При цьому згідно ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Водночас ст. 94 КПК України на суд покладено обов`язок оцінювати кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

У даній справі сторона захисту посилається на недоведеність вини обвинуваченої оскільки не спростовано її версії про непричетність до нападу на потерпілого. Обвинувачена наполягає на тому, що була присутньою у приймальні головного лікаря, але, жодних протиправних дій щодо потерпілого не вчиняла, а висновки сторони обвинувачення про її винуватість ґрунтуються на припущеннях та неналежних доказах, зокрема недостовірних показаннях потерпілого, свідків, фальсифікації записів у медичній карті стаціонарного хворого.

Суд такі доводи до уваги не бере з огляду на те, що аналіз показань допитаних у судовому засіданні потерпілого, свідків які послідовно стверджують, що обвинувачена штовхнула потерпілого і той впав та вдарився, підтверджують вину обвинуваченої.

Також суд оцінив у сукупності з іншими наявні у справі письмові докази, зміст яких детально відображено у вироку, зокрема судом досліджено табель обліку робочого часу лікарів травматологів ДЗ СБЛ-1(т.2 а.с. 43), яким спростовується твердження сторони захисту, що лікар ОСОБА_22 15.09.2016 року був відсутнім на робочому місці, а тому не міг прийняти ОСОБА_8 та поставити йому діагноз щодо травми ліктьового суглобу, в табелі зазначено, що ОСОБА_22 15.09.2016 року знаходився на роботі.

При цьому певні неточності у записах медичних документів, невідповідність їх вимогам МОЗ України не можуть свідчити про їх неправдивість та бажання потерпілого, свідків, лікарів обмовити обвинувачену.
Суд критично оцінює показання свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_19 , в яких вони зазначають, що 13.09.2016 року прибули до поліклініки, але у лікаря ОСОБА_24 , до якої вони прийшли з приводу проблем із зубом у ОСОБА_17 був вихідний і вони в лікарні бачили головного лікаря ОСОБА_8 , який на вигляд був здоровий та неушкоджений, так оцінка судом надана з огляду на те, що судом, в порядку ст. 333 КПК України, було надано тимчасовий доступ до журналу відвідування пацієнтів , табелю робочого часу за вересень 2016 року, медичних карт стоматологічних хворих, що були на прийомі у лікаря ОСОБА_24 , з наданих суду доказів встановлено, що лікар ОСОБА_24 знаходилась на робочому місці, вела прийом хворих.
Стороною захисту ставиться під сумнів діагноз зроблений лікарем-травматологом хірургічного відділення СБЛ-1 ОСОБА_22 , судом ретельно допитано лікаря, котрий детально пояснив на підставі яких об`єктивних даних ним був поставлений ОСОБА_8 діагноз гемартрозу лівого ліктьового суглобу з розвитком в посттравматичному періоду бурситу лівого ліктьового суглоба та показав яке лікування проходив потерпілий. Покази зазначеного свідка нічим не спростовано, підтверджуються дослідженими судом медичними документами, а тому суд визнає їх достовірними.
За таких обставин, ОСОБА_10 повинна нести кримінальну відповідальність за необережне спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
Дії ОСОБА_10 суд кваліфікує за ст. 128 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченій суд, відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, яка раніше не судима, характеризується позитивно .
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання судом не встановлено.
З врахуванням наведених обставин справи, особи обвинуваченої, суд вважає, що необхідним та достатнім покаранням для її виправлення буде покарання у виді громадських робіт, саме таке покарання на думку суду більш всього буде сприяти виправленню обвинуваченої.
Потерпілим ОСОБА_8 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди на суму 6 779,57 грн.. Відповідно до ч. 1 ст. 1177 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Як вбачається із ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Розмір завданої потерпілому майнової шкоди (матеріальних збитків), відповідно до цивільного позову, становить суму в розмірі 6 779,57 грн., яка в судовому засіданні об`єктивно нічим не підтверджена, тобто до позову додано копії чеків про придбання ліків, нібито придбаних потерпілим під час лікування травм, отриманих від дій обвинуваченої, разом з тим необхідність придбання саме цих ліків потерпілою стороною не доведена, тому суд погоджується із стороною захисту, що такі ліки як «Армадин, уролесан, кардиоаргинин» та інші, зазначені у додатку до цивільного позову не застосовуються при лікуванні захворювань, пов`язаних з отриманими потерпілим травмами, тому суд у задоволені позову в цій частині відмовляє.
Позовні вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 100 000 грн. підлягають частковому задоволенню. Відповідно до вимог ст.1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, за наявності його вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми тощо.
Враховуючи той факт, що обвинуваченою заподіяна моральна шкода потерпілому, що виразилась у моральних стражданнях через фізичний біль, а також враховуючи характер і обсяг страждань потерпілого, їх тривалість, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 на відшкодування моральної шкоди 5 000 грн., саме така сума, з урахуванням того, що тілесні ушкодження отримані необережним діями обвинуваченої, на думку суду, є достатньою сатисфакцією потерпілому.
Що стосується витрат на правову допомогу, то з матеріалів справи убачається, що представником потерпілого адвокатом ОСОБА_9 подано до суду рахунок № 21-13 від 04.04.2017 року, в якому зазначено, що адвокатом від потерпілого отримано 10 000 гривень за представництво потерпілого в суді.
Суд зазначає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Судом встановлено, що кримінальне провадження перебувало на розгляді в суду з 23 березня 2017 року по 19.10.2018 року, проведено 43 судових засідань, тому розмір гонорару в сумі 10 000 грн. є співмірним із складністю справи та часом витраченим адвокатом на надання послуг потерпілому.
Витрати на правову допомогу у сумі 10 000 грн. підтверджено квитанцією та актом виконаних робіт, а тому підлягають стягненню з обвинуваченої.
Керуючись ст. 367-374 КПК України, суд -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_10 визнати винною у вчинені злочину, передбаченого ст. 128 КК України та призначити покарання у виді двохсот годин громадських робіт.
У задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 про стягнення матеріальних збитків - відмовити.
Позов про стягнення моральної шкоди задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_10 на користь потерпілого ОСОБА_8 5000 гривень.
Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_10 на користь потерпілого ОСОБА_8 витрати на правову допомогу у сумі 10 000 грн.
Медичну карту стаціонарного хворого ОСОБА_8 повернути до медичного закладу ДОР-4.
Копію вироку після проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченій.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1