Ухвала
Іменем України
19 липня 2018 року

м. Київ
справа № 320/3/17-к
провадження № 51-796 км 18
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

прокурора ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 червня 2010 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 29 вересня 2010 року у кримінальній справі за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у с. Нортай Братського району Іркутської області Російської Федерації, проживаючого на АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу 29 листопада 2004 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, звільненого 20 червня 2009 року у зв`язку з відбуттям строку покарання,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 червня 2010 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років.
Згідно з вироком ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він 16 серпня 2009 року приблизно о 14.10 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання на АДРЕСА_1 , в ході сварки, яка виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, діючи умисно, з метою вбивства наніс ОСОБА_7 один удар ножем у живіт, від чого останній помер у цей же день о 15.00 год у Мелітопольській міській лікарні № 1.
Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 29 вересня 2010 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
Як убачається зі змісту касаційної скарги з доповненнями засудженого ОСОБА_5 , останній, посилаючись на неправильне застосування кримінального закону та істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, просить судові рішення щодо нього скасувати, а справу направити на нове розслідування. Стверджує, що умислу на вбивство ОСОБА_7 не мав, тілесних ушкоджень йому не спричиняв, натомість останній сам собі завдав удару ножем у живіт. На думку засудженого, в основу обвинувального вироку покладено суперечливі докази, які не можуть бути визнані достатніми для доведення його винуватості у вчиненні умисного вбивства. Вказані доводи засудженого не отримали належної оцінки суду апеляційної інстанції, який без зазначення достатніх підстав прийнятого рішення, дійшов необґрунтованого висновку про залишення вироку суду першої інстанції без зміни.
В судовому засіданні суду касаційної інстанції засуджений ОСОБА_5 свої вимоги підтримав та просив касаційну скаргу задовольнити.

Позиції інших учасників судового провадження
Захисник ОСОБА_6 підтримав касаційну скаргу засудженого та просив її задовольнити.
Прокурор ОСОБА_4 заперечила проти задоволення касаційної скарги.
Мотиви Суду
Відповідно до ч. 1 ст. 398 КПК 1960 року підставами для скасування або зміни вироку місцевого суду судом касаційної інстанції є лише істотне порушення кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину і особі засудженого.
Отже, касаційний суд не перевіряє вироки місцевих судів щодо неповноти та однобічності досудового і судового слідства, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи.
Натомість, зазначені обставини були предметом перевірки суду апеляційної інстанції.
Залишаючи без задоволення апеляції засудженого та захисника, в яких вони оспорювали доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні умисного вбивства, апеляційний суд в ухвалі навів докладні мотиви прийнятого рішення і не встановив істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції повно і всебічно розглянути справу та дати правильну юридичну оцінку вчиненому.
За встановлених судом фактичних обставин справи дії ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 115 КК України кваліфіковані правильно.
В основу вироку суд обґрунтовано поклав показання свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , дані протоколів слідчих дій та висновки судових експертиз.
Так, свідок ОСОБА_8 під час досудового розслідування та в суді давала послідовні показання про те, що була очевидцем вчинення злочину і безпосередньо бачила як ОСОБА_5 , перебуваючи на кухні, під час сварки зі своїм братом взяв зі столу ніж та наніс ним останньому один удар у живіт.
Свідок ОСОБА_9 повідомила, що безпосередньо конфлікту не бачила, лише чула крики, що лунали з кухні, а коли зайшла, то побачила потерпілого, який тримався рукою за рану і у нього текла кров.
Показання вказаних свідків є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, а також з іншими доказами у справі, а тому об`єктивних підстав недовіряти їм у суду не було.
Доводи засудженого про те, що потерпілий, перебуваючи у ванній кімнаті, сам собі завдав ножем удару в живіт, були предметом перевірки судів першої та апеляційної інстанцій і обґрунтовано визнані неспроможними.
Так, згідно висновку експерта смерть потерпілого настала внаслідок одиничного, проникаючого в черевну порожнину, колото-різаного поранення живота. При цьому ознак, які б свідчили, що таке поранення могло бути спричинене рукою самого потерпілого експертом не встановлено.
Крім того, такі доводи спростовуються показаннями свідків про те, що в момент отримання поранення потерпілий знаходився на кухні, а не у ванній кімнаті, та даними протоколу огляду місця події, згідно якого речовину бурого кольору, схожу на кров, виявлено на кухні і у ванній кімнаті.
Таким чином, перевіривши матеріали справи, суд дійшов обґрунтовано висновку про доведеність поза будь-яким розумним сумнівом винуватості ОСОБА_5 у вчиненні умисного вбивства.
Суд апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 377 КПК 1960 року дав належну оцінку викладеним в апеляційних скаргах засудженого та захисника доводам, в тому числі й тим, на які ОСОБА_5 послався у касаційній скарзі, та обґрунтовано відмовив у їх задоволенні.
Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б були підставою для скасування судових рішень, не встановлено.
За таких обставин касаційна скарга засудженого не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись статтями 394-396 КПК 1960 року, пунктами 11, 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року колегія суддів
постановила:
Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 червня 2010 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 29 вересня 2010 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2