Справа № 496/2723/17
Провадження № 1-кп/496/17/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2018 року Біляївський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі Біляївського районного суду Одеської області кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Незавертайлівка, Слободзейського району, Придністровської Молдавської республіки, молдованин, громадянин Молдови, не працюючого офіційно, має неповну середню освіту, не одруженого, раніше не судимого, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , -
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В Біляївському районному суді Одеської області розглядається зазначене кримінальне провадження.
06 серпня 2018 року спливає двомісячний термін тримання ОСОБА_4 під вартою.
Прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого у зв`язку з тим, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, продовжують існувати.
Обвинувачений та захисник заперечували проти продовження строку тримання під вартою, посилаючись на те що ОСОБА_4 до затримання працював та мешкав на территорії Біляївського району Одеської області, а тому просили змінити запобіжний захід на домашний арешт.
При продовженні тримання особи під вартою, як і при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим злочину, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у злочині, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родин й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.
Відповідно до ч. 6 ст. 3 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до п. 79 рішення в справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості».
Суд враховує те, що обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, об`єктом якого є право власності на майно та посягання на здоров`я громадянина, що є непорушним принципом національного та міжнародного права. На думку суду конкретним суспільним інтересом, який превалює над принципом поваги до свободи особистості є забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні, а саме непорушності права власності, що також закріплено в ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та здоров`я людини, яка визнається в Україні найвищою соціальною цінністю згідно до ст. 3 Конституції України.
Суд також приймає до уваги, що ОСОБА_4 перебуває незаконно на території України, шо спростовує твердження захисника про легальність перебування обвинуваченого на території України, оскількі в його паспорті відсутні відмитки прикордонної служби про в`їзд в встановленому порядку в Україну.
Отже тримання під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу щодо обвинуваченого, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і основоположних свобод. Зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції».
Суд вважає, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення запобігання ризикам врахованим при обранні запобіжного заходу, які на цей час не відпали.
Таким чином, вислухавши думку учасників процесу та приймаючи до уваги, особу обвинуваченого, який не має постійного місця мешкання на території України, може переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість на даний час запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про необхідність продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою до 02 жовтня 2018 року за відсутності обставин застосування більш м`яких запобіжних заходів.
З огляду на вищезазначене керуючись ст. ст. 23, 177, 178, 184, 314 315,331, 395 КПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задовльнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 діб, а саме до 02 жовтня 2018 року, включно.
В задоволенні клопотання ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу на домашний арешт відмовити.
Утримання обвинуваченого проводити в ОСІ.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1

03 серпня 2018 року