Справа №127/9112/18
Провадження №1-в/127/294/18
08 травня 2018 року Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
представника ВК 86 ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження, в режимі відеоконференції в залі суду м. Вінниці заяву засудженого ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, проживаючого до засудження, за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
25.11.2003 Жмеринським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ст. 304 КК України, на підставі ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.
02.06.2005 Жмеринським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 186 КК України, на підставі ст.ст. 70, 71 КК України до 8 років 3 місяців позбавлення волі. Ухвалою Верховного суду України від 27.03.2007 засуджений за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 289 КК України, на підставі ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі. Вирок від 25.11.2003 виконувати самостійно. Звільнений 29.12.2007 умовно-достроково на 1 рік 11 місяців 4 дні.
31.08.2011 Жмеринським міським судом Вінницької області за ст. 395 КК України, до 2 місяців арешту. Звільнений 09.12.2011 по відбуттю строку покарання.
25.05.2015 Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі,
про умовно-дострокове звільнення, -
До суду надійшла заява ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення.
Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні заяву підтримав та просив звільнити його умовно-достроково.
Представник Вінницької ВК 86 проти задоволення заяви не заперечив.
Прокурор заперечив проти задоволення заяви засудженого.
Заслухавши пояснення засудженого, врахувавши думку представника колонії та прокурора, дослідивши матеріали особової справи, суд приходить до наступного.
Вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 25.05.2015, ОСОБА_5 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі.

Так, згідно ч. 2, 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:

1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин;

2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі;

3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Виходячи із вимог ст. 81 КК України, при застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про його попередні судимості.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних, корисливих злочинів, до нього застосовувалось покарання у виді позбавлення волі, із звільненням від відбування покарання на підставі ст.ст. 75, 76 КК України, також, останній звільнявся умовно-достроково, однак ОСОБА_5 знову вчиняв аналогічні злочини.

Крім того, при вирішенні даного питання судом враховані положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.02.2002 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» в якій передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК).

Згідно вимог чинного законодавства, яке регламентує порядок застосування умовно-дострокового звільнення, даному звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього часу довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

При вирішенні питання щодо умовно - дострокового звільнення від покарання засудженого ОСОБА_5 судом було враховано формально-юридичні та оціночні підстави.

Встановлюючи підстави застосування ст. 81 КК України, суд, зокрема, з`ясував наступні обставини:

- засуджений ОСОБА_5 не завжди дотримується правил внутрішнього розпорядку, характеризується посередньо, що вбачається з характеристики на засудженого від 01.08.2017, яка міститься в особовій справі;

- засуджений ОСОБА_5 допускав порушення режиму відбування покарання;

- на виробництві установи не працевлаштований;

- має одне заохочення;

- участь в програмах диференційованого виховного впливу не приймає з власних переконань. До підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не прагне.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання.

Крім того, з матеріалів особової справи ОСОБА_5 вбачається, що ОСОБА_5 звільнявся від відбування покарання з іспитовим строком, однак в період невідбутого покарання повторно вчинив злочин.

Так, вироком Жмеринського районного суду Вінницької області від 25.11.2003, ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ст. 304 КК України, на підставі ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

Будучи звільненим з іспитовим строком ОСОБА_5 , в період невідбутого покарання, повторно вчинив умисний, аналогічний злочин за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 186 КК України, на підставі ст.ст. 70, 71 КК України до 8 років 3 місяців позбавлення волі. Ухвалою Верховного суду України від 27.03.2007 засуджений за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 289 КК України, на підставі ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі. Вирок від 25.11.2003 виконувати самостійно.

Суд вважає, що застосування до засудженого ОСОБА_5 положення ст. 81 КК України, - умовно - дострокового звільнення від покарання на даній стадії відбування покарання буде суперечити реалізації принципу невідворотності покарання особи за вчинений злочин, даним рішенням суду не виконується мета кримінального покарання - як її каральної так і виправної складової.

В зв`язку з наведеним, суд робить висновок, що засуджений ОСОБА_5 фактично не став на шлях виправлення, тому враховуючи тяжкість вчиненого ним злочину та враховуючи попередні судимості, суд вважає, що на даний час відсутні підстави для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_5 .

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 395, 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд -

Ухвалив

В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: