АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/338/18 Справа № 712/6730/17 Категорія: ч.2 ст. 309 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 травня 2018 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінальних проваджень № 001140, № 0005653 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 січня 2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , раніше судимий:

-16.09.2014 року Соснівським районним судом м. Черкаси за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень. 15.02.2016 року Соснівським районним судом м. Черкаси вирок переглянуто та замінено покарання на 50 годин громадських робіт. 24.05.2016 року звільнений у зв`язку з відбуттям покарання,

засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки з покладанням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 2450 грн. 68 коп.

Вирішено доля речових доказів відповідно до ст. 100 КПК України.

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений та за те, що він в порушення Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори» від 15 лютого 1995 року та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15 лютого 1995 року, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи із прямим умислом, повторно, 02.02.2017 року приблизно о 23 год. 00 хв., знаходячись неподалік від магазину «Моллі», що по бул. Шевченка в м. Черкаси, підібрав на асфальтному покритті згорток із порошкоподібною речовиною, який випав з кишені невстановленої в ході досудового розслідування особи, та почав переносити з собою в кишені куртки, для подальшого вживання.

Цього ж дня близько 02-10 години, перебуваючи біля приміщення «Національної лотереї» за адресою: м. Черкаси, вул. Хрещатик, 200, продовжуючи незаконно зберігати при собі згорток із порошкоподібною речовиною, з метою особистого вживання, був зупинений працівниками патрульної поліції м. Черкаси з метою встановлення особистості та в подальшому під час проведення огляду місця події у останнього було виявлено та вилучено фольговий згорток з подрібненою речовиною білого кольору, яка згідно висновку експерта містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, маса психотропної речовини (в перерахунку на амфетамін-основу) становить 1,200 г.

Також ОСОБА_7 , за повторно виниклим умислом на незаконне придбання психотропної речовини «амфетамін», 07.07.2017 року приблизно об 11 год., перебуваючи неподалік від залізничного вокзалу, за адресою: м. Черкаси, вул. Ложешнікова, 1, придбав без мети збуту для власного вживання, шляхом привласнення знахідки на земельній ділянці згорток, у якому знаходилось 4 згортки із фольги із вмістом порошкоподібної речовини, яка відповідно до висновку експертизи містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, загальна маса амфетаміну (в перерахунку на амфетамін-основу) складає 0,4505 г, яку незаконно зберігав при собі, у своїй сумці, без мети збуту для власного вживання, а в подальшому, цього ж дня, приблизно об 11 год. 30 хв., перебуваючи у приміщенні ігрового закладу «Спортлото», за адресою: м. Черкаси, вул. Ложешнікова, 52/1, під час спілкування із працівниками поліції, після проведення поверхневої перевірки, ОСОБА_7 добровільно її вийняв із сумки та видав поліції у якості доказу. Після чого видане було вилучено та упаковано до сейфпакету.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор подав апеляційну скаргу в якій, не заперечуючи доведеності вини та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, вважає, його незаконним та просить скасувати через неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок , яким засудити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі. В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 не застосовано обставину повторності, оскільки обвинувачений, будучи особою, яка вчинила злочин, передбачений ст.. 309 КК України, вчинив новий аналогічний злочин, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, його антисоціальну спрямованість та характеризують його як особу, що схильну до систематичного вчинення нових злочинів.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, просив її задовольнити, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просив вирок суду залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обгрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за який він засуджений, відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на доказах, досліджених судом в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, та ніким не оспорюється.

Дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 309 КК України судом першої інстанції кваліфіковані вірно.

Доводи прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та м`якість призначеного ОСОБА_7 покарання у зв`язку з безпідставним звільненням останнього відповідно до ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням є необгрунтованими.

Визначені в ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке б ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства.

Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з принципу співмірності цей захід примусу за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 районний суд достатньо виконав вимоги ст.ст. 50,65,66,67 КК України та правових позицій, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», врахувавши ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який по місцю проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий, з врахуванням обставин, що пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та за відсутності обтяжуючих покарання обставин, обґрунтовано призначив ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч.2 ст. 309 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання у виді позбавлення волі, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст.76 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до злочинів середньої тяжкості, дані про особу винного, зокрема те, що він раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується виключно позитивно, а також наявність обставин, що пом`якшує покарання, - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, відсутність обставин, що його обтяжує.

Крім того, відповідно до даних досудової доповіді Соснівського районного сектору Черкаського міського відділу з питань пробації, з врахуванням зібраних матеріалів, які характеризують особистість обвинуваченого, орган пробації прийшов до висновку про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства.

Також, ОСОБА_7 упродовж судового провадження давав визнавальні показання щодо обставин вчинення правопорушення і не оспорював фактичних обставин подій, що дало суду підстави розглядати провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК, і свідчить про намір засудженого сприяти здійсненню правосуддя.

В ході апеляційного розгляду колегією суддів було встановлено, що на даний час обвинувачений ОСОБА_7 працевлаштований оператором мойки на ТОВ «Спортлайф», що свідчить про позитивні зміни в його способі життя та про намагання стати на шлях виправлення.

Твердження апелянта про те, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання з застосуванням вимог ст. 75 КК України районним судом не в достатній мірі враховано: тяжкість кримінальних правопорушень, повторність їх вчинення, є безпідставним, оскільки дані обставини в повній мірі були враховані районним судом при винесенні вироку.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що призначене районним судом обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, відповідає принципу індивідуалізації призначення покарання та вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, належним чином мотивоване, і є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст. 405, ч.1 п.1 ст. 407 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :
Вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 січня 2018 року відносно ОСОБА_7 - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий :

Судді :