Справа № 569/7797/18
УХВАЛА

про продовження строку тримання під вартою

07 серпня 2018 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 309 КК України, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Рівненського міського суду перебуває вищевказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на два місяці, оскільки строк застосування останнього закінчується 17 серпня 2018 року.

Строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується 17 серпня 2018 року, однак призначити судове засідання та завершити кримінальне провадження до цієї дати неможливо.

ПотерпіліОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та її представник адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримали клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечив проти продовження обвинуваченому ОСОБА_9 строку тримання під вартою, просив суд застосувати до нього більш м`який запобіжний захід.
Обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника, заперечував проти продовження йому строку тримання під вартою.
Заслухавши прокурора, потерпілих, представника потерпілої, захисника, обвинуваченого, вивчивши обвинувальний акт, суд приходить до наступного висновку.

За положенням ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає за доцільне продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою.
Судом встановлено, що ОСОБА_9 , будучи раніше неодноразово судимим, востаннє вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 15 липня 2011 року за ч. 2 ст. 186 КК України до остаточного покарання у виді 6 років позбавлення волі, маючи не зняту та не погашену і встановленому законом порядку, належних висновків для себе не зробив та обґрунтовано обвинувачується у вчиненні чотирьох злочинів, два з яких згідно ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів та передбачають покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років.
Згідно ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, наявність судимостей у обвинуваченого тощо.
При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06 квітня 2000 року, рішення «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року).
Вирішуючи клопотання прокурора щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою, судом враховуються вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини, згідно з якою обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Застосовуючи такий вид запобіжного заходу, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_9 може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, також із ступеня тяжкості інкримінованих злочинів. Крім того, обвинувачений ОСОБА_9 не працевлаштований, тобто не має постійного джерела доходів, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей немає, не має стійких соціальних зв`язків, є достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі обвинувачений може надалі продовжувати займатися злочинною діяльністю, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж провадженні і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

Отже підстави, за яких судом було застосовано до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та обставини, які при цьому враховувались не змінились, а ризики не зменшились та є триваючими.
Враховуючи вищевикладене, а також відсутність підстав вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи можуть забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів та відмовити в задоволенні клопотання захисника засудженого.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 строк тримання під вартою на 60 днів з 17 серпня 2018 року до 15 жовтня 2018 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, надіслати начальнику Рівненського слідчого ізолятора.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1