Дата документу Справа № 320/1846/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-сс/778/591/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 320/1846-15 к Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 травня 2018 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 травня 2018 року, на підставі ч. 4 ст. 304 КПК України, відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 про зобов`язання прокурора Мелітопольської місцевої прокуратури внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення, з посиланням на те, що з огляду на приписи п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, ОСОБА_7 не оскаржує дії прокурора Мелітопольської місцевої прокуратури, а лише просить суд зобов`язати прокурора Мелітопольської місцевої прокуратури внести відомості про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_7 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26.12.2016 року та постановити нову ухвалу, посилаючись на те, що він оскаржує бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення, викладених ним в заяві про вчинення кримінального правопорушення, спрямованій ним 25.04.2018 року на ім`я керівника Мелітопольської місцевої прокуратури, відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України така бездіяльність підлягає оскарженню під час досудового розслідування, тому ухвала помилково обґрунтована слідчим суддею положеннями п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, що не мають будь-якого відношення до змісту і вимог його скарги, висновки слідчого судді не відповідають вимогам ст. ст. 214 ч. 1, 303 ч. 1, 304 ч. 4 КПК України.

Також апелянт вказав, що, прийнявши рішення про відмову у відкритті провадження по скарзі без належного повідомлення його, як заявника, про дату судового засідання та без його участі, слідчий суддя порушив вимоги п. 7 ч. 1 ст. 56, п. 1 ч. 1 ст. 303, п. 2 ч. 3 ст. 306, ч. 3 ст. 306 та ч. 2 ст. 318 КПК України

Крім того, ОСОБА_7 зазначає, що до теперішнього часу його заява від 25.04.2018 року про вчинення кримінальних правопорушень прокурором Мелітопольської місцевої прокуратури в Єдиному реєстрі досудових розслідувань не зареєстрована, повідомлення (документ) про реєстрацію його заяви в ЄРДР від прокурора на його адресу не надходив, постанова про обґрунтовану відмову йому в реєстрації в ЄРДР чинної заяви, прокурором не ухвалювалася і на його адресу не спрямовувалася.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Як вбачається з апеляційної скарги ОСОБА_7 , вона була подана апелянтом до Апеляційного суду Запорізької області, шляхом направлення поштовим зв`язком, 22.05.2018 року.
Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга, може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення, а якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Враховуючи вищевказане положення, а також те, що скарга ОСОБА_7 розглядалося без виклику останнього, а в матеріалах провадження міститься розписка про отримання ним копії судового рішення від 05.05.2018 року лише 21.05.2018 року, колегія суддів вважає, що у вказаному випадку строк на апеляційне оскарження апелянтом пропущений не був.

Що стосується доводів апеляційної скарги, то колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі змістом судового рішення, ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді зі скаргою про зобов`язання прокурора Мелітопольської місцевої прокуратури внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України.

Слідчий суддя відмовила у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 , пославшись на те, що з огляду на приписи п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, ОСОБА_7 не оскаржує дії прокурора Мелітопольської місцевої прокуратури, а лише просить суд зобов`язати прокурора Мелітопольської місцевої прокуратури внести відомості про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР.

З таким рішенням слідчого судді колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 4 ст. 304 КПК України, єдиною підставою для відмови у відкритті провадження за скаргою на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування є подання скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування слідчий суддя може прийняти рішення про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Як вбачається з матеріалів провадження, 04.05.2018 року ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді зі скаргою, з огляду на вимоги якої та обґрунтування цих вимог, він фактично оскаржив слідчому судді бездіяльність прокурора Мелітопольської місцевої прокуратури, що полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, яка, з огляду на зміст п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, підлягає оскарженню на досудовому провадженні.

Проте, як вбачається з оскаржуваної ухвали від 05.05.2018 року, слідчим суддею було прийняте рішення про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 на бездіяльність прокурора Мелітопольської місцевої прокуратури, що полягає у невнесенні за його заявою відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, яка підлягає оскарженню під час досудового розслідування.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, неправильно застосувавши положення ч. 4 ст. 304 КПК України, необґрунтовано відмовив у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 та прийняв рішення, що не відповідає положенням ч. 2 ст. 307 КПК України.

Право кожної особи на доступ до суду гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував на те, що право доступу до правосуддя не є абсолютним, тому може бути обмежене національним законодавством держави.

Такий основоположний принцип верховенства права, як доступ до правосуддя, гарантований нормами ст. 2 та ст. 21 КПК України.

Згідно зі ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження, у тому числі, є те, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 21 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону, а здійснення кримінального провадження не може бути перешкодою для доступу особи до інших засобів правового захисту, якщо під час кримінального провадження порушуються її права, гарантовані Конституцією України та міжнародними договорами України.

З урахуванням зазначених вимог кримінального процесуального закону та практики Європейського суду з прав людини, колегія суддів вважає, що, прийнявши незаконне рішення про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 на бездіяльність прокурора Мелітопольської місцевої прокуратури, що полягає у невнесенні за його заявою відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий суддя не застосував належну правову процедуру та перешкодив ОСОБА_7 у праві доступу до правосуддя.

Виходячи з викладеного, оскаржувана ухвала не може бути визнана законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Оскільки доводи скарги ОСОБА_7 не перевірялись слідчим суддею, а розгляд таких скарг, відповідно до положень ч. 1 ст. 306 КПК України, відноситься до компетенції слідчого судді місцевого суду, скасовуючи оскаржувану ухвалу, колегія суддів вважає за необхідне направити її слідчому судді для вирішення питання про відкриття провадження за скаргою ОСОБА_7 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 травня 2018 року про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 скасувати та направити скаргу слідчому судді для вирішення питання про відкриття провадження за скаргою ОСОБА_7 .

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: