Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
В И Р О К
Іменем України

21 серпня 2018 року м.Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_5 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 27 березня 2018 року у кримінальному провадженні №0002134 по обвинуваченню
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого у АДРЕСА_2 , громадянина України, із середньою освітою, одруженого, працюючого в ТОВ « ТД УКРТРЕЙД» маркувальником, раніше неодноразово судимого, востаннє 16 травня 2013 року Рівненським міським судом Рівненської області за ч.2 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 14 травня 2010 року та остаточне покарання визначено у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців, 26.01.2015 року звільнений умовно-достроково з невідбутим строком 2 місяці 10 днів,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:

26 березня 2017 року приблизно о 21 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 ,повторно, умисно, перебуваючи у під`їзді №1 будинку №38, що по ________________________________________________________________________________ Справа № 11кп/787/337/2018 Головуючий у І-й інстанції : ОСОБА_9 Категорія : ч.2 ст.186 КК України Доповідач : ОСОБА_1 вул.Макарова у м.Рівне, відкрито із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, що виразилось нанесенні ним одного удару в потилицю, декілька ударів в інші ділянки тіла потерпілого ОСОБА_10 , повалив останнього на підлогу , де заволодів належним потерпілому мобільним телефоном марки «Nokia 113» вартістю 233 гривні 33 копійки.
Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 27 березня 2018

року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покладено обов`язки, передбачені ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;повідомляти уповноважений орган пробації про зміну місція проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Судом вирішені питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.

В поданій на вирок суду апеляційній скарзі, прокурор не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеності винуватості обвинуваченого та кваліфікацію його дій , вважає його незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання. На думку прокурора, внаслідок цього, призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості вчинеого кримінального правопорушення та особі обвинувачего внаслідоку м`якості. В обґрунтування апеляційної скарги прокурор покликається на те, що судом першої інстанції ухвалено не вмотивоване рішення щодо застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 ст.75 КК України, оскільки останній раніше неодноразово судимий, перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, обставин, які пом`якшують покарання не встановлено. Просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Від інших учасників судового провадження апеляційні скарги не надходили.
Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого…

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину , передбаченого ч.2 ст.186 КК України, ґрунтуються на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України, та не оспорюється в апеляційній скарзі прокурора.
Відповідно до ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з послідуючими змінами), суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.
При призначенні покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції врахував, що злочин, в яких він обвинувачується, згідно ст.12 КК України, є тяжким, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який раніше судимий, по місцю проживання характеризується з позитивної сторони, має на утриманні малолітню дитину, перебуває на обліку у лікаря нарколога з дагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, думку потерпілого про призначення покарання без ізоліяції від суспільства та визнав за можливе призначити покарання у виді позбавлення волі у мінмальному розмірі, передбаченому санкцією ч.2 ст.186 КК України , із застосуванням ст. 75 КК України.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо безпідставного звільнення обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням, на думку колегії суддів, заслуговують на увагу із наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Відповідно до положень ст. 75 КК України, звільнення від відбування покарання можливе тоді, коли суд дійде висновку про виправлення засудженого без відбування покарання лише за наявності цілого комплексу обставин, що пом`якшують покарання, рішення суду має бути вмотивоване.
В порушення цих вимог закону, на думку колегії суддів, судом першої інстанції неправомірно застосовано ст.75 КК України відносно ОСОБА_6 , оскільки не враховано ступінь тяжкості вчиненого ним злочину , який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, судимості не погашені, перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів , рішення суду не містить переконливих доводів на доцільність звільнення обвинуваченого від покарання.
На думку колегії суддів, враховані судом першої інстанції обставини можуть бути лише підставою для призначення покарання за ч.2 ст.186 КК України в мінімальних межах санкції вказаної статті , що і зроблено судом першої інстанції при призначенні покарання за вчинений злочин.
За таких обставин, судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність (ст.75 КК України) , що призвело до неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.
Що стосується доводів прокурора про те, що внаслідок звільнення від відбування призначене покарання , яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, то на думку колегії суддів, вони є необгрунтованими, оскільки судом першої інстанції призначено покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді 4 років позбавлення волі, яке просить прокурор і в апеляційній скарзі.
Колегія суддів наголошує, що ст.75 КК України регламентує не підстави призначення покарання, а умови та підстави звільнення від відбування покарання.
Виходячи з викладеного, відповідно до п.4 ч.1 ст.409 , п.4 ч.1 ст.420 КПК України, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло за собою неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання.
Керуючись ст.ст.404,405,407,409,413,414,420 КПК України, колегія суддів,

З А С У Д И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь в суді першої інстанції, задовольнити частково.
Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 27 березня 2018 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, в частині звільнення від відбування покарання , скасувати.
Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 засудити за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
Засудженого ОСОБА_6 взяти під варту в залі суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 21 серпня 2018 року.

В решті вирок суду залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим , який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
С У Д Д І :

_______________ ________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3