Справа № 524/2788/18
Провадження №1-кп/524/269/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2018 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Кременчуці об`єднане кримінальне провадження №0000902, №0001210 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. м. Кременчука Полтавської області, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-15.11.1995 Автозаводським РС м.Кременчука Полтавської області за ч.2 ст.140 КК України до 1 року п/в (додаткове покарання конфіскація майна);
-28.01.1998 Автозаводським РС м.Кременчука Полтавської області за ч.1 ст.229-6, ч.2 ст.140, ч.3 ст.140, ч.2 ст.143, ст.42 КК України до 6 років п/в;
-16.03.2003 Автозаводським РС м.Кременчука Полтавської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.309 КК України до 3 років 6 місяців п/в;
-01.08.2008 Автозаводським РС м.Кременчука Полтавської області за ч.2 ст.190, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України до 3 років 3 місяців п/в;
-22.11.2011 Крюківським РС м.Кременчука Полтавської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України до 4 років 6 місяців п/в;
-11.12.2015 Автозаводським РС м.Кременчука Полтавської області за ч.2 ст.190, ч.2 ст.309, ч.3 ст.185 КК України, до позбавлення волі строком на 3 роки; відповідно до ч.4 ст.70 за вироком Крюківського РС м.Кременчука Полтавської області за ч.1 ст.190 до одного року обмеження волі та приєднано шляхом поглинання менш суворого покарання більш суровим по вироку Кременчуцького РС Полтавської області від 02.07.2015 за ч.2 ст.190 КК України, до одного року позбавлення волі та остаточно рахувати засудженим до 3 років 2 місяців позбавлення волі та строк рахувати з 19.06.2015. (26.02.2016 прибув до Кременчуцької ВК №69; 22.12.2017 звільнився з Кременчуцької ВК №69 по відбуттю строку покарання)
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшли обвинувальні акт від 17.04.2018 року, 16.07.2018 року і реєстри матеріалів досудового розслідування по кримінальним провадженням за фактом вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 190 КК України.
Прокурор просить призначити кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, вважає, що обвинувальні акти складені із дотриманням вимог ст. 291 КПК України, підстав для закриття справи, внесення подання про визначення підсудності немає. У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про застосування щодо ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на вагомість доказів обвинувачення, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винним, наявних ризиків переховування обвинуваченого від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків, потерпілих.
Суд заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вивчивши обвинувальні акти з додатками, розглянувши клопотання учасників підготовчого судового засідання, приходить до наступних висновків.
Дане кримінальне провадження підсудне Автозаводському районному суду м. Кременчука.
Підстав для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України, закриття кримінального провадження чи його зупинення немає.
Обвинувальні акти складено у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону.
За таких обставин є достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.
Відповідно до ст.27 КПК України кримінальне провадження не потребує закритого судового засідання і може розглядатися у відкритому судовому засіданні суддею одноособово.
Згідно з ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Як вбачається із реєстру матеріалів кримінального провадження, відповідно до ухвали слідчого судді Автозавосдького районного суду м. Кременчука від 25.06.2018 року відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 23.08.2018 року.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Згідно ст..29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Наведені Конституційні гарантії права на свободу та особисту недоторканість поєднується з такими ж вимогами статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), яка відповідно до вимог частини 1 статті 9 Конституції України ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположним свобод людини (1950 року), Першого протоколу та протоколів №№2, 4, 7 та 11 до Конвенції».
У пункті 1 статті 1 цього Закону зазначено, що Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обовязковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського Суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції, а статтями 13, 17 Закону України «Про визнання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права» та змінюють практику застосування національного закону відповідно до Рішення цього Суду.
Так в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії" вказано, що суворість передбаченого покарання є суттєвим моментом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. У справі "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 року вказано, що особлива якість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
За викладених обставин, оцінюючи суспільну небезпечність та тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , особу обвинуваченого, який має не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості, частину злочинів в яких обвинувачується вчинив в період коли інше кримінальне провадження перебувало на розгляді в Автозаводському районному суді м. Кременчука, в судові засідання не з`являвся, у зв`язку з чим до нього застосовувався привід, що свідчить про схильність ОСОБА_4 до вчинення злочинів та можливість переховування від суду, до затримання офіційно не працював, з метою запобігання ризикам, що передбачені ст..177 КПК України, а саме запобігання спробам обвинуваченого переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, суд вважає недостатнім застосування відносно обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, а тому відносно обвинуваченого необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Між тим, відповідно до ч. 3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків передбачених цим Кодексом.
Отже, задовольняючи клопотання, судд вважає за необхідне визначити обвинуваченому розмір застави.
Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Враховуючи матеріальне становище обвинуваченого, те,що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, суд вважає за необхідне визначити заставу відповідно до ч.5 ст.182 КПК України у вигляді 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.
Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Окрім цього, суд вважає за необхідне у разі внесення застави покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.202 КПК України, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває обвинувачений відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.
Відповідно до ст.. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична чи юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншими суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом пред`явила цивільний позов.
Згідно ст.. 62 КПК України цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністью) обвинучаеного, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.
На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне визнати ОСОБА_5 цивільним позивачем, ОСОБА_4 цивільним відповідачем.
Керуючись ст.ст. 27, 31, 32, 33, 177, 178, 179, 182, 194, 314-316, 369, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднане кримінальне провадження №0000902, №0001210 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 190 КК України, призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Автозаводского районного суду м. Кременчука на 14 год. 40хв. 03 серпня 2018 року.
Визнати ОСОБА_5 - цивільним позивачем, ОСОБА_4 цивільним відповідачем.
Кримінальне провадження розглядати суддею одноособово.
Викликати в судове засідання учасників судового провадження.
Клопотання заявлене прокурором Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 - задовольнити.
Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. м. Кременчука Полтавської області, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 60 днів, а саме до 01 жовтня 2018 року включно.
Визначити суму застави у розмірі - 20 прожиткових мінімумів для працездатих осіб - в сумі 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень.
Застава може бути внесена у будь-який момент протягом дії ухвали як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: отримувач ТУДСА України в Полтавській області, код отримувача 26304855, банк отримувача ДКСУ м. Київ, код банку (отримувача) 820172, р/р 5950, призначення платежу: запобіжний захід - застава.
Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розміру, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на вказаний вище депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій службовій особі Полтавського слідчого ізолятора Управління Державної пенітенціарної служби України в Полтавській області.
Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Полтавського слідчого ізолятора Управління Державної пенітенціарної служби України в Полтавській області негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти та повідомити письмово прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури та Автозаводський районний суд м. Кременчука.
У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений ОСОБА_4 зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, та вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Уповноважена службова особа Полтавського слідчого ізолятора у разі внесення застави при звільненні ОСОБА_4 зобов`язана роз`ясняти його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків.
У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 на строк не більше двох місяців наступні обов`язки, що передбаченіст..194 КПК України:
- не відлучатися із м.Кременчука Полтавської області без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну місця проживання.
Обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснити наслідки невиконання покладених на нього обовязків, а саме: якщо він будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки або якщо порушить покладені на нього даною ухвалою суду обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується в порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1