19.09.2018 Єдиний унікальний номер 205/8678/17
Провадження №1кп/205/407/18
Єд.унік.№205/8678/17
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2018 року

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

захисників адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м.Дніпро, кримінальне провадження, яке зареєстроване в ЄРДР за №0002825 від 19 листопада 2017 року, за обвинуваченням:

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Дніпропетровська, громадянки України, не одруженої, освіта середня-технічна, раніше засудженої: 02 лютого 2017 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська за ст.190 ч.1 КК України до 1 року обмеження волі, з іспитовим строком на 1 рік; не працюючої, зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.121 КК України;

- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м.Дніпропетровська, громадянки України, не одруженої, освіта неповна середня, раніше не засудженої; не працюючої, зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.121 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , 19 листопада 2017 року, близько 15 години 30 хвилин, знаходились у приміщенні напівзруйнованої будівлі, розташованої напроти буд. АДРЕСА_3 , де розпивали спиртні напої з раніше знайомим потерпілим ОСОБА_9 , де між ними виникла сварка з приводу небажання потерпілого розділити наявні в них спиртні напої та бажанням вжити їх залишки. Після цього, обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, у групі осіб, на грунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання наслідків у виді спричинення потерпілому ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень, стали по черзі наносити йому ножові поранення. При цьому, обвинувачена ОСОБА_7 , діючи умисно, наявним у неї розкладним ножем нанесла два удари в область грудної клітини справа, після чого передала ніж обвинуваченій ОСОБА_8 , яка діючи умисно, у групі осіб з ОСОБА_7 , з метою доведення їх злочинного умислу на спричинення потерпілому ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень до кінця, нанесла вказаним ножем один удар потерпілому в область живота знизу (пахову область). Таким чином, в результаті злочинних дій обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , потерпілому ОСОБА_9 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: 1-ї непроникаючої колото-різаної рани на грудній клітині, 2-х проникаючих колоти-різаних ран: одна в паховій ділянці праворуч, на 7,5 см. праворуч від умовно-серединної лінії тіла, на відстані 92 см. від підошовної поверхні стопи, друга на грудній клітині на 3 см. праворуч від умовно-серединної лінії тіла, на відстані 141,5 см. від підошовної поверхні стопи, які за своїм характером відносяться до тяжких, як небезпечних для життя в момент заподіяння. Смерть потерпілого ОСОБА_9 настала від проникаючих колото-різаних поранень в ділянці паху справа та грудної клітини справа з ушкодженням пристінкової плеври та правої легені, з ушкодженням дрібних судин біля загальної клубової вени та артерії справа, що супроводжувалось внутрішньою та зовнішньою кровотечами та ускладнилося крововтратою.

Допитані в судовому засіданні:

- обвинувачена ОСОБА_7 свою вину визнала частково та пояснила суду, що 19 листопада 2017 року, близько 15 години 30 хвилин, вона, разом з ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_9 , знаходились у приміщенні напівзруйнованої будівлі напроти буд.5 на ж/м Червоний Камінь, де розпивали спиртні напої. Під час розпивання спиртних напоїв, між ОСОБА_10 та ОСОБА_9 виникла сварка, під час якої ОСОБА_8 стягнула потерпілого з виступу, на якому він сидів, на землю та стала наносити йому удари ногами в область голови та шиї. У відповідь, потерпілий ОСОБА_9 відштовхнув ОСОБА_8 від себе та взяв у руку канцелярський ніж, яким різав продукти. Після цього вона дістала складний ніж, який їй дала мати ОСОБА_8 , підійшла до потерпілого та нанесла вказаним ножем удар в область грудної клітини, від якого потерпілий впав на коліна, після чого нанесла йому ще один удар ножем в область грудної клітини. Після другого удару потерпілий став тікати, а вона передала ніж ОСОБА_8 , щоб остання його викинула. Віддавши ніж ОСОБА_8 , вона пішла вниз від того місця, де відбулась сварка, а ОСОБА_8 залишилася на горі. Знаходячись внизу, вона почула крик потерпілого ОСОБА_9 , а коли підійшла до нього та побачила кров, стала закривати рани руками та сказала ОСОБА_8 викликати «швидку». Після цього приїхала «швидка», яка забрала потерпілого, а також працівники поліції, які їх затримали. При цьому, обвинувачена ОСОБА_7 пояснила суду, що удару ножем в пахову область потерпілому ОСОБА_9 вона не наносила.

