Провадження по справі № 1-кп/522/1933/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2018 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі клопотання сторони обвинувачення про застосування примусових заходів медичного характеру, по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001974 від 04.08.2018р. стосовно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, українця, громадянина України, маючого неповну середню освіту, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, являю чого інвалідом 3 групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

який вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1, ст. 115 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру та додані до нього матеріали стосовно ОСОБА_3 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.
Як вбачається з клопотання, 04.08.2018р., приблизно о 18 год., між ОСОБА_3 та його братом ОСОБА_5 , які перебували у власній кімнаті комунальної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , виник словесний конфлікт, який переріс у бійку, в ході якої у ОСОБА_3 на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, виник злочинний умисел, направлений на позбавлення життя ОСОБА_5 , шляхом нанесення ножових поранень.

Приступивши до реалізації свого злочинного наміру, направленого на умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі, ОСОБА_3 04.08.2018, приблизно о 18 годині 05 хвилин, взяв в кімнаті комунальної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 предмет, ззовні схожий на ніж та діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_5 та свідомо припускаючи їх настання, наздогнав ОСОБА_5 у коридорі вказаної комунальної квартири, куди той вийшов після бійки, та наніс йому вказаним предметом один удар в область грудної клітки зліва, тобто в область розташування життєво важливих внутрішніх органів, спричинивши тим самим потерпілому проникаючу колото-різану рану області грудної клітки зліва, ОКП, кровотечу.

В результаті злочинних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_5 спричинені наступні тілесні ушкодження: колото-різане поранення передньої черевної стінки, проникаюче в черевну порожнину, з ушкодженням шлунку. Вказане ушкодження за критерієм небезпеки для життя має ознаки тяжких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_3 виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення умисного вбивства до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, так як потерпілий ОСОБА_5 з вказаними тілесними ушкодженнями був доставлений до КУ «Міська клінічна лікарня №1», де йому була надана невідкладна медична допомога.

Відповідно до ч.2 ст. 506 КПК України, враховуючи характер психічного захворювання ОСОБА_3 , суд проводить судовий розгляд без його участі.
Вчинення ОСОБА_3 суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України підтверджується:
-протоколом огляду місця події від 04.08.2018 року, в ході проведення якого вилучено речові докази: футболка зі слідами бурого кольору та пошкодженням у вигляді порізу, змиви речовини бурого кольору, зроблені з дерев`яної бити, дерев`яна бита зі слідами бурого кольору, які оглянуті та долучені до матеріалів кримінального провадження;

-протоколом проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_3 , який розповів та продемонстрував, як саме він вчинив кримінальне правопорушення та в ході проведення якого вилучено речові докази: футболка зі слідами бурого кольору, предмет, ззовні схожий на ніж зі слідами бурого кольору, які оглянуті та долучені до матеріалів кримінального провадження;

-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_5 , який пояснив, що на момент вчинення злочину знаходився в кімнаті, після чого в нього виник конфлікт зі своїм братом ОСОБА_3 , після чого останній, взяв зі столу ніж та наніс йому один удар в область грудей та вибіг з кімнати;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , який являється працівником поліції та який пояснив, що він перший прибув на виклик та затримував ОСОБА_3 , після вчинення останнім кримінального правопорушення;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , що він перший прибув на виклик та затримував ОСОБА_3 , після вчинення останнім кримінального правопорушення;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , який пояснив, що на момент вчинення злочину знаходився в кімнаті та бачив, як ОСОБА_3 спричинив тілесні ушкодження своєму брату ОСОБА_5 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , який являється лікарем та надавав першу медичну допомогу ОСОБА_5 та якому стало відомо від очевидців, що ОСОБА_3 спричинив ножове поранення своєму брату;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , яка являється сусідом підозрюваного ОСОБА_3 та яка пояснила, що бачила ОСОБА_3 в приміщенні коридору комунальної квартири, після вчинення останнім кримінального правопорушення;

-протоколом затримання ОСОБА_3 в порядку ст. 208 КПК України;

-висновком судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_5 , у якого виявлене колото-різане поранення передньої черевної стінки, проникаюче в черевну порожнину, з ушкодженням шлунку. Вказане ушкодження за критерієм небезпеки для життя має ознаки тяжких тілесних ушкоджень;

-висновком судово-медичної криміналістичної експертизи, яка підтвердила, що вказані ушкодження на одязі потерпілого могли бути спричинені ножем, вилученим під час проведення слідчого експерименту;

-висновком судово-медичної імунологічної експертизи, яка виявила на речових доказах кров людини;

-речовими доказами, які оглянуті та долучені до матеріалів кримінального провадження.

