03.09.2018
Справа № 469/1313/17
1-кп/469/31/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 серпня 2018 року смт.Березанка
Березанський районний суд Миколаївської області у складі :
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
учасників судового провадження :
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
в с т а н о в и в:
У підготовчому судовому засіданні обвинуваченою ОСОБА_4 заявлено письмове клопотання про повернення обвинувального акта прокурору, мотивоване тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України, а саме :
- відсутнє формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_4 та не розкрито характер її дій та суті злочину, у вчиненні якого вона обвинувачується;
- фактично обвинувальний акт вручено захиснику не прокурором, а слідчим;
- обвинувальний акт не скріплено печаткою установи, а тому він не набув статусу офіційного документа;
- у обвинувальному акті викладено особисті дані обвинуваченої, які не передбачено законом;
- твердження прокурором як встановленого факту того, що обвинувачена вчинила злочин, є порушенням презумпції невинуватості;
- в порушення п.5 ч.2 ст.291 КПК України в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення;
- обвинувальний акт складено без достатніх підстав, а саме без наявності складу злочину, передбаченого ст.369 КК України, так як відсутні достатні відомості про службову особу, яка нібито повинна була отримати неправомірну вигоду;
- не наведено доказів події злочину, передбаченого ст.369 КК України, тобто прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди службовою особою, у тому числі і незакінченого злочину у формі готування або замаху на цей злочин.
Також посилалась на необхідність відповідно до п.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення, незаконність її затримання обшуку за місцем її роботи 23 травня 2917 року.
Крім того, обвинуваченою ОСОБА_4 надано до суду скаргу на дії та рішення слідчого, у якій вона просила:
- визнати незаконним (безпідставним) повідомлення її про підозру від 42.05.2017 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.27 ч.4 ч.3 ст.369 КК України;
- визнати незаконним (безпідставним) повідомлення її про підозру від 05.09.2017 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.27 ч.3 ст.369 КК України;
- визнати незаконним (безпідставним) її затримання 23.05.2017 року та визнати незаконним протокол затримання від 23.05.2017 року.
Вказана скарга обґрунтована тим, що повідомлення її про підозру від 05.09.2017 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.27 ч.3 ст.369 КК України, та повідомлення її про підозру від 05.09.2017 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.27 ч.3 ст.369 КК України, складені без достатніх підстав, а саме без наявності складу злочину, передбаченого ст.369 КК України, а її затримання 23.05.2017 року здійснено за відсутності будь-яких інших фактичних даних, що вказують на неї як особу, яка вчинила злочин.
У підготовчому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 заявлені клопотання про повернення обвинувального акта і скасування арешту майна та скаргу на дії та рішення слідчого підтримала, посилаючись на викладені у них обставини.
Прокурор проти повернення обвинувального акта заперечував, вважаючи його таким, що відповідає вимогам КПК України, а також заперечував проти задоволення клопотання про скасування арешту майна в частині повернення комп"ютерної техніки з тих підстав, що вказане майно є речовим доказом та буде досліджуватися під час судового розгляду, та проти задоволення скарги на дії та рішення слідчого, яка не може бути вирішена у підготовчому судовому засіданні відповідно до ч.ч.2, 3 ст.303 КПК України.
Згідно зі ст.1 КПК України, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.
На підставі п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, зокрема, про повернення прокурору обвинувального акта, який не відповідає вимогам цього Кодексу.
Відповідно до ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов"язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов"язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до вимог ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити такі відомості :
1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;
2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;
5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;
6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;
7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;
8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);
9) дату та місце його складення та затвердження.
До обвинувального акта додається реєстр матеріалів досудового розслідування, цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування, та інші документи, передбачені ч.4 ст.291 КПК України.
Положеннями ч.2 ст.109 КПК України передбачено, що реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.
Відповідно до вимог ч.1 ст.291 КПК України, обвинувальний акт після його складання слідчим затверджується прокурором.
