Ухвала

6 вересня 2018 року

м. Київ
Справа № 203/2150/17
провадження № 51-8460 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
вивчивши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 6 березня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2018 року відносно нього,
встановив:
У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перегляд зазначених судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК, касаційний суд дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог вказаної статті.
Згідно з пунктами 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються: обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень; вимоги особи, яка подала касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
Засуджений подав касаційну скаргу без додержання зазначених положень кримінального процесуального закону. Так, із змісту касаційної скарги вбачається, що ОСОБА_4 , оспорюючи обґрунтованість свого засудження за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 186 КК, вказує на необхідність, на його думку, скасування оскаржуваних судових рішень, при цьому не наводить аргументованих доводів неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, допущених судами при постановленні судових рішень, що викликає обов`язкове їх скасування на підставі, передбаченій п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК з огляду на положення ст. 413 цього Кодексу.
Окрім того, касаційна скарга має містити вимоги особи, яка її подала із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції.
Такі вимоги мають узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 436 КПК, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
Однак засуджений ОСОБА_4 , ставлячи перед судом касаційної інстанції вимогу про скасування судових рішень, одночасно просить їх змінити, застосувавши положення ст. 69, ч. 2 ст. 75 КК, що не узгоджується з положеннями ст. 436 КПК.
Крім того, засуджений наводить доводи, що за своїм змістом стосуються невідповідності висновків судів, викладених у судових рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Також, у порушення п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК засудженим невірно вказано найменування суду касаційної інстанції.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити її без руху та встановити засудженому строк для усунення вказаних недоліків.
На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 6 березня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2018 року залишити без руху і надати йому строк для усунення вказаних недоліків упродовж десяти днів з дня отримання копії даної ухвали.
Роз`яснити останньому, що у разі неусунення недоліків в установлений строк скарга буде повернута.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3