пр. № 1-кп/759/905/18
ун. № 759/9725/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 серпня 2018 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження 0004545, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.06.2018 року, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Стахановка Вінницької області, українця, громадянина України, не одруженого, який не працює, зареєстрований в АДРЕСА_1 та проживає в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні зазначене кримінальне провадження,

встановив:
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_3 , достовірно знаючи і усвідомлюючи, що земельна ділянка на вулиці Генерала Наумова, 68, що в місті Києві, яка обліковується за Комунальним підприємством по утриманню зелених насаджень Святошинського району та має площу 7,2150 га, код ділянки 75:53:0049, йому рішенням Київської міської ради чи інших компетентних органів не передавалась в орендне чи будь яке інше володіння, користування чи розпорядження, не маючи жодних правових підстав на володіння чи користування вказаною земельною ділянкою, діючи всупереч вимогам ст.ст.116-126 Земельного кодексу України, які регламентують набуття і реалізацію права на землю, не маючи рішень органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу йому у власність, або оренду земельної ділянки, маючи умисел спрямований на самовільне зайняття земельної ділянки, з метою її експлуатації та використання її корисних властивостей, переслідуючи корисливий мотив і мету незаконно збагатитись за рахунок використання вказаної земельної ділянки шляхом огородження її частини металевим парканом, та подальшим розміщенням на мій автомобільного транспорту на нічний час, ОСОБА_3 на початку 2012 року (точний час органом досудового розслідування не встановлений), захопив частину земельної ділянки яка знаходиться в зоні санітарної охорони КП «Київводоканал» на земельній ділянці 75:53:0049 яка обліковується за КП по утриманню зелених насаджень Святошинського району міста Києва, шляхом огородження її частини площею 0.8 га, металевим парканом.

В подальшому ОСОБА_5 на початку 2012 року (точного часу органом досудового розслідування не встановлено), організував на раніше захопленій ним земельній ділянці площею 0.8 га паркування автомобільного транспорту в нічний та денний час. При цьому самовільно зайнята земельна ділянка розміщена безпосередньо в зоні санаторної охорони інженерних мереж ПАТ «АК Київводоканал», саме безпосередньо на міській водопровідній мережі Д=400мм, прокладеній по вулиці Генерала Наумова в місті Києві.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 197-1 КК України як самовільне зайняття земельної ділянки площею 0,8 га, що розташована в зоні санітарної охорони.

Під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 заявив клопотання про закриття кримінального провадження відносно нього за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України. При цьому обвинувачений зазначив, що розуміє правові наслідки такого звільнення і, що вказана підстава для звільнення не є реабілітуючою обставиною.

Прокурор ОСОБА_4 не заперечувала щодо звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Зазначила про наявність правових підстав для звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Заслухавши думку сторін судового провадження, дослідивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, суддя приходить до висновку про необхідність задовольнити клопотання ОСОБА_3 та звільнити останнього від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, а кримінальне провадження закрити на підставі вимог ч. 1 ст. 49 КК України, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло два роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, до яких відноситься і злочин, передбачений ч. 2 ст. 197-1 КК України. Вказана підстава для звільнення є обов`язковою для суду.

Згідно вимог ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом, у зв`язку із звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до змісту вимог ч.ч. 2, 3 ст. 49 КК України строки давності зупиняються, якщо особа, що вчинила злочин, ухилялася від слідства та суду. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий чи особливо тяжкий.

В матеріалах кримінального провадження та у прокурора відсутні дані щодо ухилення ОСОБА_3 від слідства та суду у даному кримінальному провадженні. Також відсутні дані щодо вчинення ОСОБА_3 у вказаний період нових злочинів.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 просив звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, вказавши, що розуміє правові наслідки такого звільнення, суд, дійшов висновку, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, підлягає задоволенню, а кримінальне провадження закриттю.

Керуючись ст.ст. 12, 44, 49 КК України, ст.ст. 284-288, 314, 369-372 КПК України, суд, -

постановив:
кримінальне провадження № 0004545, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.06.2018 року відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, закрити, звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення через Святошинський районний суд м. Києва.

Суддя: ОСОБА_1