Справа №591/5126/18
Номер провадження 1-кс/573/652/18

УХВАЛА
і м е н е м У к р а ї н и
26 вересня 2018 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

слідчої судді: ОСОБА_1

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

скаржника: ОСОБА_3 ,

представника скаржника - адвоката: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Білопільського районного суду Сумської області в режимі відеоконференції із ДУ «Сумський слідчий ізолятор» скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність службової особи слідчого відділу Управління СБУ в Сумській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви від 23 серпня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

19 вересня 2018 року до Білопільського районного суду Сумської області на підставі ухвали Апеляційного суду Сумської області від 14 вересня 2018 року в порядку ст. 34 КПК України надійшла скарга ОСОБА_3 від 29 вересня 2018 року, зареєстрована в Зарічному районному суді м. Суми 31 серпня 2018 року, на бездіяльність службових осіб слідчого відділу Управління СБУ в Сумській області щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення за заявою скаржника від 23 серпня 2018 року ( а.с. 39-41).

Скарга обгрунтована тим, що 23 серпня 2018 року заявник ОСОБА_3 через чергову частину ДУ «Сумський слідчий ізолятор» звернувся до слідчого відділу Управління СБУ в Сумській області із заявою в порядку ст. 214 КПК України щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальні правопорушення вчинені заступником прокурора Сумської області ОСОБА_5 та слідчим суддею Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_6 , проте станом на час подання скарги 29 серпня 2018 року жодного повідомлення не отримав. Тобто, мають місце ознаки бездіяльності службових осіб слідчого відділу уповноважених на реєстрацію заяв та внесення відомостей до ЄРДР. Вважаючи вказану бездіяльність щодо розгляду його заяви незаконною та вбачаючи у діях службових осіб слідчого відділу Управління СБУ України в Сумській області порушення кримінально - процесуального законодавства, зокрема ст. 214 КІІК України, заявник просить зобов`язати останніх внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальні правопорушення, викладені у його заяві від 23 серпня 2018 року ( а.с . 2-3).

У судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 скаргу підтримав. Додатково пояснив, що 07 травня він звернувся до Прокуратури Сумської області із заявою про вчинення суддями Апеляційного суду Сумської області злочину. Проте, дана заява без розгляду її по суті була перенаправлена 15 травня 2018 року до слідчого відділу Управління СБУ в Сумській області, за підписом заступника прокурора Сумської області ОСОБА_7 . Оскільки останній проявив бездіяльність і не вирішив заяву по суті, хоча повинен був її вирішити відповідно до вимог ст. 214 КПК України, заявник подав скаргу до Зарічного районного суду м. Суми у порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність Прокуратури Сумської області щодо нерозгляду заяви по суті і невнесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення. Проте, слідчий суддя ОСОБА_6 у задоволенні заяви відмовив, і таким чином, на думку скаржника, фактично узаконив бездіяльність прокурора. На думку скаржника, вказане судове рішення є незаконним та необґрунтованим, оскільки виправдовує бездіяльність заступника прокурора Сумської області ОСОБА_7 щодо не розгляду його заяви по суті від 07 травня 2018 року, суперечить вимогам КПК України, а відтак, є неправосудним. Керуючись ст. 214 КПК України скаржник ОСОБА_3 просив внести відомості до ЄРДР про вчинення заступником прокурора Сумської області ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 364, 367, 376 КК України, а слідчим суддею ОСОБА_6 , передбачених ст.ст. 367, 375 КК України.

Адвокат ОСОБА_4 , який представляє інтереси засудженого ОСОБА_3 на підставі доручення для надання безоплатної вторинної допомоги від 20 вересня 2018 року, у судовому засідання скаргу підтримав, погодившись із доводами заявника.

Представники слідчого відділу УСБУ в Сумській області до суду не з`явилися, надіслали заяву, у якій просили розглянути скаргу без їх участі та відмовити у її задоволенні з підстав, зазначених у листі за вих. № 6/266 від 30.08.2018 р. ( а.с. 51 ). Разом з цим, відсутність у судовому засіданні особи, бездіяльність якої оскаржується, не перешкоджає розгляду скарги.
Заслухавши скаржника ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, копію надісланої із слідчого відділу УСБУ в Сумській області заяви скаржника від 23 серпня 2018 року та відповіді на неї від 30 серпня 2018 року, а також додані скаржником ОСОБА_3 додаткові документи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 29 серпня 2018 року до Управління СБУ в Сумській області надійшла заява гр. ОСОБА_3 для розгляду її в порядку ст. 214 КПК України з вимогою про реєстрацію кримінального провадження за фактом вчинення, на думку заявника, неправомірних дій заступником прокурора Сумської області ОСОБА_5 та слідчим суддею Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_6 . Зі змісту вказаної заяви вбачається, що 07 травня 2018 року скаржник звертався до прокуратури Сумської обласної із заявою в порядку ст. 214 КПК України про вчинення суддями Апеляційного суду Сумської області ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 375 КК України, яка в подальшому 15 травня 2018 року була спрямована до Управління СБУ в Сумській області за підписом заступника прокурора Сумської області ОСОБА_7 . Не погоджуючись із такими діями заступника прокурора щодо перенаправлення даної скарги до СВ УСБУ в Сумській області, заявником була подана скарга до Зарічного районного суду м. Суми у порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність Прокуратури Сумської області щодо невнесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення, у задоволенні якої ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м.Суми ОСОБА_6 від 27 липня 2018 року відмовлено. На думку скаржника, вказане судове рішення є незаконним та необґрунтованим, оскільки виправдовує бездіяльність заступника прокурора Сумської області ОСОБА_7 щодо не розгляду його заяви від 07 травня 2018 року по суті, що суперечить вимогам КПК України, а відтак, є неправосудним. Керуючись ст. 214 КПК України скаржник ОСОБА_3 просив внести відомості до ЄРДР про вчинення заступником прокурора Сумської області ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 364, 367, 376 КК України, а слідчим суддею ОСОБА_6 , передбачених ст.ст. 367, 375 КК України (а. с. 52-56 ).

Листом заступника начальника слідчого відділу УСБУ в Сумській області ОСОБА_11 від 30 серпня 2018 року № 6/2666 скаржника повідомлено про те, що із змісту заяви від 23 серпня 2018 року не вбачається даних, які б свідчили про вчинення заступником прокурора Сумської області ОСОБА_5 та слідчим суддею Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_6 кримінального правопорушення. Оскільки у поданій заяві не наведено об`єктивних даних, визначених у ст. 11 КК України, які свідчили б про ознаки того чи іншого кримінального правопорушення, заява не може вважатися такою, що підлягає реєстрації в ЄРДР ( а.с. 57).

Також, судом встановлено, що листом від 15 травня 2018 року № 17-р заступник прокурора Сумської області ОСОБА_12 направив зазначену вище заяву ОСОБА_3 від 07 травня 2018 року до слідчого відділу УСБУ в Сумській області для вирішення її по суті, посилаючись на вимоги КПК України ( а.с. 60-61).

19 травня 2018 року за № 6/1646 начальником слідчого відділу було розглянуто зазначену вище заяву ОСОБА_3 від 07 травня 2018 року по суті, яка надійшла з прокуратури Сумської області щодо можливих протиправних дій суддів Апеляційного суду Сумської області ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , відмовлено у її реєстрації у ЄРДР, оскільки із її змісту не вбачається даних, які б свідчили про вчинення суддями Апеляційного суду Сумської області кримінального правопорушення ( а.с. 81).

Вказану відмову від 19 травня 2018 року заявник ОСОБА_3 не оскаржував, зазначивши, що на час її отримання пройшли строки звернення до слідчого судді із відповідною скаргою. Крім того, він вважав, що саме Прокуратура Сумської області повинна була прийняти відповідне рішення, а не начальник СВ УСБУ в Сумській області.

Зі змісту ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_6 ( справа № 591/2872/18 провадження № 1-кс/591/2184/18) від 27 липня 2018 року, яка була предметом подальшого звернення ОСОБА_3 23 серпня 2018 року до СВ Управління УСБУ в Сумській області встановлено, що останній оскаржував до Зарічного районного суду м. Суми бездіяльність Прокуратури Сумської області щодо невнесення до ЄРДР відомостей за його заявою від 07 травня 2018 року про вчинений на його думку злочин суддями Апеляційного суду Сумської області, пов`язаний із винесенням ухвали від 03 травня 2018 року ( у справі, по якій оскаржувалося рішення Охтирського міськрайонного суду від 10 січня 2018 року), яка, на думку скаржника, є неправосудною. Під час розгляду вказаної скарги слідчим суддею ОСОБА_6 було встановлено, що відомості до ЄРДР внесені не були, а заява була зареєстрована та для подальшого вирішення по суті направлена до СВ УСБУ в Сумській області. Посилаючись на те, що заява по суті вимог вже вирішена іншим органом УСБ України в Сумській області ( повідомлення № 6/1646 від 19 травня 2018 року), тобто на час розгляду скарги відсутній предмет спору та відсутні підстави зобов`язувати саме Прокуратуру Сумської області внести відомості по заяві скаржника до ЄРДР, слідчим суддею ОСОБА_6 у задоволенні скарги було відмовлено ( а.с. 62-63 ).

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно з положеннями ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Відомості, які підлягають внесенню до ЄРДР та їх перелік визначений ч. 5 ст. 214 КПК України, відповідно до положень якої до ЄРДР підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела.

