Провадження № 1-кп/742/146/18
Єдиний унікальний № 742/914/18
ВИРОК
Іменем України
26 квітня 2018 року м. Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Прилуки кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000315 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Калуга, Росія, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не одруженого, зі слів маючого на утриманні неповнолітного сина, не працюючого, з неповною середньою освітою, раніше неодноразово судимого, останній раз:

1/ вироком Прилуцького міськрайонного суду від 22 червня 2012 року за ч.2 ст.186, ч.3 ст.185, 70, 71 КК України до чотирьох років одного місяця позбавлення волі, звільненого по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
02 березня 2018 року близько 16 год. обвинувачений ОСОБА_4 , повторно, маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, прибув до господарства за адресою АДРЕСА_3 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , де користуючись відсутністю сторонніх осіб та власниці, проник на територію двору, та в подальшому, пошкодивши замикаючий пристрій на вхідних дверях до господарського приміщення, шляхом виривання скоби з навісним замком, проник до середини, де таємно, з печі демонтував вироби з чорного металу, а саме: металеву плиту з кільцями, яку викрав разом зі швейною машинкою, яка знаходилася також в даному приміщенні, після чого пішов до іншого сараю, що був розміщений на території вказаного господарства, звідки таємно викрав чавунні радіатори опалення, що належали ОСОБА_6 .

Після цього, 02 березня 2018 року спільно з ОСОБА_7 , який не був обізнаний про злочинний характер дій обвинуваченого ОСОБА_4 , завантажив викрадені речі до автомобіля таксі, водія якого не встановлено, та в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд.

Всього обвинувачений ОСОБА_4 викрав металобрухту з господарства ОСОБА_6 загальною вагою 82 кг, вартістю згідно довідки, виданою ТОВ «Втормет-Чернігів», 6,15 грн./кг, спричинивши потерпілій збитки на загальну суму 504 грн. 30 коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, фактичних обставин кримінального провадження, найменування, кількості та вартості викраденого майна у потерпілої не оспорює. Щиро кається в скоєному, просить суд суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не прибула, згідно письмової заяви до суду просила проводити судовий розгляд кримінального провадження без її участі, фактичних обставин кримінального провадження не оспорює, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, оскільки матеріальні збитки їй відшкодовані. Щодо міри покарання поклалася на розсуд суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України в судовому засіданні визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які його характеризують. Зміст цих обставин вірно розуміються обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження, сумнівів стосовно добровільності їх позиції у суду не має, та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Сукупністю добутих в судовому засіданні доказів, суд знаходить винність обвинуваченого у вчиненому кримінальному правопорушенні повністю доказаною, і його дії в частині викрадення майна необхідно кваліфікувати за ч.3 ст.185 КК України, як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище, вчинена повторно.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, передбаченою ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, передбаченою ст..67 КК України, суд визнає - рецидив злочинів.

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення за ч.3 ст.185 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, вчинив умисний злочин, особу винного та його позицію до вчиненого, за місцем проживання характеризується посередньо (а.п.36), згідно Висновку амбулаторної судово-наркологічної експертизи від 19 лютого 2018 року, страждає опійною наркоманією, потребує лікуванню від наркоманії і таке лікування йому не протипоказане (а.п.46-47), згідно довідки ОКЛПЗ «Прилуцький наркологічний диспансер» перебуває на «Д» обліку з січня 2002 року: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіатів. Синдром залежності (а.п.37), не працюючого, не одруженого, зі слів маючого на утриманні неповнолітнього сина, раніше неодноразово судимого (а.п.41-42), останній раз вироком Прилуцького міськрайонного суду від 22 червня 2012 року за ч.2 ст.186, ч.3 ст.185, 70, 71 КК України до чотирьох років одного місяця позбавлення волі, звільненого по відбуттю строку покарання, маючого не зняті та непогашені судимості, тяжко хворіючого на 4 стадію СНІДУ, та приймаючи до відома досудову доповідь органу з питань пробації щодо соціально-психологічної характеристики обвинуваченого, та враховуючи, що потерпіла до обвинуваченого претензій матеріального та морального характеру не має, оскільки викрадене їй повернуто, щодо покарання поклалася на розсуд суду, і вважає за можливе призначити йому покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів у виді позбавлення волі в межах санкції статті, однак суд вважає можливим звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, з встановленням відносно нього іспитового строку та покладенням обов`язків на підставі ст.ст.75-76 КК України.
По матеріалам кримінального провадження потерпілою цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню необхідно вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст. ст. 349, 370-371, 374 КПК України суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбування призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю в 2 роки, якщо засуджений протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та пройти курс лікування від розладів психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 не обирати.

Речові докази по кримінальному провадженню після набрання вироком законної сили:

- чавунну плиту з кільцями для груби, швейну машинку та чотири металеві радіатори - залишити в законному володінні потерпілої ОСОБА_6 (а.п.27-28).

Вирок суду не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня проголошення даного вироку, а в разі неоскарження вироку у вказаний строк, такий набирає законної сили.
Копію вироку негайно вручити засудженому, прокурору, направити потерпілій.
Суддя ОСОБА_1