АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1432/18 Справа № 192/739/18 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2018 року м. Дніпро

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2018 року щодо

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого в режимі

відеоконференції ОСОБА_6 ,

Встановив:

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 не погоджується з рішенням суду першої інстанції, просить скасувати ухвалу суду та застосувати щодо нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відповідно до ст. 81 КК України. Вважає, що за період відбування покарання своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про його звільнення від відбування покарання умовно-достроково.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2013 року засуджено за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки; на підставі ч. 1 ст. 71 КК за сукупністю вироків визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки один місяць.
Суд, відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення, своє рішення мотивував тим, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення, а лише стає на шлях виправлення. Крім того, засуджений до праці ставиться задовільно, а наявні у засудженого заохочення мають разовий, а не систематичний характер і є недостатніми для оцінки ставлення до праці засудженого, як належне.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_6 на підтримання доводів його апеляційної скарги, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, ознайомившись з матеріалами провадження, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи за необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
З врахуванням викладеного у ОСОБА_6 фактично настало право на звернення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на що він звертає увагу в апеляційній скарзі.
Як слідує зі змісту кримінального закону, положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його сумлінна поведінка і ставлення до праці свідчать про успішність процесу виправлення і можливості ефективного продовження його при умові застосування умовно-дострокового звільнення.
Таким чином, однією з умов застосування до засудженого положень ст. 81 КК України і застосування до нього умовно-дострокового звільнення є те, що він став на шлях виправлення. Про вказане може свідчити його сумлінна поведінка і ставлення до праці.
Разом з тим, виходячи з даних характеристики ОСОБА_6 , в установах виконання покарань знаходиться з 12 лютого 2016 року. Під час відбування покарання в УВП-4 м. Дніпропетровська засуджений характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав. З 25 лютого 2016 року утримується в Солонянській виправній колонії № 21, характеризувався задовільно, стягнень не має, має три заохочення від 26 січня 2017 року, 20 липня 2017 року та 23 квітня 2018 року.
Як вбачається з матеріалів провадження, 24 лютого 2017 року комісією установи ОСОБА_6 відмовлено у застосуванні зміни умов тримання відповідно статей 100, 101 Кримінально-виконавчого кодексу України як особі, що не стає на шлях виправлення.
01 вересня 2017 року комісією установи ОСОБА_6 відмовлено у застосуванні заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням відповідно до статті 82 Кримінального кодексу України як особі, що не стала на шлях виправлення.
23 березня 2018 року комісією установи ОСОБА_6 відмовлено у застосуванні ст. 81 КК України як особі, що не довела своє виправлення.
Суд першої інстанції, виходячи з наявних в особовій справі характеристик, незважаючи на соціальну активність засудженого останнім часом, враховуючи наявні в особовій справі характеристики, згідно з якими ОСОБА_6 за весь період відбування покарання характеризується задовільно, не приймає участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі, не приймає участь в роботі самодіяльних організацій, бере участь в реалізації програм диференційованого виховного впливу, незважаючи на відсутність у засудженого стягнень, прийшов до висновку, що поведінка засудженого не може свідчити про те, що він довів своє виправлення.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і не находить підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.
Сам факт, що засуджений за час відбування покарання в Солонянській виправній колонії № 21 з лютого 2016 року має лише три подяки Н/СВК за підсумками роботи у 2-му кварталі 2017 року, 4-му кварталі 2017 року та 1-му кварталі 2018 року не може свідчити, що він став на шлях виправлення. Достатніх даних на підтвердження вказаного факту засуджений ОСОБА_6 не навів в апеляційній скарзі та не надав при її розгляді.

Доводи ОСОБА_6 про упереджене ставлення суду при постановленні рішення є безпідставними, судом досліджені всі обставини, які мали значення для прийняття по справі законного і обґрунтованого рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що до ОСОБА_6 не може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, та не вбачає підстав до задоволення клопотання про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 537-539 КПК України, апеляційний суд

Постановив:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2018 року щодо засудженого ОСОБА_6 залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді

______________ _________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4