Справа №195/413/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.09.2018 року смт.Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт.Томаківка матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000131 від 13.03.2018 р. стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя Запорізької області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 29.10.2013 Томаківським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий строк 6 місяців за вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 22.01.2010, та призначено до відбуття - 2 роки та 6 місяців позбавлення волі,
- 12.12.2013 Томаківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 70 ч.1, 4 КК України встановити покарання за вироком Томаківського районного суду від 29.10.2013 для відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців,
- 07.04.2016 року ухвалою Солонянського районного судузараховано у строк відбуття покарання, строк попереднього ув`язнення, на підставі ст. 72 ч.5 КК України, 06.05.2016 року звільнено із Солонянської виправної колонії Дніпропетровської області № 213, за відбуттям строку покарання ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 357 КК України,
В С Т А Н О В И В:

12.03.2018 приблизно о 16:00 год. ОСОБА_4 , знаходився на території домоволодіння АДРЕСА_2 з дозволу володільця - ОСОБА_5 , де в ході спілкування помітив на столі мобільний телефон марки "Nоkіа 2700" чорно - сірого кольору, одразу після чого у ОСОБА_4 , виник умисел на вчинення таємного викрадення вищевказаного майна, а саме мобільного телефону марки "Nоkіа 2700", належного ОСОБА_5 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , в цей же день, тобто 12.03.2018 приблизно о 16:10 год., знаходячись за столом на подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що ОСОБА_5 пішов в будинок та залишив мобільний телефон на столі, а також впевнившись, що сторонні особи не спостерігають за його діями, діючи таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, викрав мобільний телефон марки "Nоkіа 2700", вартістю 410 грн., належний ОСОБА_5 , яким розпорядився на власний розсуд, спричинивши тим самим ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.
Крім цього, 12.03.2018 приблизно о 16:10 год., ОСОБА_4 , знаходився на території домоволодіння АДРЕСА_2 з дозволу володільця - ОСОБА_5 , де в ході спілкування помітив на столі паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , серія НОМЕР_1 , виданий 07 квітня 1998 року Томаківським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, одразу після чого у ОСОБА_4 , виник умисел на незаконне заволодіння паспортом, шляхом таємного викрадення, з метою використання в особистих інтересах.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння паспортом, ОСОБА_4 в цей же день, тобто 12.03.2018 приблизно о 16:10 год., знаходячись на території домоволодіння АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що ОСОБА_5 пішов до будинку та сторонні особи не спостерігають за його діями, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи таємно, умисно, шляхом вільного доступу, викрав паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 07 квітня 1998 року Томаківським РВ УМВС України в Дніпропетровській області,, тим самим незаконно заволодів останнім, та утримуючи паспорт при собі направився до себе додому з метою подальшого використання викраденого паспорту в особистих інтересах.
23.03.2018 року між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні за № 0000131 від 13.03.2018 р. було укладено угоду про примирення, за ініціативою останнього.

Відповідно до умов зазначеної угоди сторони у даному кримінальному провадженні на підставі ст.ст.468, 469, 471 КПК України дійшли згоди на примирення, виклавши у ній формулювання обвинувачення та його правової кваліфікації за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 357 КК України, зазначивши, що угода є добровільною. Також, сторони угоди узгодили міру призначення покарання ОСОБА_4 за ч.2 ст. 185 КК України - у виді арешту строком на 5 місяців; за ч.3 ст. 357 КК України у виді арешту строком на 2 місяці. На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 6 місяців арешту.
При цьому, обвинувачений погодився з узгодженою в угоді мірою призначеного йому покарання. Також сторони угоди визначили для себе наслідки укладення та затвердження угоди, а також наслідки її невиконання.

Обвинувачений у підготовчому судовому засіданні пояснив, що він з потерпілим 23.03.2018 року дійшли угоди про примирення. При цьому зазначив, що під час укладення угоди він діяв добровільно, йому відомі права, надані законом, а також наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним та зазначив, що згоден з визначеним видом покарання, який узгоджений в угоді. За таких обставин, обвинувачений, посилаючись на добровільність своїх дій, просить суд затвердити вказану угоду, матеріальну шкоду потерпілому він відшкодував.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим, укладеної 23.03.2018 року.

Потерпілий у підготовчому судовому засіданні також просить суд затвердити вказану угоду, при цьому зазначив, що наслідки укладення такої угоди йому роз`яснені та зрозумілі.
Заслухавши осіб, які беруть участь у підготовчому судовому засіданні, вивчивши зміст дослідженої угоди про примирення, суд встановив наступне.

Зі змісту статті 468 КПК України випливає, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, зокрема, про затвердження угоди.

Відповідно до ч.3 ст.469 зазначеного Кодексу угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена, зокрема, щодо злочинів середньої тяжкості та злочинів невеликої тяжкості.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, яке відповідно до приписів ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості; за ч.3 ст. 357 КК України - злочином невеликої тяжкості. За таких обставин, у розумінні ч.3 ст.469 КПК України сторони мають право в рамках наданих їм процесуальних прав укласти угоду про примирення.

В підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що зміст дослідженої угоди відповідає вимогам ст.471 КПК України, а саме в угоді про примирення зазначені її сторони, формулювання обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, узгоджене покарання та згода сторін на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди. Крім того, в угоді зазначені дата її укладення та вона скріплена особистими підписами сторін.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє своє право на справедливий судовий розгляд, передбачений п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст.473 зазначеного Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Потерпілий також розуміє наслідки укладення та затвердження судом даної угоди про примирення, передбачені п.2 ч.1 ст.473 КПК України та на її затвердженні наполягає.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, сторони цілком розуміють наслідки затвердження угоди судом, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів сторін та інших осіб, підстав для відмови в затвердженні угоди про примирення, передбачених ч.7 ст.474 КПК України судом не встановлено.

Таким чином, суд вважає доведеним, що обвинувачений своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, тому суд кваліфікує його дії за ч.2 ст. 185 КК України, а також вчинив незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом, тому суд кваліфікує його дії за ч.3 ст. 357 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає визнання ним своєї вини, щире каяття.

До обставин, обтяжуючих покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, суд відносить рецидив злочинів.
За таких обставин, суд доходе висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Керуючись ч.3 п.1 ст. 314, ст.ст. 370, 374, 473-476 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000131 від 13.03.2018 р., угоду про примирення, укладену 23.03.2018 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 357 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання:

-за ч.3 ст. 357 КК України у виді арешту строком на 2місяці;

-за ч.2 ст. 185 КК України - у виді арешту строком на 5 місяців.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді 6 (шести) місяців арешту.

Срок покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Речові докази: мобільний телефон марки "Nоkіа 2700", паспорт громадянина України ОСОБА_5 , які знаходяться на зберіганні у ОСОБА_5 залишити у потерпілого.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Томаківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: ОСОБА_1

19.09.2018