Обвинувальний акт підписаний та затверджений прокурором, але в ньому відсутня печатка відповідної прокуратури. Більш того, жоден з матеріалів, які були направлені до суду першої інстанції, не містить відбитку печатки, що свідчить про неналежне затвердження обвинувального акта, а також про підстав розглядати надані суду матеріали, як офіційні документи, оскільки вони не відповідають вимогам пункту 9.5.1, 18.2.1 Інструкції з діловодства в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генерального прокурора України від 24 лютого 2016 року № 103, щодо засвідчення печаткою процесуальних документів, які складені в органах прокуратури.
Зазначене у обвинувальному акті формулювання обвинувачення не містить всіх необхідних даних про об`єктивну сторону складу інкримінованого ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.4 ст.27, ч.3 ст.369 КК України, зокрема, в обвинуваченні відсутні дані про службову особу, якій надано неправомірну вигоду.
Разом з тим, вказані обставини мають істотне значення для кримінального провадження, оскільки для кваліфікації дій обвинуваченої ч.4 ст.27, ч.3 ст.369 КК України, має бути встановлено, чи є особа, до надання неправомірної вигоди якій здійснювалось підбурювання ОСОБА_5 , саме службовою особою відповідно до положень ст.18 КК України, з необхідним обсягом владних повноважень.
Крім того, з кримінально-правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.4 ст.27, ч.3 ст.369 КК України вбачається, що злочин є закінченим, проте обвинувальний акт не містить даних щодо обставин вчинення злочину його виконавцем та кваліфікації дій виконавця злочину.
Невстановлення судом даних обставин може бути підставою для скасування вироку суду відповідно до ст..410 КПК України.
Вказане обвинувачення є неконкретним, а тому порушує права обвинуваченої на захист.
Таким чином, судом встановлено невідповідність обвинувального акта вимогам КПК України, що, відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України, є підставою для повернення обвинувального акта прокурору.
Положеннями ст.314 КПК України передбачено, що після виконання вимог, передбачених ст.ст.324-345 КПК України, головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду, та за результатами проведення підготовчого засідання суд має право прийняти серед іншого, зокрема, рішення про повернення обвинувального акта прокурора або призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта.
Відповідно до ст.315 КПК України, якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 цього Кодексу, суд проводить підготовку до судового розгляду, зокрема, розглядає клопотання учасників судового провадження про: здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту; витребування певних речей чи документів; здійснення судового розгляду в закритому судовому засіданні; вчиняє інші дії, необхідні для підготовки до судового розгляду. Під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.
Суд приходить до висновку, що за змістом зазначених норм під час підготовчого судового засідання клопотання про скасування арешту майна та скарги на дії та рішення слідчого розгляду судом не підлягають, а питання, що належить робити з майном, на яке накладено арешт, речовим доказами і документами, відповідно до положень п.12 ч.1 ст.368, ч.4 ст.374 КПК України, вирішується судом при ухваленні вироку і прийняте щодо них рішення зазначається у резолютивній частині вироку.
Крім того, як вбачається з ухвали слідчого судді про накладення арешту на майно від 24 травня 2017 року, арешт на власні кошти ОСОБА_4 в сумі 1154 грн. та 400 доларів США накладено з метою забезпечення покарання в частині конфіскації майна.
За таких обставин клопотання про скасування арешту майна та скаргу на дії та рішення слідчого слід залишити без задоволення
Виходячи з викладеного вище, керуючись п.3 ч.3 ст.314 КПК України, суд-
п о с т а н о в и в :
Клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 про повернення обвинувального акта задовольнити.
Клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 про скасування арешту майна та скаргу на дії та рішення слідчого залишити без задоволення.
Ухвала в частині повернення обвинувального акта прокурору може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її оголошення до апеляційного суду Миколаївської області через Березанський районний суд.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Дата оголошення повного тексту ухвали 16.50 год. 03 вересня 2018 року.
Суддя :