Справа № 640/7591/18
н/п 1-кс/640/8100/18
"02" серпня 2018 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
захисника ОСОБА_3 ,
У судовому засіданні захисник скаргу підтримав, просив її задовольнити.
Слідчий проти задоволення скарги заперечував, посилаючись на проведення допиту свідків в обсязі, достатньому для потреб досудового розслідування, закінчення експертних досліджень, законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови. Пояснив, що до 12.07.2018р. підозрюваний на підставі ст.. 63 Конституції відмовлявся від пояснень.
Слідчий суддя, вислухавши доводи захисника, міркування слідчого, дослідивши матеріали скарги, доходить наступного:
Відповідно до п.7 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, рішення слідчого про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.
21.07.2018р., 01.05.2018р., 02.05.2018р., 03.05.2018р., 19.05.2018р. слідчим проведені допити свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , а 12.07.2018р. - допит підозрюваного ОСОБА_5 (а.с.22-24, 36-38, 44-46, 47-49, 50-51).
24.07.2018р. захисник звернувся до слідчого із клопотанням про допит свідка ОСОБА_6 з питань: - чи бачив свідок момент зіткнення; - чи повертався автомобіль «Тойота Ленд Крузер», р.н. НОМЕР_1 до своєї смуги руху після обгону. Зазначив неповне з`ясування обставин ДТП та наявність суперечностей в показах свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_5 , як підставу проведення їх одночасного допиту (а.с.6-7).
Постановою від 27.07.2018р. слідчий відмовив захиснику у задоволенні вищевказаного клопотання, посилаючись на проведення допитів та повідомлення свідками обставин ДТП в подальшому підтверджених в ході слідчого експерименту, відсутність потреби в проведенні одночасного допиту свідків, те, що одночасний допит є правом, а не обов`язком слідчого (а.с.8-9).
З наданого слідчому судді протоколу допиту водія ОСОБА_7 від 03.05.2018р. вбачається, що вона надала детальні свідчення стосовні руху автомобілю «Тойота Ленд Крузер», р.н. НОМЕР_1 перед зіткненням, вказавши, що цей автомобіль здійснив обгін, рухався по зустрічній смузі та не маневрував (а.с.22-24).
З протоколу допиту свідка ОСОБА_6 від 02.05.2018р. вбачається, що останній пояснив рух по зустрічній смузі руху автомобілю «Тойота Ленд Крузер», р.н. НОМЕР_1 , який обігнав їх автомобіль. Чи повертався автомобіль «Тойота Ленд Крузер» на полосу їх руху, як і механізм руху автомобілю «Шевроле Корвет», р.н. НОМЕР_2 безпосередньо перед зіткненням свідок не поясняв (а.с.36-38).
Однак, в ході слідчого експерименту 06.06.2018р. свідок ОСОБА_6 вказав, що автомобіль «Тойота Ленд Крузер», р.н. НОМЕР_1 після обгону не повернувся на свою полосу руху за відсутності для цього будь-яких перешкод (а.с.40-42).
Решта вказаних у клопотанні доводів захисника не конкретизовані. Так, захисник не зазначає, у чому саме полягає неповнота з`ясованих обставин ДТП.
Також звертає на себе увагу, що підозрюваний ОСОБА_5 вперше погодився надати покази про механізм ДТП лише 12.07.2018р., тобто на час проведення слідчих експериментів зі свідками, як і на час їх допитів, скориставшись правами, наданими ст.. 63 Конституції України, від пояснень відмовився.
З урахуванням викладеного станом на час надходження клопотання, за з`ясування вказаних захисником у клопотанні питань, у слідчого не було потреби в допиті свідків.
Положеннями ч.1 ст. 26 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Відповідно ч.9 ст.224 КПК України підставою проведення одночасного допиту, який є правом слідчого, вказано з`ясування причин розбіжностей у показаннях допитаних раніше осіб.
При тому у вказаній вище нормі йдеться про допит свідків та потерпілого, які попереджаються про кримінальну відповідальність. На відміну від свідків та потерпілого, підозрюваний у відповідності до положень ст.18, п.4, п.5 ч.2 ст.42 КПК України не віднесений законодавцем до кола осіб, які попереджаються про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань, а також за завідомо неправдиві показання. В якості особи з якою може проводитись одночасний допит у ч.9 ст. 224 КПК України підозрюваний не зазначений. Таким чином, посилання захисника на необхідність одночасного допиту слідчим підозрюваного та свідків не ґрунтується на вимогах закону.
При тому, за відсутності розбіжностей в показах свідків, слідчий не вважав за потрібне проведення їх одночасного допиту, що є його правом.
Розглядаючи клопотання в межах заявлених у ньому питань, слідчий дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав його задоволення.
З урахуванням викладеного, підстави задоволення скарги відсутні.
Керуючись ст. ст. 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя: ОСОБА_1