Справа №490/1765/18 02.07.2018
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 червня 2018 року, якою продовжено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 20 серпня 2018 року , стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, в силу ст.89 КК України не судимого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.382 КК України в кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР за № 0000014 від 13.03.2018 року.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7
захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_8 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді задоволено клопотання прокурора відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_9 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_6 .
Продовжено строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до 20 серпня 2018 року включно із забороною залишати місце мешкання за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово та залишенням обов`язків:
- прибувати за кожним викликом слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;
- не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає м. Миколаїв, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;
- у разі наявності, здати на зберігання до СУ ГУ НП в Миколаївській області закордонний паспорт/інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- носити електронний засіб контролю.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 22.06.2018 року скасувати та обрати підозрюваному ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід.

Узагальнені доводи апеляційної скарги захисника.

Вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою, винесеною з істотним порушенням вимог КПК.

Підозру вважає, необґрунтованою, оскільки, на його думку, в діях ОСОБА_6 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України.

Зазначає, що ОСОБА_6 не має ніякого нерухомого майна, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, номер інформаційної довідки 121963445 від 25.04.2018 року, яку сторона захисту надала суду, але слідчим суддею проігноровано цей факт.

З 14.03.2013 року по 26.02.2018 року ОСОБА_6 був інвалідом II групи, постійно проходить лікування.

З 26.02.2018 року по даний час він є інвалідом ІІІ групи, посвідчення серії НОМЕР_1 від 14.03.2013 року було надано слідчому судді 02.05.2018 року в судовому засіданні, однак судом не взято до уваги даний факт, та не враховано стан його здоров`я при продовженні дії запобіжного заходу.

Стверджує, що ОСОБА_6 неодноразово звертався з заявами до державного виконавця, де просив проводити стягнення за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.01.2012 року з його пенсії у встановленому законом порядку. На підтвердження надав копію заяви від 20.07.2016 року з відміткою вхідної кореспонденції Заводського відділу ДВС про її отримання.

Матеріальні і моральні збитки потерпілим ОСОБА_6 виплачує з пенсії, оскільки інших джерел доходу в нього немає. Відрахування з його державної соціальної допомоги особам з інвалідністю у розмірі 20 %, здійснюється на підставі постанови державного виконавця Заводського відділу Державної виконавчої служби м. Миколаєва з 01.11.2017 року, ОСОБА_6 ніяк не може цьому перешкоджати. Таким чином, кваліфікація злочину по ч.3 ст.382 КК України «Невиконання судового рішення» ґрунтується на недостовірних доказах і припущеннях.

Зазначає, що слідчий суддя не обґрунтував своїх висновків щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б одним із ризиків передбачених ст.177 КПК України та не навів доводів щодо обґрунтування підозри.

Стверджує, що судом не враховано фактичні обставини справи та дані, що характеризують особу затриманого, а саме з 14.03.2013 року по 26.02.2018 року ОСОБА_6 був інвалідом II групи, постійно проходить лікування, тому не мав можливості відшкодувати шкоду в повному обсязі. З 26.02.2018 року по наступний час він є інвалідом III групи. Матеріальний і моральний збитки потерпілим ОСОБА_6 виплачує з пенсії, і інших джерел доходу у нього немає. Має постійне місце проживання, хоча раніше і був судимий, проте нових злочинів не вчиняв.

Зазначає, що підозрюваний не має на меті уникати кримінальної відповідальності та переховуватись від органів досудового розслідування, так як вину свою у вчиненні злочину не визнає та особисто зацікавлений, щоб дана справа закінчилась, та буде сприяти слідству у з`ясуванні всіх обставин справи.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Слідчим управлінням ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000014 від 13.03.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України.

25.04.2018 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 382 КК України.
Згідно вказаного повідомлення, вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.01.2012 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки, водійське посвідчення вилучено відповідно.

Також, вказаним вироком суду на ОСОБА_6 накладено стягнення на користь ОСОБА_10 матеріальної шкоди, пов`язаної із витратами на поховання загиблої у розмірі 49 460,59 грн. та моральної шкоди у розмірі 50 000 грн., а також на користь ОСОБА_11 50 000 грн., на користь ОСОБА_12 50 000 грн., на користь ОСОБА_13 , діючої в інтересах малолітньої ОСОБА_13 50 000 грн., що становить загальну суму 249 460,59 грн.

Постановою Білозерського районного суду Херсонської області від 20.07.2012 року ОСОБА_6 , у зв`язку із захворюванням на тяжку хворобу, звільнено на підставі ст. 84 КК України від подальшого відбування покарання на весь строк, що залишився та становить 05 років 03 місяці 22 дні.

У подальшому, ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 24.06.2014 року ОСОБА_6 звільнено від покарання, призначеного за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.01.2012 року на підставі ст. 1 п. «г» Закону України «Про амністію у 2014 році».

Проте, ОСОБА_6 , достеменно знаючи про вищевказаний вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.01.2012 року, що набрав законної сили, усвідомлюючи реальну можливість та обов`язок виконати судовий акт щодо відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди, маючи умисел на відверту та свідому відмову від його виконання, демонструючи зневагу до встановленого порядку правосуддя, ухиляється від його виконання, чим порушує охоронювані Конституцією України права і свободи людини і громадянина, а саме ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 та малолітньої ОСОБА_13 , чим спричинив останнім матеріальну істотну шкоду у сумі 249 460,59 грн.

Вказані вище дії підозрюваного ОСОБА_6 стороною обвинувачення кваліфіковано за ч. 3 ст. 382 КК України, як умисне невиконання вироку суду, що набрав законної сили, що заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом правам і свободам громадян.

05.05.2018 року ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 25.06.2018 року з можливістю звільнення з-під варти у разі внесення застави у розмірі 650 000 гривень.

18.05.2018 року ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області вказану ухвалу було скасовано та застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк до 25.06.2018 року із забороною цілодобово залишати житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

19.06.2018 року постановою заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_16 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000014 від 13.03.2018 року до чотирьох місяців - до 25.08.2018 року включно.

Прокурор звернулася до слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва з клопотанням про продовження строку застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на шістдесят діб. В обґрунтування клопотання вказала, що для завершення досудового розслідування необхідно: отримати висновок раніше призначеної судово-психіатричної експертизи; отримати та провести тимчасовий доступ до виконавчих проваджень, які перебувають на виконанні та завершені Заводським відділом ДВС м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області відносно ОСОБА_6 ; долучити до матеріалів кримінального провадження належним чином завірену копію постанови Заводського районного суду м. Миколаєва від 18.05.2018 року, якою ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП; долучити до матеріалів кримінального провадження належним чином завірену копію постанови Апеляційного суду Миколаївської області від 13.06.2018 року, якою скасована постанова Заводського районного суду м. Миколаєві від 18.05.2018 року; зібрати характеризуючий матеріал на ОСОБА_6 ; проаналізувати отриману інформацію щодо можливого використання отриманих відомостей у доказуванні; виконати інші слідчі дії, процесуальні дії та оперативно-розшукові заходи, у проведенні яких виникне необхідність; виконати вимоги ст. 290 КПК України, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.
Задовольняючи клопотання прокурора, слідчий суддя зазначив про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 за ч.3 ст. 382 КК України, врахував тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винним в інкримінованому правопорушенні, дані про його особу. А саме той факт, що останній не працює, неодружений, не має на утриманні дітей, має вкрай негативну репутацію серед мешканців м. Миколаєва, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, позбавлявся права керування транспортними засобами, не має будь-якого офіційно зареєстрованого за ним на праві власності нерухомого або рухомого майна, у відповідності до ст. 89 КК України раніше не судимий, раніше перебував у розшуку у зв`язку із зміною запобіжного заходу при постановленні вироку від 26.01.2012 року та оголошувався у розшук по поданню державного виконавця у зв`язку із ухиленням від виконання рішення суду, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке спрямовано проти правосуддя, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам і свободам громадян. Слідчий суддя зазначив, що встановлені при обранні запобіжного заходу ризики того, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, на даний час не зменшились та не зникли, та за такого, задовольнив клопотання прокурора та продовжив ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_8 на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_7 , який вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали, надані судом, апеляційний суд дійшов наступного.

Щодо клопотання захисника про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 22.06.2018р., то дане клопотання апеляційним судом не розглядається, оскільки строк на апеляційне оскарження передбачений п.3 ч.2 ст. 395 КПК України, апелянтом не був порушений .

Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Прокурор звернулася до слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва з клопотанням про продовження строку застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на шістдесят діб. В обґрунтування клопотання вказала, що для завершення досудового розслідування необхідно: отримати висновок раніше призначеної судово-психіатричної експертизи; отримати та провести тимчасовий доступ до виконавчих проваджень, які перебувають на виконанні та завершені Заводським відділом ДВС м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області відносно ОСОБА_6 ; долучити до матеріалів кримінального провадження належним чином завірену копію постанови Заводського районного суду м. Миколаєва від 18.05.2018 року, якою ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП; долучити до матеріалів кримінального провадження належним чином завірену копію постанови Апеляційного суду Миколаївської області від 13.06.2018 року, якою скасована постанова Заводського районного суду м. Миколаєві від 18.05.2018 року; зібрати характеризуючий матеріал на ОСОБА_6 ; проаналізувати отриману інформацію щодо можливого використання отриманих відомостей у доказуванні; виконати інші слідчі дії, процесуальні дії та оперативно-розшукові заходи, у проведенні яких виникне необхідність; виконати вимоги ст. 290 КПК України, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Таким чином, прокурор дотримався вимог, передбачених ст. 199 КПК України при складанні клопотання про продовження ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту. Тому доводи апелянта щодо невідповідності клопотання прокурора вимогам закону є безпідставними.

Надані суду матеріали кримінального провадження на даний час містять достатні відомості, які свідчать про правильність висновку суду про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, яке полягає у невиконанні останнім вироку суду в частині відшкодування завданої шкоди, що заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом правам і свободам громадян.
З урахуванням наведеного доводи захисника стосовно відсутності вагомих доказів на підтвердження обґрунтованості підозри є неприйнятними.

При цьому слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведення винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Доводи апелянта про неналежність та недопустимість, а також недостатність доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 382 КК України є неприйнятними. Оскільки на даній стадії кримінального провадження суд та слідчий суддя не вправі давати оцінку доказам, це питання має бути вирішено при розгляді кримінального провадження судом по суті.

Зважаючи на сукупність отриманих в процесі розгляду клопотання відомостей та даних, є також правильним висновок слідчого судді про те, що заявлені ризики на даний час не зменшились.

При вирішенні питання щодо продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слідчим суддею вірно встановлено, що ОСОБА_6 не працює, неодружений, не має на утриманні дітей, має вкрай негативну репутацію серед мешканців м. Миколаєва, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, позбавлявся права керування транспортними засобами, не має будь-якого офіційно зареєстрованого за ним на праві власності нерухомого або рухомого майна, у відповідності до ст. 89 КК України раніше не судимий, раніше перебував у розшуку у зв`язку із зміною запобіжного заходу при постановленні вироку від 26.01.2012 року та оголошувався у розшук по поданню державного виконавця у зв`язку із ухиленням від виконання рішення суду.
Надані прокурором докази обставин, які містяться в матеріалах подання і кримінального провадження, та досліджені судом, доводять наявність достатніх підстав вважати, що у даний час продовжують існувати передбачені ст.177 КПК України ризики.

Як вбачається з наданих матеріалів, прокурором в клопотанні та у суді доведено про неможливість закінчити досудове слідство у межах наявного строку запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

З урахуванням тяжкості злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , вагомості наявних доказів які вказують на обґрунтованість підозри, з метою запобігання перешкоджанню кримінальному провадженню апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді про те, що ступінь існуючих ризиків на теперішній час не зменшилась, отже застосування іншого, менш суворого запобіжного заходу, про що просить захисник, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

З огляду на наведене апеляційні доводи захисника про відсутність зазначених слідчим суддею ризиків є неспроможними та такими що спростовуються матеріалами судового та кримінального провадження.

Слідчим суддею при розгляді клопотання не було допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли вплинути на правильність прийнятого ним рішення.

За такого, апеляційна скарга захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 червня 2018 року, якою ОСОБА_6 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до 20 серпня 2018 року включно із забороною залишати місце мешкання за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово та залишенням певних обов`язків залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді