В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.02.2018 Справа №607/862/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000001 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, розлученого, на утриманні 2 малолітніх дітей, непрацюючого, в силу ст.89 КК України такого, що раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Так, 30 грудня 2017 року у період з 20 по 21 год. в обвинуваченого ОСОБА_3 , який перебував в приміщенні літньої кухні, що в АДРЕСА_1 , виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, реалізовуючи який, він тоді ж і там же, переконавшись у тому, що за ним ніхто не спостерігає та, що його дії не будуть поміченими сторонніми особами, шляхом вільного доступу, таємно, з корисливих мотивів викрав зі столу вказаного вище приміщення мобільний телефон «Самсунг Гелексі СМ-Джей120Аш/ДС», вартістю 1593, 07 грн., в якому знаходилась картка оператора стільникового зв`язку «Київстар», вартістю 25 грн., після чого із вказаним майном з місця вчинення даного кримінального правопорушення втік, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 1 618, 07 грн.

Допитаний обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України визнав повністю за обставин, які наведені в обвинувальному акті, щиро розкаявся та в судовому засіданні пояснив, що 30 грудня 2017 року у період з 20 по 21 год. в нього, коли він перебував в приміщенні літньої кухні, що в АДРЕСА_1 , виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, реалізовуючи який, він тоді ж і там же, переконавшись у тому, що за ним ніхто не спостерігає та, що його дії не будуть поміченими сторонніми особами, шляхом вільного доступу, таємно, з корисливих мотивів викрав зі столу вказаного вище приміщення мобільний телефон «Самсунг», після чого із вказаним майном з місця вчинення даного кримінального правопорушення втік, маючи на меті в подальшому продати викрадене. Про вчинене шкодує.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.1 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься злочинів середньої тяжкості, особу винуватого, який не вперше притягується до кримінальної відповідальності, однак в силу ст.89 КК України вважається таким, що раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, утримує 2 малолітніх дітей, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання обвинуваченим вини, щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину, повне добровільне відвернення заподіяної злочином шкоди.

Зважаючи на наведене, а також враховуючи фактичні обставини кримінального провадження, відсутність обтяжуючих покарання обставин, думку потерпілого, який не наполягав на суворій мірі покарання для обвинуваченого, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у межах санкції статті обвинувачення, а саме у виді штрафу зі стягненням в дохід держави, що буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження нових злочинів.

Разом з тим, 07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році», відповідно до п.в ст.1 якого, окрім зазначеного іншого, звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

За ст.12 КК України злочин, що вчинений ОСОБА_3 відноситься до умисних злочинів середньої тяжкості та дана обвинувачена не підпадає під перелік осіб, зазначених у ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році» та ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», до яких амністія не застосовується.

Водночас встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» має 2 дітей, яким не виповнилося 18 років, відносно яких він не позбавлений батьківських прав, що стверджується довідкою Байковецької сільської ради №12 від 03 січня 2018 року.

Таким чином, суд, на основі аналізу вищенаведених обставин, приходить до висновку, що обвинуваченого ОСОБА_3 на підставі п.в ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» слід звільнити від відбування покарання за даним вироком.

У кримінальному провадженні є процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи №6-15/18 від 10 січня 2018 року, вартість якої в сумі 572 грн. підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 в користь держави, з відповідним призначенням платежу.

Речовий доказ у кримінальному провадженні, що повернутий потерпілому ОСОБА_5 , а саме мобільний телефон «Самсунг Гелексі СМ-Джей120Аш/ДС» слід залишити у розпорядженні даного потерпілого.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одна тисяча сімсот) грн. в дохід держави.

Звільнити ОСОБА_3 на підставі п.в ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від відбування покарання за даним вироком.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави з відповідним призначенням платежу процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи №6-15/18 від 10 січня 2018 року в сумі 572 грн.

Речовий доказ у кримінальному провадженні, що повернутий потерпілому ОСОБА_5 , а саме мобільний телефон «Самсунг Гелексі СМ-Джей120Аш/ДС» - залишити у розпорядженні даного потерпілого.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1