АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

20 червня 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 , який діє у захист прав та інтересів підозрюваної ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 13 березня 2018 року,

за участю прокурора ОСОБА_7
представника власника майна адвоката ОСОБА_5 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 13 березня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000203 від 19.10.2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, було задоволено клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_9 про накладення арешту на майно та накладено арешт шляхом заборони розпорядження, користування та відчуження, з метою збереження речових доказів, а саме на майно: блокнот з записами, електронний планшет "айпад", серія "dmrkdlwpf191", мобільний телефон "айфон 5С", imei: НОМЕР_1 , в якому знаходиться сім карта з номером телефону НОМЕР_2 , мобільний телефон "Нокіа", imei1: НОМЕР_3 , imei2: НОМЕР_4 , в якому знаходиться сім карта з номером НОМЕР_5 , мобільний телефон "айфон 6 плюс", imei: НОМЕР_6 , в якому знаходиться сім карта з номером телефону НОМЕР_7 , банківська картка банку "ощадбанк" з номером: НОМЕР_8 , футляр всередині якого знаходяться банківські чеки, грошові кошти в сумі 13 700 гривень, які належать ОСОБА_6 , що мають значення речових доказів у даному кримінальному провадженні, що вилучені 01.03.2018 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ухвали суду, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість клопотання слідчого, та необхідність накладення арешту на вказане майно, з підстав, передбачених ст.ст. 98, 170 КПК України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції адвокат ОСОБА_5 , який діє у захист прав та інтересів підозрюваної ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 13.03.2018 року прийняту слідчим суддею в справі №754/18467/17.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги посилається на те, що арештоване майно, а саме блокнот з записами, електронний планшет "айпад", серія "dmrkdlwpf191", мобільний телефон "Нокіа", imei1: НОМЕР_3 , imei2: НОМЕР_4 , в якому знаходиться сім карта з номером НОМЕР_5 , мобільний телефон "айфон 6 плюс", imei: НОМЕР_6 , в якому знаходиться сім карта з номером телефону НОМЕР_7 , банківська картка банку "ощадбанк" з номером: НОМЕР_8 , футляр всередині якого знаходяться банківські чеки, грошові кошти в сумі 13 700 гривень, не відповідає ознакам речових доказів.

Зазначає, що слідчим суддею залишено поза увагою вимоги ст. 171 КПК України, оскільки клопотання слідчого не відповідає вимогам закону.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, при цьому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно ч. 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що ухвалу від 13.03.2018 року було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.

Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів справи, СВ Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000203 від 19.10.2017 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , спільно з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , займається збутом наркотичного засобу, а саме метадону на території міста Києва.

Так, 01.03.2018 року в період часу з 22:06 години до 23:19 години відповідно до ухвали Дніпровського районного суду м. Києва було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_3 , в ході якого було виявлено та в подальшому вилучено: блокнот з записами, електронний планшет "айпад", серія "dmrkdlwpf191", мобільний телефон "айфон 5С", imei: НОМЕР_1 , в якому знаходиться сім карта з номером телефону НОМЕР_2 , мобільний телефон "Нокіа", imei1: НОМЕР_3 , imei2: НОМЕР_4 , в якому знаходиться сім карта з номером НОМЕР_5 , мобільний телефон "айфон 6 плюс", imei: НОМЕР_6 , в якому знаходиться сім карта з номером телефону НОМЕР_7 , банківська картка банку "ощадбанк" з номером: НОМЕР_8 , футляр всередині якого знаходяться банківські чеки, грошові кошти в сумі 13 700 гривень, які належать ОСОБА_6 .

02.03.2018 року вказані вилучені речі постановою слідчого СВ Дніпровського УП ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000203.

05.03.2018 року слідчий СВ Дніпровського УП ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, перелік якого зазначений у клопотанні, з метою збереження речових доказів, а також попередження відчуження, зникнення, втрати або пошкодження майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженні.

13.03.2018 року ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва клопотання слідчого було задоволено.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції, досліджені матеріали справи, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, рішення слідчого судді про задоволення клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, є законним та обґрунтованим, а тому, як вважає колегія суддів, підлягає залишенню без змін.

При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні слідчого правові підстави для арешту майна, враховано достатність доказів, що вказують на наявність ознак вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, відповідність майна критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, доведеність слідчим мети застосування арешту майна, а саме збереження речових доказів, розумність та співрозмірність обмеження права власності, необхідність виконання завдань у даному кримінальному провадженні, а тому слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання слідчого про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке слідчий просить накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вказане майно, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно може бути відчужене чи пошкоджене.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав відповідає вимогам КПК України. Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення прав власника майна та необґрунтованого обмеження прав власності не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість накладення арешту на майно є такими, що не відповідають матеріалам провадження. Крім того, слідчим суддею суду першої інстанції накладено арешт на майно відповідно до вимог КПК України на підставі належно досліджених доводів органу досудового розслідування з встановленням наявних у кримінальному провадженні доказів, які вказують на наявність ознак вчинення злочину та відповідність майна вимогам ст. 98 КПК України, що відповідно до ст. 170 КПК України є належною правовою підставою для арешту майна.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва
п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 13 березня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000203 від 19.10.2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, якою було задоволено клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_9 про накладення арешту на майно та накладено арешт шляхом заборони розпорядження, користування та відчуження, з метою збереження речових доказів, а саме на майно: блокнот з записами, електронний планшет "айпад", серія "dmrkdlwpf191", мобільний телефон "айфон 5С", imei: НОМЕР_1 , в якому знаходиться сім карта з номером телефону НОМЕР_2 , мобільний телефон "Нокіа", imei1: НОМЕР_3 , imei2: НОМЕР_4 , в якому знаходиться сім карта з номером НОМЕР_5 , мобільний телефон "айфон 6 плюс", imei: НОМЕР_6 , в якому знаходиться сім карта з номером телефону НОМЕР_7 , банківська картка банку "ощадбанк" з номером: НОМЕР_8 , футляр всередині якого знаходяться банківські чеки, грошові кошти в сумі 13 700 гривень, які належить ОСОБА_6 , що мають значення речових доказів у даному кримінальному провадженні, що вилучені 01.03.2018 року за адресою: АДРЕСА_1 , залишити без змін.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє у захист прав та інтересів підозрюваної ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14 и б а к