Провадження №1-кп/523/595/18
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

24.09.2018 року м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

адвоката-захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса обвинувальний акт разом із долученими до нього документами по матеріалам кримінального провадження №0004899 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Воркута Республіки Комі Російської Федерації, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, розлученого, маючого на утриманні малолітню дитину, 2006 року народження, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз 03.10.2014 Суворовським районним судом м.Одеси за ч.2 ст.186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 років, на підставі ст.ст.75, 76 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.296 ч.4 КК України,

ВСТАНОВИВ:
24.09.2017 року в період часу з 20 години 58 хвилин по 21 годину 01 хвилину, знаходячись в приміщенні торгової зали магазину «Таврія-В», що розташований за адресою: м.Одеса, проспект Добровольського, 123, розпочав словесний конфлікт із раніше йому незнайомим ОСОБА_6 , після чого, в присутності ОСОБА_7 та охоронця цього магазину ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що за його діями спостерігають покупці та персонал магазину, підійшов до ОСОБА_6 і, бажаючи показати свою зневагу до загальноприйнятих норм моралі та потерпілого, грубо порушуючи громадський порядок та висловлюючись на адресу потерпілого нецензурною лайкою, схопив ОСОБА_6 під руку. Після чого, не зважаючи на вимоги присутніх припинити протиправні дії, ОСОБА_5 продовжував конфлікт, і відійшовши на кілька кроків в бік торгових кас, не бажаючи припиняти свої хуліганські дії, грубо порушуючи громадський порядок, проявляючи явну неповагу до суспільства, загальноприйнятих норм моралі та правил поведінки в суспільстві, бажаючи самоствердитись та протиставити себе іншим громадянам та суспільству,з особливою зухвалістю завдав удар своєю правою ногою в праву частину тулуба ОСОБА_6 , і, через кілька секунд, продовжуючи свій злочинний намір, спрямований на грубе порушення громадського порядку, дістав з правої кишені своїх штанів розкладний ніж, і вигукуючи погрози, не зважаючи на спробу охоронця магазину ОСОБА_8 затримати та припинити протиправні дії, вийшов із магазину з ножем в руці вслід за ОСОБА_6 . Вийшовши з приміщення магазину, ОСОБА_5 наздогнав ОСОБА_6 та, тримаючи ніж в правій руці, завдав йому удар в область ліктьового суглобу лівої руки, після чого повернувся у приміщення торгової зали магазину та залишив ніж під прилавком каси №3.

У ОСОБА_6 виявлено тілесне ушкодження у вигляді колото-різаної рани області лівого ліктьового суглобу, яке відноситься до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за викладених в обвинувальному акті обставин визнав повністю, не оспорював обставин скоєння кримінального правопорушення, та підтвердив, що дійсно 24.09.2017 року, він перебував в магазині «Таврія-В», де в нього виник конфлікт з потерпілим (як потім стало відомо - ОСОБА_6 ), в ході якого він наніс йому удар ногою, а на вулиці наніс йому пошкодження ножем, що мав при собі.

Та в той же час обвинувачений зазначив, що розуміє протиправність скоєного ним діяння, визнає свою вину та кається у скоєному, в подальшому не буде скоювати злочини.

Так як, ОСОБА_5 свою вину визнав повністю, підтвердив обставини скоєння злочину, погодився на спрощену форму судового розгляду, а саме просив не досліджувати докази, які він не оспорює, що передбачено ст.349 ч.3 КПК України, наслідки застосування якої роз?яснені учасникам розгляду справи, суд, з?ясувавши думку учасників процесу, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням характеризуючих матеріалів кримінального провадження.

Аналіз всіх даних, покладених в обґрунтування обвинувального акту, дозволяє суду дійти висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого йому злочинного діяння, і зазначені докази суд вважає належними, допустимими, достовірними і достатніми для постановлення вироку.

Давши оцінку і проаналізувавши всі дані, здобуті в ході судового слідства, та надані стороною обвинувачення матеріали в судовому засіданні, суд, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення і кваліфікує його дії за ст.296 ч.4 КК України за ознаками хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, у відповідності зі ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його суспільну небезпеку, особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Обставин, які згідно ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.

До обставин, які згідно ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд відносить те, що обвинувачений свою вину в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за викладених в обвинувальному акті обставин визнав повністю, підтвердив всі обставини скоєння кримінального правопорушення.

Також суд враховує характеристики обвинуваченого, а саме згідно характеристики, складеної ст.УОП СП Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , ОСОБА_5 характеризується з незадовільної сторони, згідно характеристик за минулим місцем роботи (ТОВ «Комплекс-Авто») та за місцем мешкання характеризується позитивно.

Крім того при призначенні обвинуваченому покарання судом враховується особа обвинуваченого ОСОБА_5 , який є офіційно не працюючим, його сімейний стан, який є розлученим, маючим на утриманні малолітню дитину, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Однак в той же час, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , судом враховується і той факт, що обвинувачений, будучи судимим, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив і по сплину такого короткого проміжку часу знову скоїв вищевказане кримінальне правопорушення.

Крім того, судом враховується, що інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення він скоїв в період випробувального терміну, який був йому встановлений за вироком Суворовського районного суду м.Одеси від 03.10.2014 року, яким він був визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.ст.75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним строком 3 роки.

Враховуючи те, що обвинуваченим ОСОБА_5 покладене на нього раніше судом випробування не виконано, на шлях виправлення обвинувачений не став, належних висновків для себе не зробив і знову вчинив кримінальне правопорушення, що свідчить про його зневажливе ставлення до загальноприйнятих норм моралі та встановленим законам держави, та відповідно до вимог ч.2, 3 ст.78 КК України вчинення в період строку випробування нового злочину, є підставою направлення засудженого для відбування призначеного покарання, у зв`язку з чим, в силу вимог ст.71 КК України, п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику застосування судами кримінального покарання», суд вважає за необхідне до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Суворовського районного суду м.Одеси від 03.10.2014 року.

Відповідно ж до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання судом також враховується, що відповідно до вимог ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Таким чином, давши оцінку всім обставинам даного кримінального провадження, при призначенні покарання, враховуючи суспільну небезпеку скоєного, дані про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, характеризуючі матеріали, обставини кримінального провадження, суд, керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, проаналізувавши докази кримінального провадження, беручи до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», приходить до висновку, що цілі виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 будуть досягнуті тільки в умовах ізоляції його від суспільства в місцях позбавлення волі з призначенням покарання в межах санкції статті.

Підстав для можливості застосування щодо обвинуваченого покарання із застосуванням ст.ст.69, 75 КК України судом не встановлено.

Зазначений вид і міра кримінального покарання на думку суду є справедливою, та цілком достатньою для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до обвинувального акту витрати на залучення експертів не здійснювались, цивільний позов потерпілим не заявлявся.

Питання про долю речових доказів по даним матеріалам кримінального провадження, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», та керуючись ст.ст.370, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.296 ч.4 КК України, та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Згідно зі ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання ОСОБА_5 за вироком Суворовського районного суду м.Одеси від 03.10.2014 року, та остаточно призначити покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

На підставі ст.72 ч.5 КК України зарахувати ОСОБА_5 в строк відбування основного покарання час його попереднього ув`язнення в період із 14.12.2017 року по 24.09.2018 року, з розрахунку одного дня попереднього ув`язнення одному дню позбавлення волі.

Термін відбування покарання засудженому ОСОБА_5 обчислювати з моменту фактичного затримання, тобто з 14.12.2017 року.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 у виді тримання під вартою - залишити без змін.

Речові докази по матеріалам кримінального провадження ніж, змиви з ножа, змиви з ОМП, - знищити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1