Справа № 487/3983/17
Провадження № 1-кп/487/156/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2018 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння ОСОБА_4 , його законного представника ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру за вчинення суспільно-небезпечного діяння, що містить ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України відносно

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, учня 7 класу Миколаївської ЗОШ №7, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше до кримінальної відповідальності не притягувався

ВСТАНОВИВ:

До Заводського районного суду м. Миколаєва надійшло клопотання слідчого СВ Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_7 та прокурора Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 про застосування до малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 примусових заходів виховного характеру за вчинення суспільно-небезпечного діяння, що містить ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, у вигляді застереження, обмеження дозвілля й встановлення особливих вимог до поведінки малолітнього щодо заборони відвідувати в нічний час з 22.00 год. до 06.00 год. кафе, дискотеки та інші розважальні заклади та залишати постійне місце проживання, строком на 1 рік.
В клопотанні зазначено, що 27.06.2017 року близько 14:00 годин, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено) малолітній ОСОБА_4 перебував на пляжній зоні річки Південний Буг, що поряд з кінцевою зупинкою маршрутного таксі №29 по вул. Лазурній в м. Миколаєві.
Так, ОСОБА_4 , перебуваючи у вказаний час у вказаному місці, спустився під міст, де побачив барсетку чорного кольору. Після цього, він відкрив барсетку та побачив у ній мобільний телефон марки «Lenovo S660», який належить ОСОБА_8 , після чого в нього виник умисел, спрямований на незаконне збагачення, шляхом таємного викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій корисливий умисел, спрямований на незаконне збагачення, шляхом таємного викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , усвідомлюючи незаконність своїх дій, скориставшись тимчасовою відсутністю уваги з боку власника майна та сторонніх осіб, з барсетки викрав мобільний телефон марки «Lenovo S660», який поклав собі до кишені.
Після цього, ОСОБА_4 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 заподіяв потерпілій ОСОБА_8 матеріальний збиток на суму 1600 грн.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна.
В судовому засіданні прокурорпідтримав клопотання про застосування до малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 примусових заходів виховного характеру за вчинення суспільно-небезпечного діяння, що містить ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, у зв`язку з недосягненням останнім віку кримінальної відповідальності та просив про його задоволення, вважав необхідним застосувати до ОСОБА_4 , примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження, обмеження дозвілля й встановлення особливих вимог до його поведінки: заборони відвідувати в нічний час з 22.00 год. до 06.00 год. кафе, дискотеки та інші розважальні заклади та залишати постійне місце проживання, строком на 1 рік.
В судовому засіданні ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення клопотання прокурора щодо застосування відносно нього примусових заходів виховного характеру.

Суду показав, що він влітку 2017 року, десь у червні місяці, був на річці на «Намиві». Коли вже збирався додому, побачив, що поряд з місцем де він був, лежить барсетка із якої виглядає мобільний телефон, нікого поряд не було, тому він забрав телефон та пішов гуляти. Після того, знайомим хлопцям показав мобільний телефон та хлопці сказали, що його можливо здати та отримати гроші. Потім він разом зі своїм товаришем пішли до його мами, яка допомогла йому здати мобільний телефон, гроші він розділив з товаришем порівну та витратив на свої потреби. Перед тим як викрасти телефон він не подумав про наслідки. У вчиненому розкаявся.

В судовому засіданні законний представник ОСОБА_4 ОСОБА_5 проти задоволення клопотання про застосування до її сина ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру не заперечувала.
Також ОСОБА_5 показала, що син ОСОБА_4 навчається у школі, вона постійно відвідує батьківські збори, вчителя інколи роблять зауваження щодо поведінки сина, будь-які секції або гуртки він не відвідує, оскільки у родині немає грошей. Стосунки з однокласниками у сина нормальні, вони люблять його, оскільки він веселий, але не любить лицемірство.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 проти задоволення клопотання про застосування до ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру не заперечував.
Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного:
Так, дії ОСОБА_4 мiстять ознаки суспiльно-небезпечного дiяння, пеpедбаченого ч.1 ст.185 КК України.
Судом встановлено, що на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно ст.22 КК України, не досягнув віку, з якого передбачена кримінальна відповідальність.
Відповідно до ст.498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно ч.2 ст.97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені ст.105 КК України, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.
Відповідно до п. 1 ч.2 ст.105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано примусовий захід виховного характеру у виді застереження та передачі неповнолітнього під нагляд батьків.
Частиною 3 статті 105 КК України передбачено, що до неповнолітнього може бути застосовано кілька примусових заходів виховного характеру, тривалість заходів виховного характеру, передбачених пунктами 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.
Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст.105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).
Відповідно до частини 1 статті 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання:
1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння;
2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння;
3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.
Таким чином, приймаючи до уваги те, що ОСОБА_4 вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, на момент його вчинення він не досягнув віку, з якого настає кримінальна відповідальність, враховуючи думку учасників процесу, суд приходить до висновку, що є підстави для застосування до ОСОБА_4 заходів виховного характеру у вигляді застереження, обмеження дозвілля й встановлення особливих вимог до поведінки малолітнього: заборони відвідувати в нічний час з 22.00 год. до 06.00 год. кафе, дискотеки та інші розважальні заклади, залишати постійне місце проживання, строком на 1 рік.
Керуючись ст.ст. 97, 105 КК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру задовольнити.

Застосувати до малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає АДРЕСА_1 , примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження, обмеження дозвілля й встановлення особливих вимог до поведінки малолітнього: заборони відвідувати в нічний час з 22.00 год. до 06.00 год. кафе, дискотеки та інші розважальні заклади, залишати постійне місце проживання, строком на 1 рік.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1