АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 640/9415/17 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/1069/18 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційними скаргами заступника прокурора Харківської області та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Київського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2017 року у відношенні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, непрацюючого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 13.02.2009 р. Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ч.1 ст.309, ч.2 ст.309, ч.2 ст.307, ч.1 ст.317, 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
- 13.11.2015 року Київським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.309, ч.1 ст.317 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, -
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком, ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 309 КК України 3 років 6 місяців позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 13.11.2015 року та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Згідно вироку, у період приблизно з початку травня 2017 року до 30.05.2017 року ОСОБА_7 , за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно, та будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.317 КК України, незаконно зберігав дві полімерні пляшки з рідиною коричневого кольору об`ємом 660 мл. та 560 мл. відповідно, яка згідно з висновком судово-хімічної експертизи містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб концентрат макової соломи, який в перерахунку на суху речовину склав 4,1184 грам та 3,4741 грам відповідно, загальною вагою 7,5925 грам. Вищевказаний особливо небезпечний наркотичний засіб концентрат з макової соломи у полімерних пляшках ОСОБА_7 незаконно зберігав без мети збуту, до моменту їх виявлення та вилучення працівниками поліції в ході обшуку, проведеного 30.05.2017 року у період часу з 17,20 год. до 17.40 год.
В апеляції заступник прокурора Харківської області просить вирок суду змінити, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 309 КК України із застосуванням ст. 69-1 КК України у вигляді 3 років 4 місяців позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання покарань частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 13.11.2015 року та остаточно призначити порання 4 роки 6 місяців позбавлення волі. В обґрунтування висновків вказує, що суд мав призначити обвинуваченому основне покарання із застосуванням ст. 69-1 КК України на строк, що не перевищує 2 років позбавлення волі, оскільки відсутні обтяжуючі покарання обставини та він щиро розкаявся.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить оскаржуваний вирок суду першої інстанції змінити, у зв`язку з суворістю призначеного покарання, і призначити йому менш суворе покарання із застосуванням ст.69 КК України. В обґрунтування посилається на те, що судом першої інстанції не враховано, повне визнання вини, щиросердне каяття, сприяння розкриттю злочину, а також те, що на у нього залишилися батьки пенсійного віку та неповнолітня дитина. Водночас клопоче про зміну призначеного йому покарання у вигляді позбавлення волі на примусове лікування.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив зменшити покарання, обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив застосувати до нього ст.69 КК України та призначити більш м`яке покарання, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково, виходячи із наступного.

Висновок суду про доведеність обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення і правильність кваліфікації його дій в апеляційній скарзі не оспорюється. Виходячи із змісту положень ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції, як вбачається з вироку, послався на дані про його особу раніше судимого, вчинив новий злочин до повного відбуття покарання за попереднім вироком, яким був звільнений від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком, ступінь тяжкості вчиненого ним умисного злочину, на обставину, що пом`якшує відповідальність щире каяття та відсутність обтяжуючих обставин.

Відповідно до положень ст..65 КК України особі , яка вчинила злочин, суд зобов`язаний призначити покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, у межах встановлених санкцією статті Особливої частини та відповідно до положень Загальної частини КК України.

Незважаючи на це, суд першої інстанції при ухваленні вироку не врахував вимоги ст. 69-1 КК України. Так, поза увагою суду залишилась така обставина, що при визнанні обвинуваченим своєї вини, відсутності обтяжуючих обставин та наявності пом`якшуючих обставин, передбачених пунктами 1 та 2 ч.1 ст.66 КК України, строк призначеного йому покарання не може перевищувати двох третин максимального строку покарання, передбаченого відповідною санкцією ст. 309 ч.2 КК України, тобто не більше 3 років 4 місяців позбавлення волі. В зв`язку із відсутністю шкоди, заподіяної злочином, в даному випадку немає потреби враховувати наявність добровільного відшкодування збитків.

Наведені обставини дозволяють колегії суддів, застосувавши положення ст.. 69-1 КК України, пом`якшити покарання призначене судом першої інстанції за ч. 2.ст. 309 КК України, про що просить прокурор в своїй апеляційній скарзі та обвинувачений в частині необхідності пом`якшення покарання . Разом із тим колегія суддів вважає, що в зв`язку із таким пом`якшенням покарання за вчинений злочин, необхідно пом`якшити й остаточно призначене ОСОБА_7 покарання. Виходячи із цього , колегія суддів задовольняє апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області частково.

Посилання ОСОБА_7 про наявність у нього на утриманні малолітньої дитини, з огляду на його особу та спосіб життя, не знижують істотно ступінь його суспільної небезпеки та суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, а тому колегія суддів не визнає її в якості обставин, які пом`якшують покарання.
Не встановлено також фактів активного сприяння обвинуваченим розкриттю даного злочину.
Виходячи із наведеного вище, колегія суддів не знаходить підстав для застосування положень ст. 69 КК України та вважає, що суд, керуючись вимогами ст. 65 КК України, дійшов правильного висновку, що виправлення ОСОБА_7 неможливо досягти без ізоляції його від суспільства та правильно обрав йому покарання у виді позбавлення волі. Виходячи із цього вимоги апеляційної скарги обвинуваченого в цій частині задоволенню не підлягають.

Істотних порушень кримінального процесуального закону органами досудового слідства та судом першої інстанції, які б тягнули за собою безумовне скасування судового рішення не встановлено.

Керуючись: ст.ст.404, 405, ст. 407, ст. 418, 419, ч.2 ст. 376 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та заступника прокурора Харківської області задовольнити частково .

Вирок Київського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2017 року у відношенні ОСОБА_7 в частині призначення покарання змінити.

Пом`якшити покарання ОСОБА_7 за ч.2 ст. 309 КК України, застосувавши положення ст.. 69-1 КК України, та призначити його у виді 3 років 4 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Київського районного суду м. Харкова від 13.11.2015 року та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, що тримається під вартою з дня вручення копії ухвали.

Головуючий:

Судді: