Справа № 339/175/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.06.2018 м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
представника потерпілого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадженням № 0000261 від 09.05.2018 року щодо
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одруженого, громадянина України, пенсіонера, раніше не судимого,
за ч.1 ст.185 КК України,-
в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 на початку травня 2018 року, перебуваючи в лісовому масиві на околиці с. Сукіль Болехівської міської ради, де проходячи біля верхнього складу Сукільського лісництва ДП «Болехівське ЛГ», побачив зрізані колоди дерева породи «ялина» та "смерека", які лежали там і в нього виник умисел на вчинення крадіжки деревини.
08.05.2018 року ОСОБА_4 домовився із своїм сином ОСОБА_6 та двома односельчанами ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , що ті допоможуть йому перевезти лісопродукцію з верхнього складу Сукільського лісництва ДП «Болехівське ЛГ» до нього додому, при цьому запевнив їх, що всі документи на лісодеревину в нього є.
Реалізовуючи свій злочинний умисел на вчинення крадіжки, 08.05.2018 року в період часу з 19 год. 30 хв. по 00 год. 30 хв. ОСОБА_4 разом із ОСОБА_6 ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , які не усвідомлювали злочинні наміри останнього, на автомобілі марки ЗИЛ-131 д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 заїхали на верхній склад Сукільського лісництва ДП «Болехівське ЛГ», а саме кв. 13 діл. 27 ДП «Болехівське ЛГ», де діючи умисно, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, погрузили 13 колод дерева, з яких 11 колод дерева породи «ялина» та 2 колоди дерева породи «смерека», загальною кубомасою 9.676 м.куб. на автомобіль та поїхали звідти.
Таким чином, ОСОБА_4 , маючи реальну можливість розпоряджатися викраденим майном, довів свій злочинний умисел до кінця, спричинивши ДП «Болехівське ЛГ» матеріальну шкоду на загальну суму 12298.2 грн.
Дії ОСОБА_10 кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Під час підготовчого засідання 07.06.2018 року в даному кримінальному провадженні між представником потерпілого ОСОБА_11 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про примирення відповідно до вимог ч.1 ст. 468, ст.471 КПК України.
Згідно даної угоди представник потерпілого ОСОБА_11 та ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в твердій грошовій сумі становить 850 грн.
В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
В підготовчому засіданні прокурор надав суду матеріали досудового розслідування і просить постановити вирок, яким затвердити вказану угоду і призначити обвинуваченому покарання, узгоджене між представником потерпілого і обвинуваченим в угоді про примирення, а долю речових доказів вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
ОСОБА_4 зазначив, що він розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на її затвердженні. Свою вину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю та покаявся у вчиненому .
Представник потерпілого ОСОБА_11 пояснив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення та просив затвердити зазначену угоду.
Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, переконався, що укладення сторонами угоди про примирення є добровільною, кваліфікація дій обвинуваченого за ч.1 ст. 185 КК України є правильною.
Так, обвинувачений розуміє, що відповідно до ст.473 КПК України наслідком укладання та затвердження даної угоди для сторін є: обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.394, 424 КПК України та відмова від здійснення прав , передбачених п.1 ч.4 ст.474 КПК України.
А для представника потерпілого - обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.394, 424 КПК України та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.
Передбачені у цій нормі права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов"язаний довести кожну обставину, інкримінованого ОСОБА_4 злочину, на допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, заявка клопотань, виклик свідків і надання суду своїх доказів обвинуваченому ОСОБА_4 роз"яснено і є зрозумілими.
У разі невиконання угоди про примирення представник потерпілого відповідно до ст. 476 КПК України має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутись до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.
Обвинувачений ОСОБА_4 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності 079/ed_2016_12_21/pravo1/T012341.html?pravo=1#2079" title="Кримінальний кодекс України; нормативно-правовий акт № 2341-III від 05.04.2001">ст. 389 ч.1 КК України.
Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між представником потерпілого і обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, дії обвинуваченого кваліфіковані за ч.1 ст. 185 КК України, яке, згідно з положеннями ст. 12 КК України, відноситься до категорії кримінальних правопорушень середньої тяжкості.
Суд вважає, що узгоджене обвинуваченому покарання, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного (який вперше притягається до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, є пенсіонером), обставин, що пом`якшують покарання ( щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданого збитку), відсутності обставин, що його обтяжують, у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в твердій грошовій сумі становить 850 грн., яке буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.
Судом перевірено, що угода про примирення між представником потерпілого та обвинуваченим укладена добровільно без застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Зміст угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України, а також відсутні підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч.7 ст.474 Кримінального процесуального кодексу України.
Також судом встановлено, що умови цієї угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права та інтереси сторін, або інших осіб, відсутні підстави вважати, що обвинувачений не виконає взяті на себе зобов`язання, а тому угода підлягає затвердженню судом.
Долю речових доказів суд вирішує згідно вимог ст. 100 КПК України, у відповідності до якої гроші, цінності, та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертається власнику (законному володільцю).

З наведеної норми закону вбачається, що у випадках використання майна з метою вчинення кримінального правопорушення таке майно конфіскується, крім випадків, коли їх власник не знав про таке використання.

При дослідженні речових доказів встановлено, що речовими доказами визнано: автомобіль марки автомобіль марки «ЗИЛ-131» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 , лісопродукцію породи «ялина» 11 колод та породи «смерека» 2 колоди, загальною кубомасою 9.676 м.куб.
З свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що власником автомобіля «ЗИЛ-131» д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_9 , який не був обізнаний про вчинення крадіжки, а тому вказаний автомобіль слід повернути йому, як власнику.

Судові витрати по справі відсутні.
Цивільний позов не заявлено.
Керуючись ст.314, 370, 373, 374, 469, 471, 474-475 КПК України, У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про примирення, укладену 07.06.2018 року між представником потерпілого ОСОБА_11 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000261.
ОСОБА_4 визнати винним за ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в твердій грошовій сумі становить 850 грн.
Речові докази:
- автомобіль марки «ЗИЛ-131» д.н.з. НОМЕР_1 , який перебуває на зберіганні на території Долинського ВП та належить ОСОБА_9 повернути йому, як законному власнику;
- лісопродукцію породи «ялина» 11 колод та породи «смерека» 2 колоди, загальною кубомасою 9.676 м.куб., що знаходиться на зберіганні ДП Болехівське ЛГ залишити йому, як власнику.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Івано-Франківської області через Болехіський міський суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення :
- обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст. 474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
- представником потерпілого виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених ч.6, 7 ст. 474 КПК України;
- прокурором виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно частини четвертої ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.
Суддя ОСОБА_1