З огляду на викладене, за наслідками судового розгляду клопотання, оцінюючи всі зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що в діях ОСОБА_3 містяться ознаки суспільно-небезпечних діянь за ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Згідно висновку стаціонарної судової-психіатричної експертизи № 74 від 18.10.2018: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період часу, який відноситься до вчинення суспільно-небезпечного діяння, на хронічне психічне захворювання, тимчасовий розлад психічної діяльності не страждав. Виявляв клінічні ознаки «Легкої розумової відсталості із значними порушеннями поведінки та емоцій, які вимагають лікувальних заходів (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F70.1» за «Міжнародною класифікацією хвороб» 10-го перегляду), що за глибиною впливу на його вольові, критичні та прогностичні функції позбавляло його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними.
В даний час ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , також виявляє недорозвинення психічної діяльності у вигляді «Легкої розумової відсталості із значними порушеннями поведінки та емоцій, які вимагають лікувальних заходів (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F70.1» за «Міжнародною класифікацією хвороб» 10-го перегляду), не здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом не може приймати участь у проведенні слідчих дій, стати перед слідством та судом.
З урахуванням свого актуального психічного стану випробуваного (виражена дезорганізація психічної діяльності), вираженість прояву емоційно-вольових порушень, суіцидальної спрямованості висловлювань, ступеня небезпеки кримінального правопорушення (злочин проти життя особистості) в якому він підозрюється, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
У відповідності до положень ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру. Згідно зі ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.
Відповідно до ч. 5 ст. 94 КК України, госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах суворого нагляду.
Відповідно до роз`яснень п.п. 5, 15 Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», розглядаючи справи про застосування примусових заходів медичного характеру, суди повинні враховувати, що такі заходи, як надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, госпіталізація до психіатричного закладу зі звичайним, посиленим або суворим наглядом, передбачені ст. 94 КК України, можуть застосовуватися до осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння (злочини) в стані неосудності (обмеженої осудності) або вчинили злочини в стані осудності чи обмеженої осудності, але до постановлення вироку або під час відбування покарання захворіли на психічну хворобу, що позбавляє їх можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними. Судам потрібно мати на увазі, що тимчасовий розлад психічної діяльності особи, який позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними, що настав після вчинення злочину (як до постановлення вироку, так і під час відбування покарання), також може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру, а суд при визначенні виду психіатричного закладу, в який слід помістити психічно хворого, має виходити як з його психічного стану, так і характеру скоєного ним суспільно-небезпечного діяння.
Прокурор, потерпілий і захисник вважають, що ОСОБА_3 становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах суворого нагляду.
Заслухавши думки учасників судового провадження, враховуючи висновок стаціонарної судової-психіатричної експертизи № 74 від 18.10.2018, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 на даний час потребує застосування стосовно нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації у психіатричний заклад.
Обираючи вид примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 суд враховує характер та тяжкість вчинених ним діянь, тяжкість та характер захворювання, ступень небезпечності психічно хворого, який вчинив суспільно-небезпечні діяння та представляє небезпеку для суспільства і вважає за необхідне застосувати до нього примусові заходи медичного характеру у вигляді поміщення у психіатричний заклад з суворим наглядом.
Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Керуючись ст. ст. 503, 504, 513 КПК України, ст. ст. 19, 93, 94 КК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання сторони обвинувачення про застосування примусових заходів медичного характеру задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з суворим наглядом.
Раніше обраний запобіжний захід до вступу ухвали в закону силу залишити в силі поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня її проголошення.

Суддя Приморського районного суду
м. Одеси ОСОБА_1
02.11.2018