Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2018 року
м. Київ

справа № 642/1938/16-к
провадження № 51-2206ск18

Верховний суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 15 червня 2016 року й ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 26 жовтня 2017 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК.

Встановлені обставини
Вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 15 червня 2016 року

ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 289 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві власності.
Вирішено питання щодо цивільного позову і судових витрат.
Цим же вироком засуджено ОСОБА_5 , судові рішення щодо якого в касаційній скарзі не оскаржуються.
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 26 жовтня 2017 року вирок місцевого суду залишено без змін, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_7 і прокурора без задоволення.
Суть питання
У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує питання про перегляд зазначених судових рішень у касаційному порядку з підстав невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості злочину й особі засудженого внаслідок суворості та просить призначити йому нове покарання із застосуванням положень 69 КК.
Мотиви Верховного Суду
Відповідно до ч. 2 ст. 426 КПК касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Згідно з розпискою, яка міститься в матеріалах кримінального провадження, копію оскаржуваної ухвали Апеляційного суду Харківської області від 26 жовтня

2017 року ОСОБА_4 отримав 21 грудня 2017 року.
Відповідно до ст. 115 КПК, останнім днем для звернення засудженого з касаційною скаргою на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 15 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 26 жовтня 2017 року щодо нього є включно 22 березня 2018 року.
Однак касаційну скаргу на зазначені судові рішення ОСОБА_4 подав 26 червня

2018 року, тобто поза межами строку на касаційне оскарження і не порушує питання про поновлення цього строку.
Частиною 1 ст. 117 КПК встановлено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
Положеннями кримінального процесуального закону не передбачено права суду касаційної інстанції вирішувати питання поновлення пропущеного строку за власної ініціативи без відповідної заяви заінтересованої особи.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
З огляду на викладене, оскільки засуджений подав касаційну скаргу до касаційного суду з пропуском строку на касаційне оскарження і не порушує питання про поновлення пропущеного строку, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі

п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК повернути ОСОБА_4 його касаційну скаргу.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Повернути засудженому ОСОБА_4 його касаційну скаргу на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 15 червня 2016 року й ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 26 жовтня 2017 року щодо нього.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3