Справа № 132/2736/18
Провадження №1-кп/132/211/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.08.2018 м. Калинівка

Калинівський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калинівка кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000336 від 15 червня 2018 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Польова Лисіївка, Калинівського району, Вінницької області, громадянина України, з середньою освітою, інваліда 2 групи загального захворювання, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого:

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,-

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , 09.06.2018 року близько 19 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення матеріальної шкоди та бажаючи їх настання, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів, проник на територію домогосподарства, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_5 .

Знайшовши на території домогосподарства металеву трубу, ОСОБА_3 зірвав скобель на вхідних дверях будинку із навісним замком та проник всередину. Перебуваючи в будинку, таємно вчинив крадіжку електричного точила, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи 460 грн.. Після чого ОСОБА_3 вийшов з будинку та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 460 грн..

Потерпілий у судове засідання не з`явився, але надав заяву про проведення судового розгляду за його відсутності та про відсутність претензій до обвинуваченого, тому суд, відповідно до ст. 325 КПК України, заслухавши думку учасників судового провадження, щодо можливості з`ясувати всі обставини під час судового розгляду за його відсутності, які вважали що можливо за його відсутності зясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішив провести судовий розгляд без потерпілого.

В ході судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю та надав показання, що він 9 червня 2018 року близько 19 години з метою крадіжки проник на територію домогосподарства свого сусіда ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 , де з допомогою металевої труби яку знайшов на подвірї зірвав скобель на вхідних дверях будинку та проник в середину. В будинку він побачив електричне точило, яке він викрав та розпорядився на власний розсуд. В подальшому працівниками поліції зазначене точило у нього було вилучено. В скоєному щиро розкаюється.

Покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються. Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України та наслідки її застосування, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визначивши відповідно до ч.3 ст.349 КПК України недоцільним дослідженням доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Згідно з ч. 5 ст.9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18 січня 1978 року, "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Отже, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, доходить висновку про доведеність «поза розумним сумнівом» винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 в повному обсязі пред`явленого обвинувачення і кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 185 КК України - тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином; обставини, які пом`якшують та які обтяжують його покарання; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він визнав вину, раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікаря психіатра не перебуває та перебуває на обліку у лікаря нарколога, інваліда 2 групи загального захворювання, доходить висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у межах санкції ч.3 ст.185 КК у виді позбавлення волі , зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, одночасно поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України, які сприятимуть його виправленню, оскільки таке покарання, на думку суду є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року, де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». А у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити «особистий і надмірний тягар для особи».

Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України, суд не вбачає.

Цивільний позов не заявлено.

Питання про речові докази, суд вирішує виходячи з положень ст.100 КПК України.

Вирішуючи питання про процесуальні витрати, суд, виходячи з положень ч.2 ст.124 КПК України вважає, що витрати на залучення експертів, в сумі 429 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід не застосовувався. Підстав для застосування суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 349, 369-371, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки, поклавши на нього обов`язки відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речовий доказ, який відповідно до постанови слідчого СВ Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області від 20.06.2018 року електричне точило кустарного виробництва, переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , після набрання вироком законної сили залишити потерпілому ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експертів в загальній сумі 429 (чотириста двадцять девять) грн.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області, шляхом подання апеляційної скарги через Калинівський районний суд Вінницької області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1