Справа № 1-1/11
ПОСТАНОВА
іменем України

27.08.2018 місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3 про повернення застави відповідно до вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 08.04.2011 по кримінальній справі № 99037019,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

До Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська надійшло клопотання адвоката ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3 від 07.08.2018, в якому він просить повернути суму внесеної ОСОБА_3 застави, як гарантії процесуальної поведінки в розмірі 1000000 гривень, які знаходяться на депозитному рахунку ДПА в Дніпропетровській області згідно квитанції АКБ «НОВИЙ» № 100127 від 31.03.2004.
У відповідності до приписів п. 9 Перехідних положень Розділу ХІ Кримінального процесуального кодексу України 2012 року запобіжні заходи, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.
П. 11 Перехідних положень Розділу ХІ Кримінального процесуального кодексу України 2012 року визначено, що кримінальні справи, які до дня набрання чинності цим Кодексом надійшли до суду від прокурорів з обвинувальним висновком, постановою про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, постановою про направлення справи до суду для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, розглядаються судами першої, апеляційної та касаційної інстанції в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, з урахуванням положень, передбачених § 3 розділу 4 Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».
Враховуючи, що запобіжний захід у вигляді застави в сумі 1000000 гривень був застосований обвинуваченому ОСОБА_3 постановою старшого слідчого в ОВС управління ПМ ДПА України від 26.03.2004, тому питання про повернення суми, внесеної в якості застави, підлягає розгляду у відповідності до п.п. 9, 11 Перехідних положень КПК України 2012 року, тобто в порядку КПК України 1960 року.

Адвокат ОСОБА_2 та засуджений ОСОБА_3 були сповіщені про дату, час і місце судового розгляду їх клопотання судовими повістками, які направлялися поштою, а також через офіційний веб-сайт судової влади, тобто судом було прийнято вичерпні заходи для забезпечення адвокату та засудженому можливості з`явитися до суду і висловити свою позицію по клопотанню.
Проте, адвокат ОСОБА_2 та засуджений ОСОБА_3 повторно не прибули в судове засідання по розгляду клопотання, поданого адвокатом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 , про поважні причини своєї неявки суд не повідомили.
У зв`язку з викладеним слід зазначити, що статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.
В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Також слід зазначити, що відповідно до вимог ст.ст. 409, 411 КПК України 1960 року неявка осіб, які беруть участь у кримінальній справі, не перешкоджає розгляду питання, зв`язаного з виконанням вироку.
За вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду клопотання та враховуючи, що адвокат ОСОБА_2 та засуджений ОСОБА_3 вдруге не з`явилися в судове засідання, визнано можливим здійснити розгляд клопотання за відсутності вказаних осіб.
Вислухавши думку прокурора ОСОБА_5 , яка заперечувала проти задоволення клопотання адвоката ОСОБА_2 , вивчивши саме клопотання та матеріали кримінальної справи вважаю, що подане клопотання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 409 КПК України 1960 року питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, вирішуються судом, який постановив вирок.
Відповідно до ст. 154-1 КПК України 1960 року, питання про повернення застави заставодавцю вирішується після надходження справи до суду - судом у судовому засіданні при розгляді справи або в іншому судовому засіданні.
Постановою старшого слідчого в ОВС управління ПМ ДПА України від 26.03.2004 ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді застави в сумі 1000000 гривень (а.с. 142 Т. 24), яку відповідно до копій квитанцій (а.с. 144-145 Т. 24) останнім було сплачено на відповідний розрахунковий рахунок 30.03.2004 та 31.03.2004.
08.04.2011 вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_3 визнано винним в скоєнні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст. 208 КК України та йому на підставі ст. 70 КК Украйни, шляхом поглинання більш суворим покаранням менш суворого, остаточно призначено покарання у вигляді 7 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов`язані із здійсненням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій, строком на 3 роки, з конфіскацією всього особисто йому належного майна, з конфіскацією грошових коштів та іншого майна, отриманих злочинним шляхом, з конфіскацією валютних цінностей, які знаходяться на розрахункових рахунках.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишено заставу.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.08.2011 вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 08.04.2011 змінено. Виключено з ч. 2 ст. 209 КК України додаткову міру покарання у вигляді позбавлення права займати посаду, пов`язану із здійсненням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, строком на 2 роки. Виключено з вироку застосування судом на підставі ст. 70 КК України конфіскацію валютних цінностей, які знаходяться на вказаних розрахункових рахунках. В іншій частині вирок суду залишено без змін.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.02.2012 вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08.04.2011 та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.08.2011 щодо ОСОБА_3 в частині його засудження за ч. 2 ст. 208 КК України скасовано, справу в зазначеній частині закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України через відсутність складу злочину. За ч. 3 ст. 212 КК України знижено невідбуте ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців до штрафу в розмірі 372776 грн. На підставі ст. 70 КК України визначено ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 212 та ч. 2 ст. 364 КК України, шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, у виді позбавлення волі строком на 7 років. Визнано ОСОБА_3 засудженим за вищезазначеною сукупністю злочинів ще й до додаткових покарань у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій на 3 роки, конфіскації всього майна, яке є його власністю, конфіскації валютних цінностей, які знаходяться на розрахункових рахунках, зокрема на банківських рахунках - ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , та конфіскації майна і грошових коштів, отриманих злочинним шляхом.
За таких обставин слід зазначити, що ст. 148 КПК України 1960 року передбачено, що запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого з метою не тільки запобігти спробам ухилитися від дізнання, слідства або суду, перешкодити встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також і для забезпечення виконання процесуальних рішень.
Враховуючи, що до засудженого ОСОБА_3 було застосовано додаткове покарання у виді конфіскації всього майна, яке є його власністю, клопотання адвоката ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3 про повернення застави задоволенню не підлягає, оскільки внесені грошові кошти у розмірі 1000000 грн. в якості застави ОСОБА_3 є його власністю, оскільки останній був особисто платником цієї суми, а тому вказані кошти підлягають обов`язковій конфіскації як майно, яке є власністю засудженого, тобто сума застави не може бути повернена засудженому ОСОБА_3 з метою забезпечення виконання вироку суду в частині додаткового покарання у виді конфіскації всього майна, яке є власністю ОСОБА_3 .
Керуючись ст.ст. 148, 154-1, 409, 411 КПК України 1960 року, п.п. 9, 11 розділу ХІ Перехідних положень КПК України 2012 року, суд

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3 про повернення застави відповідно до вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 08.04.2011 по кримінальній справі № 99037019 відмовити.
Постанова набирає чинності негайно та оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1