ВИРОК
Іменем України
19.06.2018 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові кримінальне провадження №0000074 від 18.05.2018року про обвинувачення:

ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, розлученого, військовослужбовця, старшого солдата, стрілець-помічник гранатометник 1 десантного-штурмового відділення 2 десантного-штурмового взводу 1 десантно-штурмової роти 1 десантного-штурмового батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , раніше не судженого, проживаючого та зареєстрованого: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, -

в с т а н о в и в :

20.05.2016 року близько 08:00 год. ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини польова пошта НОМЕР_1 , маючи намір тимчасово ухилитися від несення обов`язків військової служби, без поважних причин та дозволу командування, самовільно без дозволу командування залишив розташування військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), в умовах особливого періоду та до 18.05.2018 року, тобто до моменту добровільного прибуття до військової прокуратури Хмельницького гарнізону( АДРЕСА_3 ), проводив час на власний розсуд за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , чим вчинив самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби) в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст.407 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся, пояснення дав аналогічні до фабули обвинувачення. Свої дії пояснив необдуманістю щодо настання негативних наслідків. Додатково пояснив, що він захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебував безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, з приводу чого йому надано статус учасника бойових дій. Тому просить суд звільнити його від покарання на підставі Закону України "Про амністію в 2016 році".

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється.

Згідно ст. 84 КПК України, процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Згідно п.4 ч.1 ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України в судовому засіданні не досліджувалися інші зібрані по справі докази, оскільки за згодою учасників процесу, дослідження останніх визнано недоцільним, так як фактичні обставини справи ніким не оспорюються і у суду відсутні сумніви щодо добровільної позиції учасників судового провадження, яким роз`яснено, що у такому випадку вони позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.4 ст.407 КК України, так як він вчинив злочин, а саме нез`явлення вчасно до місця служби без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення (злочину), дані про особу обвинуваченого: раніше не притягався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, за місцем служби характеризується позитивно, являється учасником бойових дій; під час досудового та судового слідства активно сприяв розкриттю злочину; думку прокурора; обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає повне визнання своєї провини і щире каяття, сприяння слідству та суду у розкритті злочину та встановлення істини по справі; у відповідності до ст.67 КК України, обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що обвинуваченому необхідно призначити покарання в межах санкцій ч.4 ст.407 КК України у вигляді позбавлення волі на певний строк.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону. Ст. 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07 вересня 2017 року набув законної сили Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, відповідно до ст. 2 Закону звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно яких не набрали законної сили, а також, особи, визнанні винними у вчинені злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоровя особи та не є діяннями, передбаченими частинами другою, третьою і четвертоюстатті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального Кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 КК України, статті 4 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» та статті 9 цього Закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брав безпосередню участь в антитерористичній операції, в забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримав статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_2 від 22.05.2015 року..

Свою вину ОСОБА_4 , у вчиненні вказаного злочину за ч.4 ст.407 КК України, який згідно зі ст.12 КК України є тяжким злочином, визнає повністю, щиро кається у вчиненому.

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , амністії, передбачених ч.4 ст.86 КК України, ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

Наслідки застосування амністії обвинуваченому роз`яснено.

Підстави для обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 відсутні.

Речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374, 376 КПК України, Законом України «Про амністію у 2016 році», суд,-

з а с у д и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3(три) роки позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного за цим вироком покарання на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Франківський районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченому, який перебуває під вартою, з моменту отримання його копії.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.
Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя ОСОБА_1