Відповідно до п. 1 Розділу 2 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, який затверджений Наказом Генеральної прокуратури України за № 139 від 06.04.2016 року, вбачається, що до реєстру вносяться відомості про кримінальне правопорушення, які викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела ( які повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 Кримінального процесуального кодексу України), тобто, містити короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Положення ст. 214 КПК перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Обов`язковими елементами складу будь-якого злочину є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про те, що дії (бездіяльність), які оцінюється, не є злочином.
Системний аналіз зазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Скаржник ОСОБА_3 вважає достатніми обставини про вчинені злочини, зазначені у заяві від 23 серпня 2018 року, що, на його думку, свідчать про факт вчинення кримінальних правопорушень заступником прокурора Сумської області Таранушичем та слідчим суддею Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_6 .
Проте, із тексту самої заяви від 23 серпня 2018 року не вбачається об`єктивних даних, які дійсно свідчили б про конкретну подію злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину) за фактом направлення заяви до УСБУ 15 травня 2018 року заступником прокурора Сумської області ОСОБА_5 та містили ознаки злочинів, передбачених ст. 364 КК України («Зловживання владою або службовим становищем»), ст. 367 КК України «Службова недбалість», та ст. 376 КК України («Втручання в діяльність судових органів»), про які йдеться у заяві.
Щодо незаконних дій слідчого судді ОСОБА_6 , про які також зазначено у заяві, і які, на думку скаржника, містять ознаки складу злочину, передбаченого ст. 375 КК України (« Постановлення суддею завідомо неправосудної ухвали» від 27 липня 2018 року ) та ст. 367 КК України (« Службова недбалість»), суд зазначає наступне.

Відповідно до висновку Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства від 01 липня 2013 року при розгляді заяв і звернень щодо суддів про вчинення кримінального правопорушення, органам МВС України та прокуратури при вирішенні питання про наявність в діях судді ознак складу злочину і внесенні їх до Єдиного реєстру досудових розслідувань слід брати до уваги роз`яснення, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2017 року «Про незалежність судової влади».

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.

Положення ч. 2 ст. 126 Конституції України про те, що вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, означає заборону - будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення. Заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади судді.

Відповідно до п. 11 Постанов Пленуму ВСУ «Про незалежність судової влади» втручанням у діяльність судових органів слід розуміти вплив на суддю у будь-якій формі (прохання, вимога, вказівка, погроза, підкуп, насильство, критика судді в засобах масової інформації до вирішення справи ув`язку з її розглядом тощо) з боку будь-якої особи з метою схилити його до вчинення чи невчинення певних процесуальних дій або ухвалення певного судового рішення. При цьому не має значення, за допомогою яких засобів, на якій стадії процесу та в діяльність суду якої інстанції здійснюється втручання.

Незалежність і недоторканність суддів є невід`ємною ознакою правової держави та однією з фундаментальних засад демократичного суспільства. Як наголошується в Рекомендації №R(94)12 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам щодо незалежності, ефективності та ролі суддів, незалежність судів є передумовою верховенства права та основоположною гарантією справедливого суду.

Крім цього, означені положення кореспондуються з правовою позицією, викладеною в рішенні ЄСПЛ у справі «Салов проти України» від 06 вересня 2005 року, де вказується, що одним із основний аспектів верховенства права є принцип правової впевненості, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким рішенням суду. Аналогічна правова позиція викладена в рішенні ЄСПЛ «Брумареску проти Румунії».

Винесена слідчим суддею Зарічного райсуду м. Суми ОСОБА_6 ухвала від 27 липня 2018 року оскарженню у порядку ст. 309 КПК України не підлягала, та набрала законної сили з моменту її проголошеня.

Основним завданням суду, слідчого судді при виконанні функцій судового контролю є встановлення факту, чи дійсно права і свободи людини було порушено або вони порушуються; чи було створено або створюються перешкоди для їх реалізації; чи має місце інше порушення прав і свобод; які перешкоди він зобов`язаний поновити або усунути для їх реалізації.
Кримінальним процесуальним законодавством передбачено, що ухвали слідчого судді що не входять до переліку ч.1 ст.309 КПК України, не можуть бути оскарженими.
Виходячи із чого, скаржник ОСОБА_3 вбачає своє право на подачу заяви в порядку ст. 214 КПК України про вчинення злочину слідчим суддею ОСОБА_6 , з приводу відмови у задоволенні його скарги.
Отже, скаржник ОСОБА_3 пов`язує наявність ознак кримінального правопорушення у діях слідчого судді, саме при здійсненні останнім розгляду його скарги та подальшої відмови у її задоволенні.
При цьому вище зазначено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі, не допускається.
З огляду на викладене вище, враховуючи, що у своїй скарзі скаржник ОСОБА_3 виказує свою фактичну незгоду із діями заступника прокурора Сумської області ОСОБА_7 щодо направленням його скарги від 07 травня 2018 року до СВ УСБУ в Сумській області, та подальшим прийнятим слідчим суддею ОСОБА_6 процесуальним рішенням з цього приводу, суд вважає відсутніми підстави для внесення відомостей до ЄРДР та, відповідно, зобов`язання службових осіб слідчого відділу УСБУ в Сумській області вчинити такі дії відповідно до ст. 214 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 303 306, 309 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги заявника ОСОБА_3 на бездіяльність службової особи слідчого відділу Управління СБУ в Сумській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви від 23 серпня 2018 року, відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: