Єдиний унікальний номер 234/5738/15-к
Номер провадження 11-кп/775/310/2018

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі: ОСОБА_4 ,

за участю

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

перекладача ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Бахмуті Донецької області кримінальне провадження № 0000419 апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Краматорського міського суду Донецької області від 07 грудня 2017 року стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Краматорського міського суду Донецької області від 07 грудня 2017 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорська Донецької області, громадянина України, із середньо спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, раніше судимого вироком Краматорського міського суду Донецької області від 14.11.2011 р. за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. 23.05.2014 р. ухвалою Кіровського районного суду міста Макіївка Донецької області на підставі ст. 81 КК України звільнений умовно-достроково, не відбутий строк покарання 1 рік 5 місяців 6 діб, який зареєстрований та мешкає за адресою: кв. АДРЕСА_1 ;

визнано винним за ч. 2 ст. 187 КК України та призначено покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його особистою власністю.На підставі ст. 71 КК України остаточно призначено покарання у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його особистою власністю.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Краматорська Донецької області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, раніше судимого вироком Краматорського міського суду від 30.08.2012 р. за ст. 309 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнено 19.06.2014 р. ухвалою Микитівського районного суду м. Горлівки на підставі Закону України «Про Амністію в 2014 році», який мешкає в АДРЕСА_2 ,

визнано винним за ч. 2 ст. 187 КК України та та призначено йому покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його особистою власністю.

Відповідно до вироку Краматорського міського суду Донецької області від 07 грудня 2017 року, 01.03.2015 р. приблизно о 21.00 год., ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , проходили повз кіоску по АДРЕСА_3 , де побачили раніше не знайомих їм ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

В цей момент у ОСОБА_7 миттєво виник умисел, спрямований на розбійний напад на ОСОБА_11 , з метою заволодіння його майном, про що він повідомив ОСОБА_6 , який, в свою чергу, надав свою згоду.

Здійснюючи свій намір, ОСОБА_7 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 , з корисливих мотивів, із метою заволодіння чужим майном, наблизився до ОСОБА_11 , напав на нього та наніс ОСОБА_11 рукою не менш двох ударів в область обличчя, внаслідок отриманих ударів ОСОБА_11 впав, після чого ОСОБА_7 наніс йому правою ногою один удар в область обличчя, від чого ОСОБА_11 втратив свідомість.

Доводячи злочинний умисел до кінця, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 взяли ОСОБА_11 під руки та затягли його до подвір`я будинку АДРЕСА_4 , де ОСОБА_11 прийшов до свідомості. Після цього ОСОБА_7 сів ОСОБА_11 на живіт, чим самим подавив волю останнього до опору, після чого ОСОБА_6 наніс ОСОБА_11 ногою не менше двох ударів в область обличчя.

Внаслідок дій обвинувачених потерпілому ОСОБА_11 заподіяні сінець на віках лівого ока, крововиливи зовні від райдужки лівого ока, які утворились від дій тупих предметів, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Після цього ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих спонукань, заволоділи майном потерпілого ОСОБА_11 , а саме: мобільним телефоном марки «NOKIA 101» вартістю 233 гривні 33 копійки; інтернет - кабелем типу «patching cord» марки «tia/eia-568-b.2 cat 5» довжиною 50 см вартістю 20 гривень 81 копійка; сім-карткою оператора мобільного зв`язку «МТС», вартістю 11 гривень 25 копійок; грошовими коштами у розмірі 75 грн., після чого з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись майном на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду у сумі 340 грн. 39 коп.

Крім того, 02.03.2015 р., приблизно о 00.10 год., ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , проходячи повз магазину «Ералаш» по вул. Двірцевій, № 4б у м. Краматорську Донецької області, де зустріли раніше не знайомого їм ОСОБА_13 , та в цей момент у ОСОБА_7 миттєво виник умисел, спрямований на розбійний напад на ОСОБА_13 , з метою заволодіння його майном, про що він повідомив ОСОБА_6 , який, в свою чергу, надав свою згоду.

Здійснюючи свій намір, ОСОБА_7 , будучи особою, яка раніше вчинила розбій, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 , особою, яка раніше вчинила розбій, з корисливих спонукань, із метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я, наніс скляною пляшкою з-під пива один удар в область обличчя потерпілого ОСОБА_13 . Внаслідок цих дій ОСОБА_13 впав та втратив свідомість.

Діями ОСОБА_6 та ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_13 заподіяні синець, садно області носа, синець в області нижньої губи, крововилив слизової обох губ з осадненням слизової нижньої губи, травматичний скол коронок перших зубів на верхній щелепі, струс головного мозку і синець шиї. Синець шиї відноситься до легких тілесних ушкоджень, інші тілесні ушкодження у сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, як такі, які потребували для свого лікування терміну понад 6- ти, але не менше 21 дня.

Після цього ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих спонукань, заволоділи ланцюжком, виконаним із золота 585 проби чистою вагою 26,36 г, загальною вартістю 21543 грн. 16 коп., ладанкою, виконаною із золота 585 проби, вагою 5 грамів загальною вартістю 4584 грн. 95 коп., грошовими коштами у сумі 300 гривень, після чого з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись чужим майном за власним розсудом, заподіявши потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду у розмірі 26 428 грн. 11 коп.

На вказаний вирок суду обвинуваченим ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження. Звертає увагу суду, що він свою провину не визнав ні на досудовому розслідуванні, а ні в судовому засіданні, а тому докази його провини відсутні. Вважає, що відсутній склад злочину, який йому інкримінують. Суд у своєму вироку лише послався на докази, які були здобуті на досудовому розслідуванні, та не були перевірені належними чином в суді першої інстанції. Підтвердив, що між ними на Акіншиним дійсно була бійка, але вони з ОСОБА_14 нічого в них не брали. Потерпілого ОСОБА_15 не бачили, а тому вважає, що він про обставини справи бреше. Золотий ланцюжок підкинули. Крім того, вказує, що він не бив потерпілого, а бив обвинувачений ОСОБА_14 , а він лише стояв у стороні, а потерпілий ОСОБА_16 . Також додав, що на нього було здійснено моральний тиск працівниками органів внутрішніх справ.

Захисником ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу, в якій він просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Вважає вирок суду стосовно ОСОБА_6 незаконним, необґрунтованим, через неповноту судового розгляду, невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність. Звертає увагу суду, що стороною захисту у судовому засіданні заявлялось клопотання про допит потерпілого ОСОБА_11 , однак потерпілий не з`явився у судове засідання та не був допитаний у суді. Крім того, зазначає, що судом було безпідставно відмовлено у клопотанні сторони захисту про дослідження речових доказів по справі, у зв`язку з чим вважає, було порушено принцип безпосередності дослідження доказів судом, встановлених ст. 23 КПК України, оскільки дослідження протоколів огляду речових доказів не є безпосередня дослідженням речових доказів судом. Вважає, що судом не доведений склад інкримінованого кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 187 КК України, так як, на його думку, фактично відсутні відповідні докази. Зазначає, що стосовно дій у відношенні потерпілого ОСОБА_11 взагалі стороною обвинувачення не було надано жодного свідка, речових доказів. Суд послався лише на письмові матеріали провадження, не має жодного свідка, речових доказів, лише письмові матеріали провадження. Щодо потерпілого потерпілого ОСОБА_13 , на його думку, сукупність доказів сторони обвинувачення базується лише на показаннях самого потерпілого. Також вказує, що потерпілий ОСОБА_11 не був повідомлений про судовий розгляд, а тому це є істотне порушення кримінального процесуального закону. Також додав, стороною захисту заявлялось клопотання про визнання недопустимими доказами, на котрі суд всупереч істотних порушень все ж послався у вироку, а саме протокол слідчого експерименту (а.с. 95-97) за участю ОСОБА_7 , долучена план-схема підписана ОСОБА_6 та ОСОБА_17 та іншими понятими , протокол слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 не містить підпису захисника на титульній сторінці. Крім того, по справі була призначена товарознавча експертиза майна, але проведена вона з порушеннями. Звертає увагу суду, що в основу вироку було покладені протоколи слідчих дій за участю обвинувачених на стадії досудового розслідування. До того ж, обвинувачені заявляли про застосування до них заходів примусу з боку правоохоронних органів. Вважає, що у зв`язку неповнотою судового розгляду невідповідністю висновків суду, вирок є незаконним, оскільки ухвалений з порушенням норм матеріального та процесуальн6ого права, а тому вирок підлягає скасуванню, а справа направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Обвинувачений ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі та доповненнях до неї, пояснив, що судом першої інстанції було порушено вимоги ст.ст. 384, 385 КПК України, а також звертає увагу суду, що потерпілий ОСОБА_15 лікувався не більше 21 дня, крім того, судовий розгляд проводився за відсутністю потерпілого ОСОБА_18 , тому вважає вирок суду незаконним. Він потерпілого не бив. Золотий ланцюжок підкинули. Він дав визнавальні покази під впливом недозволених методів ведення слідства.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , які підтримали доводи своїх апеляційних скарг, захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційних скарг та просили скасувати вирок суду, прокурора ОСОБА_5 , яка заперечувала проти викладених доводів та просила апеляційні скарги залишити без задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_9 задоволенню не підлягають, виходячи з таких підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто, його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, «кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом».

Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини по справі, перевіривши покази обвинувачених, потерпілих, свідків та дослідивши наявні докази, прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність провини обвинувачених у скоєнні інкримінованого їм кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у скоєнні інкримінованого йому злочину визнав частково, пояснивши, що він не бив потерпілого пляшкою. Змови на скоєння розбійного нападу в них з ОСОБА_19 не було. Золотий ланцюжок він не зривав, його підкинули. Давав визнавальні покази під впливом недозволених методів ведення слідства.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні вину у скоєнні інкримінованого йому злочину не визнав. Пояснив, що дійсно вони побились з ОСОБА_18 на ОСОБА_18 , але нічого в них не брали. Він заступився за ОСОБА_14 . Акіншеву тілесних ушкоджень не завдавав. Потерпілого ОСОБА_15 не бачив зовсім, а тому вважає, що той бреше. Він не втрачував свідомість. Золотий ланцюжок він в нього не брав, його підкинули.

На думку колегії суддів, висновки суду першої інстанції про доведеність інкримінованого кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінальних правопорушень, форми вини і мотивів кримінальних правопорушень, та про юридичну кваліфікацію дій обвинувачених за ч. 2 ст. 187 КК України, є обґрунтованими, оскільки вони відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються зібраними, перевіреними та належно оціненими судом першої інстанції доказами.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, досудове розслідування, з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, таких порушень цього закону, які були б істотними і тягли за собою скасування судового рішення, у справі не допущено, а висновок суду про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчиненні злочину при зазначених у вироку обставинах відповідає матеріалам провадження і ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах.

Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Неможна не погодитись з висновками суду першої інстанції, який, як на доказ винуватості обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , послався на протоколи проведення слідчих експериментів за їх участю, які проводились у присутності професійних захисників ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , статистів ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , двох понятих, експерта ОСОБА_24 , спеціаліста ОСОБА_25 , під час яких проводилось відео фіксування.

Суд у вироку докладно виклав пояснення, які надавав обвинувачений ОСОБА_7 під час проведення слідчого експерименту, який підтвердив обставини та місце події та факт побиття потерпілого ОСОБА_15 нанесення йому удару кулаком в обличчя, від чого той впав. Також пояснював, що коли ОСОБА_19 його підіймав, той намагався чинити опір. При цьому зазначав, що під час допиту себе обмовив, оскільки його били. Зазначеним твердженням судом була надана оцінка і суд послався на наявність висновку експерта освідчення ОСОБА_14 , де зазначено, що наявні в останнього синці вік обох очей могли утворитись під час боротьби с потерпілим.

Також суд докладно виклав у вироку пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 під час зазначеного вище слідчого експерименту з його участю, де він докладно розповів про обставини справи, в тому числі, як у зазначений час та місці, ОСОБА_14 наздогнав потерпілого ОСОБА_15 , вдарив його, від чого той впав, потім сів на нього зверху. Він намагався підняти останнього, при цьому витягнув у нього з кишені гроші. ОСОБА_14 зірвав з потерпілого ланцюжок. При цьому пояснював, що не бачив, чим саме ОСОБА_14 наносив удари потерпілому.

Колегія суддів вважає, що суд дав належний аналіз показам обвинувачених в їх сукупності з іншими доказами, в тому числі з протоколами огляду місця події за їх участі, обґрунтовано визнавши ці докази належними та допустимими.

Суд обґрунтовано послався у вироку на покази потерпілого ОСОБА_13 , які той надав в судовому засіданні, що 02.03.2015 р., приблизно о 00.10 год., коли він йшов з роботи, два невідомих хлопця нанесли йому пляшкою удар в обличчя, пляшка розбилась, від чого він знепритомнів. Прийшовши до свідомості, побачив, що хлопці сиділи на ньому. Ці ж хлопці заволоділи його золотим ланцюгом, ладанкою та 300 грн. У зв`язку з нападом він одразу ж звернувся до міліції та за медичною допомогою. При проведенні слідчих дій в міліції він одразу ж впізнав ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , як осіб, які напали на нього, заподіяли йому тілесні ушкодження та заволоділи його майном. Підтримав свій цивільний позов, та просив стягнути з обвинувачених матеріальну шкоду у сумі 5936, 41 грн. та моральну шкоду у сумі 10000 грн.

На думку колегії суддів немає підстав ставити під сумнів покази потерпілого ОСОБА_13 , оскільки вони в повній мірі узгоджуються з іншими зібраними по справі доказами, які суд виклав у вироку, надавши їм оцінку.

На протязі всього досудового та судового слідства потерпілий ОСОБА_13 давав аналогічні незмінні покази, на що правильно послався суд першої інстанції, зазначивши, що при проведенні слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_13 в присутності двох понятих показав місце - ділянку місцевості, де це відбулось - напроти будинку АДРЕСА_5 , обставини, при яких у зазначені у вироку день та час на нього напали раніше не знайомі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 при цьому в подробицях показав, як ОСОБА_7 наніс йому удар скляною пляшкою в область обличчя, внаслідок чого він впав та втратив свідомість. Стверджував, що коли лежачи на землі опритомнив, двоє чоловіків обшукували його кишені, після чого один з них наступив йому на груди та зірвав золотий ланцюжок із ладанкою. (а.с. 130-136 т.1)

Доводи апеляційних скарг про, нібито, неправдиві покази Лінника, що на нього обвинувачені не здійснювали напад, спростовуються витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000419 від 03.03.2015 р., до якого внесені відомості про те, що 02.03.2015 р. до ЧЧ Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області з письмовою заявою звернувся ОСОБА_13 про притягнення до кримінальної відповідальності невідомих йому осіб, які, перебуваючи біля магазину «Цитрус» по вул. Двірцевій у м. Краматорську о 00.10 год. 02.03.2015 р., напали на нього та із застосуванням насильства заволоділи прикрасами та грошовими коштами у розмірі 300 грн.; протоколами огляду місця події від 02.03.2015 р., де потерпілий ОСОБА_13 в присутності двох понятих показав місце, де у зазначений день та час на нього був здійснений розбійний напад, де виявлені осколки скляної пляшки коричневого кольору з-під пива, якою йому нанесли удар в обличчя.

Неможна не погодитись з визнанням належним доказом протоколу пред`явлення особи для впізнання від 02.03.2015 р., де потерпілий ОСОБА_13 у присутності двох понятих впізнав ОСОБА_7 та ОСОБА_6 як осіб, які 02.03.2015 р., о 00.10 год. напали на нього та із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, заволоділи його золотими прикрасами та грошима у розмірі 300 грн.

Доводи апеляційних скарг про, нібито, неправдивість показів потерпілого ОСОБА_13 стосовно отриманих ним під час розбійного нападу тілесних ушкоджень та про тривалість його лікування, правильно спростовані висновком судово-медичної експертизи про наявність у нього синця та садна області носу, синця в області нижньої губи, крововиливу слизової обох губ з осадненям слизової нижньої губи, травматичного сколу коронок перших зубів на верхній челюсті, струсу головного мозку та синця шиї, який відноситься до легких тілесних ушкоджень, інші тілесні ушкодження у сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, як такі, які потребували для свого лікування терміну понад 6-ти, але не менше 21 дня. Згідно до висновків зазначеної експертизи повністю підтверджені покази потерпілого, а саме, що одним ударом скляної пляшки могли були спричинені чи сінець із садном в області спинки носу та струс головного мозку, чи сінець в області нижньої губи, крововиливу з осадненням слизової губ, травматичний скол коронок перших зубів на верхній челюсті зі струсом головного мозку. Від одного удару кулаком могли бути спричинені синець та садно спинки носу зі струсом головного мозку, чи садно в області нижньої губи, крововиливу з осадненням слизової губ, травматичний скол коронок перших зубів на верхній челюсті зі струсом головного мозку.

Також колегія суддів вважає, що доводи обвинувачених, що вони не зривали з потерпілого ОСОБА_15 золотий ланцюжок, і що його, нібито, підкинули, спростовуються протоколом пред`явлення речей для впізнання, з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_13 у присутності двох понятих з чотирьох ланцюжків із металу жовтого кольору визнав ланцюжок, який був знайдений при огляді місця скоєння злочину.

Доводи апеляційних скарг про те, що суд першої інстанції не викликав в судове засідання та не допитав потерпілого ОСОБА_11 спростовуються наступним. З матеріалів справи вбачається, що суд прийняв всі передбачені КПК України міри для виклику потерпілого ОСОБА_18 в судове засідання, він належним чином був повідомлений про дати, часи та місця судових засідань, про що свідчать чисельні судові повістки, направлені за його адресою проживання, в тому числі, які повернулись до суду у зв`язку з їх неодержанням /т. 4 а.с. 147, 198-199, 221, 222, т. 5 а.с. 20, 36, 37, 67, 68, 93, 94, 112, 164, 189, 190/. Крім того, в матеріалах справи наявна заява потерпілого ОСОБА_18 про розгляд справи в його відсутність Потерпілий ОСОБА_11 в судове засідання не з`явився,

Апеляційним судом також приймались міри для виклику зазначеного потерпілого в судове засідання в різні способи. Під час намагання викликати потерпілого шляхом передачі йому телефонограми на вказаний ним номером мобільного телефону, із слів його бабусі стало відомо, що ОСОБА_11 понад 2 роки перебуває на заробітках РФ, а тому не може з`явитись до суду.

Колегія суддів вважає, що суд обґрунтовано послався у вироку на покази потерпілого ОСОБА_11 , які він надав під час проведення слідчого експерименту за його участі та протоколі слідчих дій, в тому числі, впізнання, складені з додержанням вимог КПК України, і сумнівів в правдивості показів потерпілого стосовно обставин справи немає.

Суд обґрунтовано послався у вироку на пояснення потерпілого ОСОБА_11 , які він надав під час проведення слідчого експерименту за його участю 04.03.2015 р., де у присутності двох понятих показав місце заподіяння йому тілесних ушкоджень та розповів обставини події, а саме, що 01.03.2015 р., о 21.00 год., на подвір`ї буд. АДРЕСА_4 його зупинив невідомий чоловік та наніс йому кулаком правої руки удар в ліву скулу, а потім ще 3-4 удари руками в область голови, після чого він втратив свідомість і більш нічого не пам`ятає. Пояснив також, що коли він опритомнив, побачив, що його під руки несуть невідомі особи. Його занесли за будівлю, поклали на спину на асфальтовану ділянку, та невідома особа, що раніше наносила йому удари, сіла йому на живіт, та почала обшукувати його кишені. Інший хлопець в цей час наніс йому ногою 2-3 удари в область обличчя /а.с. 151-168 т.1/.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно зазначив, що пояснення потерпілого ОСОБА_11 повністю узгоджуються з іншими доказами: з висновками судово-медичних експертиз про наявність у нього крововиливів на віках лівого ока, крововиливу зовні від радужки лівого ока, які утворились від дій тупих предметів, можливо в указаний термін та відносяться до легких тілесних ушкоджень. Зазначена судово-медична експертиза не виключає можливості утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_11 при обставинах, вказаних ним в ході слідчого експерименту з його участю. Дані тілесні ушкодження могли утворитись внаслідок 1- 2 взаємодій тупими предметами, що могло бути внаслідок нанесення ударів як руками так і взутими ногами /а.с. 143, 164 т.1/; протоколу огляду місця події від 03.03.2015 р., де ОСОБА_11 в присутності двох понятих показав місце події, де йому були заподіяні тілесні ушкодження /а.с. 138-142 т.1/.

За таких обставин суд правильно послався як доказ провини обвинувачених у скоєнні злочину стосовно ОСОБА_11 , на протоколами пред`явлення осіб для впізнання від 03.03.2015 року за участю понятих ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , де він впізнав ОСОБА_6 та ОСОБА_7 як осіб, які при обставинах, викладених у вироку, вчинили на нього розбійний напад та заволоділи його майном /а.с. 144-147, 148-150 т.1/.

Доводи захисника ОСОБА_9 про порушення принципу безпосередності дослідження доказів, спростовуються допитом в судовому засіданні свідка ОСОБА_26 , яка поясняла суду, що вона в якості понятої, та ще один понятий, були присутні при пред`явленні осіб для впізнання, та що в її присутності потерпілий ОСОБА_11 впевнено вказав на обвинувачених, як на осіб які його побили, били по голові та забрали телефон та гроші.

Доводи про, нібито, неправильно встановлений час скоєння злочинів, спростовуються, крім пояснень потерпілого ОСОБА_11 , витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000419 від 03.03.2015 р., що 03.03.2015 р. до ЧЧ Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області з письмовою заявою звернувся ОСОБА_11 , який просив притягнути до кримінальної відповідальності невідомих йому осіб, які перебуваючи у подвір`ї будинку АДРЕСА_4 о 21.00 год. 01.03.2015 р. напали на нього та із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, заволоділи майном та грошовими коштами у сумі 75 грн., які належать останньому /а.с. 60-61 т. 1/ та протоколом прийняття заяви від ОСОБА_11 від 03.03.2015 р./а.с. 137 т. 1/.

Доводи про, нібито, не підтвердження розміру завданої шкоди потерпілому ОСОБА_11 спростовуються висновком товарознавчої експертизи від 10.03.2015 р. стосовно ринкової вартості належного потерпілому мобільного телефону «Nokia 101», оскільки останній надав коробку з-під мобільного телефону, яким заволоділи обвинувачені - 265 грн.39 коп.

Доводи обвинувачених за захисників про те, що суд першої інстанції необґрунтовано послався на письмові докази, порушивши принцип безпосередності, не відповідають дійсності. Суд повно та всебічно перевірив та навів у вироку покази всіх осіб, допитаних у судовому засіданні, та послався на письмові докази, які в повній міри узгоджуються з письмовими доказами.

Неможна не погодитись з висновком суду, що посилання у вироку на зазначені слідчі (розшукові) дії не знаходяться в протиріччі в вимогами КПК України, оскільки проведені слідчим з дотриманням правил, передбачених ст. ст. 223, 228, 237, 240 КПК України: з залученням професійних захисників, у присутності понятих, спеціалістів.

Перед пред`явленням для впізнання у потерпілих та свідка попередньо з`ясовано, чи можуть вони впізнати осіб, опитано про їх зовнішній вигляд та прикмети, а також про обставини, за яких вони бачила цих осіб. Особі, яка пред`являється для впізнання, у відсутності особи, що впізнає, запропоновано зайняти будь-яке місце серед інших осіб, в числі яких він пред`являється для впізнання. Перед проведенням слідчих дій понятим роз`яснено їх права і обов`язки, передбачені КПК України. Хід і результати проведення процесуальних дій зафіксовані у протоколах, які за формою та змістом відповідають вимогам ст. 104 КПК України, у протоколах докладно викладено умови і результати проведення пред`явлення для впізнання, слідчого експерименту, та оглядів місць подій, які проведені в межах строків досудового розслідування.

Доводи апеляційної скарги захисника про визнання недопустимим доказом протоколу слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_6 не містить підпису захисника на титульній сторінці, не впливає в цілому на законність зазначеної слідчої дії, оскільки ніхто з її учасників, в тому числі сам захисник ОСОБА_21 та обвинувачений, не заперечували того факту, що захисник був присутній весь час проведення слідчого експерименту, а тому це ні на що не впливає.

За таких обставин, колегія суддів не убачає підстав для визнання вказаних слідчих (розшукових) дії недійсними, а встановлених унаслідок них доказів - недопустимими.

Ураховуючи вищевикладене, суд першої інстанції обґрунтовано допустив відомості, що містяться в протоколах слідчого експерименту як докази кримінального провадження.

Доводи апеляційних скарг сторони захисту та обвинувачених про те, що з`ясування обставин провадження та перевірка їх доказами судом проведено упереджено, без з`ясування даних, які мають значення для встановлення істини у справі, є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження в процесі апеляційного розгляду.

Порушень вимог кримінального процесуального законодавства при проведенні зазначених експертиз колегією суддів не встановлено. Експертизи проведені у порядку, визначеному ст.ст. 242, 243 КПК України.

Колегія суддів погоджується з тим, що досліджені судом першої інстанції та перевірені під час апеляційного розгляду висновки експертиз складені з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 101,102 КПК України, містять в собі докладні описи проведених досліджень, зроблені за їх результатами висновки, наявні обґрунтування та відповіді на поставлені запитання, які ґрунтуються на відомостях, які сприймалися експертами безпосередньо, та які стали відомі їм під час дослідження матеріалів.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, прийшов до вірного висновку про визнання кожного з вище досліджених доказів належними, допустимими й достовірними, а їх сукупність достатньою для висновку про те, що подія злочину за участю обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у відношенні потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_13 мали місце при встановлених судом та викладених у вироку обставинах.

Що стосується доводів обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він наніс лише один удар потерпілому ОСОБА_11 , та що той не падав та не втрачав свідомість, та те, що ОСОБА_6 не приймав участі в нападі на ОСОБА_11 судом надана відповідна оцінка, який зазначив, що ці покази знаходяться в протиріччі та не узгоджуються із сукупністю фактичних обставин та інших доказів по справі, наведеними у вироку: поясненнями потерпілого під час проведення слідчого експерименту, протоколами впізнання осіб, які скоїли злочин стосовно зазначеного потерпілого, наявністю у Акіншева тілесних ушкоджень, які він отримав саме від дій обвинувачених.

На думку колегії суддів, слід погодитись з доводами суду першої інстанції, викладеними у вироку, стосовно тверджень обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та захисників про недоведеність, на їх думку провини обвинувачених у скоєнні інкримінованих злочинів, оскільки вони є неспроможними, випливають з її власного тлумачення норм матеріального та процесуального закону та суб`єктивного аналізу і переоцінки окремих доказів. При цьому оцінка і тлумачення таких доказів здійснюються тенденційно, вибірково, спотворюючи їх зміст та відокремлено від інших обставин та доказів, ігноруючи всю їх сукупність та системність.

Так, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_9 про те, що висновки суду ґрунтуються лише на первинних показах обвинувачених, наданих під фізичним та психічним примусом з боку працівників правоохоронних органів, а також на показаннях потерпілих, є неспроможними зважаючи те, що винуватість обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого їм злочину підтверджується поза розумним сумнівом всією сукупністю досліджених судом доказів, які проаналізовані у вироку та дістали належну оцінку.

Зміну процесуальної позиції обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та заперечення ними своєї вини під час апеляційного провадження суд першої інстанції обґрунтовано оцінив як спосіб захисту, спрямований на уникнення призначеного їм оскаржуваним вироком суду суворого покарання.

Доводи обвинувачених про застосування на етапі досудового розслідування недозволених методів ведення слідства, були за ініціативою суду першої інстанції ретельно перевірені шляхом проведення досудового розслідування за викладеними фактами у межах кримінального провадження № 0000595 від 22.10.2015 року.

25.11.2015 р. слідчим прокуратури Донецької області було винесено постанову про закриття вказаного провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України - у зв`язку з відсутністю в діяннях співробітників Краматорського МВ в Донецькій області складу кримінального правопорушення, в якій вказані доводи обвинувачених детально проаналізовані, перевірені та ґрунтовно відкинуті як неспроможні /(т. 2 а.с. 231/.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи обвинувачених щодо застосування недозволених методів ведення досудового розслідування та щодо необхідності визнання з цієї підстави частини доказів недопустимими.

Доказів, які б стверджували протилежне, ні обвинуваченими, ні їх захисниками, не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

Колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що сукупність всіх встановлених судом обставин вчинення злочинів, поведінка обвинувачених вказують на цілеспрямовані, обдумані і умисні дії обвинувачених, а тому правильність кваліфікації їх дій за ч.2 ст.187 КК України.

Колегія суддів враховує, що усталена практика Європейського суду з прав людини /далі ЄСПЛ/ вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумних сумніві» /Рішення ЄСПЛ від 10.07.2001р. у справі «Авшар проти Туреччини» - п. 282/. Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи не спростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою /Рішення ЄСПЛ від 14.08.2008р. у справі «Кобець проти України» п. 42/. У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011р. та «Барбера, Мессаге і Ябардо проти Іспанії» від 06.12.1998р., «Бочаров проти України», Європейський суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і «така доведеність може випливати із сукупності ознак чи не спростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_9 не спростовують висновків суду першої інстанції.

Зазначені вище обставини, повністю доказують провину обвинувачених.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумнів об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікаційні обвинуваченим, ні його захисником не надано. Дані твердження сторони захисту були предметом дослідження місцевого суду та ним детально проаналізовані.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що докази вчинення злочинів обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які покладені судом в основу обвинувального вироку, були отримані з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства.

Ставлячи питання про скасування вироку, сторона захисту, конкретних фактів порушення прав та законних інтересів обвинувачених органами досудового розслідування та судом не навела, а виключно обмежилися перерахунком та декларуванням норм процесуального права. Такі твердження носять абстрактний характер, а тому вони не заслуговують на увагу та підлягають відхиленню.

На переконання колегії суддів відсутні законні підстави для визнання даних протоколів проведення слідчих експериментів з потерпілими та рядом свідків недопустимим доказами, оскільки такі отриманні з дотриманням вимог закону, перевірені та оцінені судом щодо їх допустимості, достатності, об`єктивності та належності. Слідчі експерименти були проведені із залученням понятих, з застосуванням відео зйомки, підписані всіма учасниками, жодних зауважень не містять.

Колегія суддів вважає, що при призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 суд першої інстанції дотримався вимог ст. 65 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості вчинених злочинів та осіб обвинувачених.

Зокрема, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховував особу винуватого, те, що він характеризується задовільно, не працює, раніше судимий, вчинив злочин у період умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі, перебуває на обліках у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога.

Наведені вище обставини свідчать про небезпеку для суспільства ОСОБА_7 , у зв`язку із чим суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про призначення йому покарання у виді позбавлення волі, яке є необхідним та достатнім, а також для попередження вчинення ним нових злочинів.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочин в період умовно - дострокового звільнення від відбуття покарання за вироком Краматорського міського суду Донецької області від 14.11.2011 р., яким він був засуджений за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, то суд вважає необхідним у відповідності із вимогами ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати не відбуту частину покарання за вказаним вище вироком суду.

Також судова колегія вважає, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 виду та міри покарання у межах санкції ч. 2 ст. 187 КК України, суд правильно враховував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про його особу, що він характеризується задовільно, не працює, раніше судимий, вчинив новий злочин, перебуває на обліку у лікаря-нарколога.

Суд правильно дійшов до висновку, що наведені ним у вироку обставини свідчать про небезпеку для суспільства ОСОБА_6 , у зв`язку із чим суд дійшов до вірного висновку про призначення йому покарання у виді позбавлення волі, яке є необхідним та достатнім, а також для попередження вчинення ним нових злочинів.

На думку колегії суддів, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення в частині апеляційних доводів сторони захисту та обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення

Вирок Краматорського міського суду Донецької області від 07 грудня 2017 року стосовно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набуває чинності негайно після проголошення. Ухвалу може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими, які тримаються під вартою, в той же строк - з моменту вручення копії ухвали суду.

Судді