УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 серпня 2018 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , участь якого забезпечена шляхом відеоконференцзв`язку з ДУ «Київський слідчий ізолятор», розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 про встановлення факту неналежних умов утримання в Київському слідчому ізоляторі та вчинення певних дій,

у с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м. Києва із скаргою у порядку ст. 206 КПК України звернувся гр. ОСОБА_3 , який утримується в ДУ «Київський слідчий ізолятор», який просив встановити факт неналежних умов його утримання в ДУ «Київський слідчий ізолятор», зобов`язати начальника ДУ «Київський слідчий ізолятор» покращити умови утримання, відповідну ухвалу направити до прокуратури м. Києва для необхідного прокурорського реагування.

Обґрунтовуючи скаргу, заявник зазначив, що в ДУ «Київський слідчий ізолятор» не створені належні умови для перебування ув`язнених. Зокрема, камера, в якій утримується заявник, є непридатною для життя через недотримання санітарно-гігієнічних вимог, не забезпечується якісне та достатнє харчування.

Заявник у судовому засіданні підтвердив викладені у скарзі обставини, просив скаргу задовольнити з наведених у ній підстав.

Прокурор прокуратури м. Києва, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду скарги, не прибув, про поважність причини неявки суд не повідомив.

Неявка прокурора не є перешкодою для розгляду скарг цієї категорії.

Вивчивши скаргу, заслухавши доводи заявника, слідчий суддя дійшов висновку про таке.

Згідно з ч.1 ст.206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Статтею 28 Конституції України визначено, що кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню чи покаранню.

Аналогічна позиція дублюється і у статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню чи покаранню.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Луценко проти України» (заява № 29334/11) ЄСПЛ надав правову оцінку умовам утримання заявника в Київському слідчому ізоляторі.

Зокрема, Суд констатував, що мало місце порушення статті 3 Конвенції у зв`язку з тим, що заявник знаходився у неналежним умовах утримання в Київському СІЗО, а саме: обмеження заявника у вільному просторі, неналежні санітарні умови, обмежений доступ денного світла, погане харчування та інші.

У своїй скарзі ОСОБА_3 зазначив про неналежні умови утримання в ДУ «Київський слідчий ізолятор», зокрема на непридатні для життя умови камери, в якій він утримується, санітарно-гігієнічні умови, наявність мишей та щурів, відсутність достатньої вентиляції приміщення, предметів особистої гігієни, гарячої води, неякісне харчування.

Вказані доводи заявника прокурором не спростовані.

У той же час, відповідно до ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» особам, взятим під варту, мають бути забезпечені побутові умови, що відповідають правилам санітарії та гігієни, норма площі в камері для однієї особи, взятої під варту, не може бути менше 2, 5 квадратного метра.

У силу ст. 21 Закону України «Про попереднє ув`язнення» обов`язок створення ув`язненим необхідних житлово-побутових умов відповідно до встановлених норм, забезпечення їх харчуванням та медичним обслуговуванням покладається на адміністрацію місць попереднього ув`язнення.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прокуратуру» на прокуратуру з поміж іншого покладена функція здійснення нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.
При цьому прокурор, виконуючи покладені на нього обов`язки, має право відповідно до п. 4 ч.1 ст. 26 Закону України «Про прокуратуру» вимагати від посадових чи службових осіб надання пояснень щодо допущених порушень, а також вимагати усунення порушень та причин і умов, що їм сприяли, притягнення винних до передбаченої законом відповідальності.
Отже, саме на органи прокуратури покладений обов`язок шляхом застосування притаманних їм функцій, забезпечити дієвий та ефективний нагляд за дотриманням прав осіб, що перебувають в умовах несвободи.
Враховуючи наведене, слідчий суддя виходячи із загальних обов`язків судді щодо захисту прав людини вважає необхідним вжити заходи для захисту прав особи, яка утримується під вартою.

Отже, вимоги скарги щодо необхідності забезпечення додержання прав заявника на належні умови утримання його під вартою ґрунтуються на законі, тому скарга в цій частині підлягає задоволенню.

Таким чином, слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати прокуратуру м. Києва провести перевірку умов утримання ОСОБА_3 під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Питання встановлення факту неналежних умов утримання заявника в ДУ «Київський слідчий ізолятор» та покладання на адміністрацію вказаної установи певних обов`язків перебуває поза межами компетенції слідчого судді, через що скарга в цій частині задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 26, 206, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в :
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Зобов`язати прокуратуру м. Києва здійснити перевірку умов утримання ОСОБА_3 під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Про результати перевірки та вжиті заходи реагування повідомити заявника.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1