- обвинувачена ОСОБА_8 своє вини не визнала та пояснила суду, що 19 листопада 2017 року, близько 15 години 30 хвилин, вона, разом з ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_9 , знаходились у приміщенні напівзруйнованої будівлі напроти буд.5 на ж/м Червоний Камінь, де розпивали спиртні напої. Під час розпивання спиртних напоїв, між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 виникла сварка, під час якої ОСОБА_7 дістала складний ніж, який вона взяла у неї вдома, та нанесла ним два удари в область грудної клітини, після чого потерпілий став тікати, а ОСОБА_7 побігла за ним. Через деякий час ОСОБА_7 підійшла до неї та передала їй ніж, запропонувавши його викинути, що вона і зробила. При цьому, обвинувачена ОСОБА_8 пояснила суду, що ударів ножем потерпілому ОСОБА_9 вона не наносила, а коли ОСОБА_7 нанесла потерпілому третій удар ножем вона не бачила.

Не зважаючи на те, що обвинувачена ОСОБА_7 визнала себе винуватою частково, а обвинувачена ОСОБА_8 не визнала себе винуватою у вчиненні інкримінованого їм злочину, їх винуватість повністю доведена сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

Так, свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що 19 листопада 2017 року, близько 14 години, коли вона знаходилася за місцем свого проживання: у кв. АДРЕСА_4 , прийшла її донька обвинувачена ОСОБА_8 , зі своєю подругою обвинуваченою ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_9 , які стали розпивати на кухні горілку, яку вони принесли з собою. Близько 14 години 40 хвилин, випивши принесену з собою горілку, її донька, ОСОБА_7 та потерпілий пішли з квартири, при цьому, коли вони знаходились за місцем її проживання, обвинувачена ОСОБА_7 попросила у неї її розкладний ніж, який, в подальшому, забрала з собою. В той же день, близько 16 години, за місцем її проживання прийшли працівники поліції, які повідомили їй, що її донька ОСОБА_8 , разом з ОСОБА_7 вбили потерпілого ОСОБА_12 .

Згідно протоколу огляду від 19 листопада 2017 року (а.с.9-17) встановлено, що в операційній хірургічного відділення за адресою: АДРЕСА_5 , знаходиться труп потерпілого ОСОБА_9 з колото-різаними пораненнями в області грудної клітини та пахової ділянки.

Відповідно до висновків судово-медичних експертиз №571/НЕ та №571/НЕ/131 від 20 грудня 2017 року (а.с.22-27, 32-35), у потерпілого ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: 1-ї непроникаючої колото-різаної рани на грудній клітині, 2-х проникаючих колоти-різаних ран: одна в паховій ділянці праворуч, на 7,5 см. праворуч від умовно-серединної лінії тіла, на відстані 92 см. від підошовної поверхні стопи, друга на грудній клітині на 3 см. праворуч від умовно-серединної лінії тіла, на відстані 141,5 см. від підошовної поверхні стопи, які за своїм характером відносяться до тяжких, як небезпечних для життя в момент заподіяння. Смерть потерпілого ОСОБА_9 настала від проникаючих колото-різаних поранень в ділянці паху справа та грудної клітини справа з ушкодженням пристінкової плеври та правої легені, з ушкодженням дрібних судин біля загальної клубової вени та артерії справа, що супроводжувалось внутрішньою та зовнішньою кровотечами та ускладнилося крововтратою.

Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 07 грудня 2017 року (а.с.36-38), обвинувачена ОСОБА_7 вказала на обставини сварки між ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_9 та на обставини, за яких вона завдала два удари ножем потерпілому ОСОБА_9 в область грудної клітини, після нанесення яких потерпілий намагався втекти, після чого вона передала ніж обвинуваченій ОСОБА_8 , яка побігла за ОСОБА_9 та нанесла йому ще один удар.

Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 07 грудня 2017 року (а.с.44-46), обвинувачена ОСОБА_8 вказала на обставини, за яких ОСОБА_7 завдала два удари ножем потерпілому ОСОБА_9 в область грудної клітини, після нанесення яких потерпілий намагався втекти, після чого ОСОБА_7 побігла за ОСОБА_9 та нанесла йому ще один удар.

Відповідно до висновків додаткових судово-медичних експертиз №571/НЕ/130 та №571/НЕ/129 від 20 грудня 2017 року (а.с.42-43, 50-51), виявлені у потерпілого ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді 2-х колото-різаних поранень грудної клітини праворуч, могли утворитися при обставинах, вказаних обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 під час проведення слідчого експерименту.

Протоколами огляду від 19 листопада 2017 року (а.с.56-57, 59-60, 63-64) встановлено, що на ділянці місцевості, розташованої біля буд. АДРЕСА_3 , виявлені складний ніж, канцелярський ніж, сміття з речовиною бурого кольору.

Відповідно до висновку судово-цитологічної експертизи №1513 від 20 грудня 2017 року (а.с.119-124), в слідах на клинку ножа, рукоятці ножа та поверхні мікрочастки встановлено наявність крові, походження якої не виключається від потерпілого ОСОБА_9 та виключається від обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Відповідно до висновку судово-цитологічної експертизи №1514 від 20 грудня 2017 року (а.с.129-133), в змивах з обох рук обвинуваченої ОСОБА_7 виявлено кров з потом, при цьому, не виключається змішування крові потерпілого ОСОБА_9 з кров`ю та(або) потом обвинуваченої ОСОБА_7 .

Згідно з висновком судової медико-криміналістичної експертизи №10-МК від 02 січня 2018 року (а.с.137-142), пошкодження на шматку шкіри з пахової ділянки та на 2-х шматках шкіри з грудної клітки праворуч від потерпілого ОСОБА_9 , могли бути заподіяні клинком ножа, вилученого під час огляду ділянки місцевості, розташованої біля буд. АДРЕСА_3 .

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №4232е від 19 грудня 2017 року (а.с.75-76), у обвинуваченої ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: різаної рани 1-го пальця правої кісті, двох саден правої гомілки у нижній третині, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Зазначені обставини також підтверджуються долученими до справи речовими доказами, якими визнані: складний ніж, канцелярський ніж, зрізи нігтьових пластин, мікрочастки (а.с.58, 61).

Показання обвинуваченої ОСОБА_7 в частині незгоди з кваліфікацією її дій, оскільки вона не наносила потерпілому удар ножем в область пахової ділянки, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки повністю спростовуються показаннями допитаного в судовому засіданні судово-медичного експерта ОСОБА_13 , яка підтвердила висновки проведених нею судово-медичних експертиз №571/НЕ, №571/НЕ/131, №571/НЕ/130 та №571/НЕ/129 від 20 грудня 2017 року та пояснила, що тілесне ушкодження у вигляді колото-різаної рани в області грудної клітини справа, спричинення якого не заперечується самою обвинуваченою ОСОБА_7 , само по собі також є небезпечним для життя в момент заподіяння та призвело би до смерті потерпілого ОСОБА_9 .

Також не можуть бути прийняті судом до уваги показання обвинуваченої ОСОБА_8 в тій частині, що вона не наносила ударів потерпілому ОСОБА_9 ножем, оскільки вони повністю спростовуються в цій частині показаннями обвинуваченої ОСОБА_7 . На думку суду, показання обвинуваченої ОСОБА_7 можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки вони узгоджуються з іншими доказами по справі. Так, під час проведення слідчого експерименту від 07 грудня 2017 року, обвинувачена ОСОБА_7 вказала, що під час сварки обвинувачена ОСОБА_8 стягнула потерпілого ОСОБА_9 з виступу, на якому він сидів, на землю, після чого стала наносити йому удари ногами в область голови та шиї. Зазначені показання обвинуваченої ОСОБА_7 повністю узгоджуються з висновками судово-медичних експертиз №571/НЕ та №571/НЕ/131 від 20 грудня 2017 року, якими підтверджено наявність у потерпілого ОСОБА_9 тілесних ушкоджень в області голови. В той же час, обвинувачена ОСОБА_8 як в судовому засіданні, так і під час слідчого експерименту, взагалі не пояснювала про нанесення будь-ким ударів потерпілому ОСОБА_9 в область голови. Крім того, суд зауважує, що як ОСОБА_7 , так і ОСОБА_8 , згідно з їх показаннями в судовому засіданні, удару ножем в пахову область потерпілому ОСОБА_9 не наносили, при цьому жодна з обвинувачених не заявляла щодо присутності на місці вчинення злочину третьої особи, яка б могла спричинити вказане тілесне ушкодження.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені докази, суд приходить до висновку, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , перекладаючи одна на одну нанесення потерпілому ОСОБА_9 удару ножем в область паху, намагаються уникнути кримінальної відповідальності і покарання за вчинений злочин та розцінює показання обвинуваченої ОСОБА_8 щодо її непричетності до вчиненого злочину, як усталену модель захисту від пред`явленого обвинувачення, а також форму реалізації права на захист.

З урахуванням викладеного, оцінивши вищенаведені докази та встановлені на їх підставі фактичні обставини в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що вони поза всяким розумним сумнівом доводять в повному обсязі винуватість ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, яке було підтримано прокурором та кваліфікує дії обвинувачених за ч.2 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, вчинене групою осіб.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ними кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, належить до категорії тяжких злочинів, а також дані про особу кожної з обвинувачених:

- ОСОБА_7 раніше засуджена, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває;

- ОСОБА_8 раніше не засуджена, має неповнолітню дитину, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_7 , у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_7 , у відповідності до ст.67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

Обставин, які б пом`якшували або обтяжували покарання обвинуваченої ОСОБА_8 , передбачених ст.66, 67 КК України, судом не встановлено.

При цьому, суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також попередження нових кримінальних правопорушень як самими обвинуваченими, так і іншими особами, є покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки підстави для призначення покарання більш м`якого, ніж передбачене законом, судом не встановлені, виправлення обвинувачених можливе лише в умовах ізоляції останніх від суспільства і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Крім того, судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_7 , вироком Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 02.02.2017 року була засуджена за ст.190 ч.1 КК України до 1 року обмеження волі, з іспитовим строком 1 рік, в період якого вчинила новий злочин, у зв`язку з чим суд вважає за необхідним призначити їй покарання за правилами ст.71 КК України, частково приєднавши до призначеного покарання не відбутий строк покарання за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02.02.2017 року з розрахунку, що один день позбавлення волі, відповідно до ст.72 КК України, відповідає двом дням обмеження волі.

Витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на сім років.

На підставі ст.71 КК України, призначити покарання за сукупністю вироків, частково приєднавши до призначеного покарання не відбутий строк покарання за вироком Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 02 лютого 2017 року у виді одного місяця позбавлення волі та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на сім років та один місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 відраховувати з 19 листопада 2017 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити без змін до набрання вироком законної сили.

ОСОБА_14 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на сім років.

Строк відбування покарання ОСОБА_15 відраховувати з 22 листопада 2017 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Речові докази по справі: складний ніж, канцелярський ніж, зрізи нігтьових пластин, мікрочастки, які зберігаються у камері схову Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області знищити.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченим та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1