ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/0430/36/18 Справа № 202/4063/18 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4
підозрюваного ( в режимі
відеоконференції) ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2018 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000535,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2018 року було Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2018 року було частково задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000535 від 03.05.2018 року. Накладено арешт на рахунок № НОМЕР_1 , що відкритий у ПАТ КБ «ПриватБанк» (МФО 305299) на ім`я ОСОБА_5 . У задоволенні іншої частини клопотання відмовлено.
Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що клопотання слідчого не в повній мірі відповідає вимогам закону, оскільки, відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, не передбачено можливості накладати арешт на видаткову частину розрахункових рахунків чи на самі розрахункові рахунки або зупиняти та забороняти проведення видаткових операцій з грошовими коштами, що знаходяться на банківських рахунках, а арешт може бути накладено на грошові кошти, що знаходяться банківських рахунках, та на видаткові операції по цим рахункам.
Також слідчий суддя не вбачає підстав для зобов`язання посадових осіб банку надати слідчому СУ ГУНП в Дніпропетровській області відомості щодо залишку коштів на рахунку, оскільки даний спосіб зобов`язання банківської установи не відповідає меті вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а є по суті тимчасовим доступом до речей та документів, що є окремим заходом забезпечення кримінального провадження.
Крім того, слідчий суддя зазначив, що під час здійснення кримінального провадження орган досудового розслідування, у разі виникнення потреби стосовно отримання інформації, яка становить банківську таємницю, та за наявності передбачених для цього достатніх підстав може звернутись до суду в порядку ст. 162 КПК України з клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.
В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_5 просить поновити строк на оскарження ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2018 року, скасувати її та зобов`язати процесуального керівника у кримінальному провадженні ОСОБА_7 повернути тимчасово вилучене у нього майно, а саме зарплатну та кредитну картки ПАТ КБ Приватбанк на його ім`я.
Мотивуючи свою скаргу, апелянт вказує на те, що 06.07.2018 року під час його затримання було проведено обшук, в ході якого було тимчасово вилучені його банківські картки. Але з цього дня до дати винесення судом ухвали були пропущені всі строки, передбачені КПК як для подання клопотання про арешт майна, так і для його розгляду та накладення арешту на майно. Зазначає також і про те, що слідчий суддя не дослідив ті обставини, що він і досі не звільнений з посади, і на зарплатну картку продовжують надходити зарплатні кошти, а також він має кредитні зобов`язання перед банком.
Також звертає увагу, що дане клопотання було розглянуто судом за відсутності як його, так і його захисника, а копія даної ухвали і досі не була йому направлена, а про її існування захисник випадково дізнався з Єдиного державного реєстру судових рішень.
Заслухавши суддю-доповідача, думку підозрюваного, який підтримав апеляційну скаргу та з підстав, зазначених в скарзі, просив її задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати та повернути йому арештоване майно, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Цей перелік є вичерпним та розширювальному тлумаченню не підлягає.
Разом з тим, за правилами вказаної норми кримінального процесуального закону, а саме частин 3, 5, та 6, арешт на майно може бути накладено в разі відповідності такого майна критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, в разі наявності підстав вважати, що суд може застосувати до підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної особи, юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна, в разі, якщо фізична чи юридична особа в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову або неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Згідно ч. 2 ст. 171 КПК у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання, апеляційний суд приходить до висновку про невідповідність клопотання слідчого вказаним вимогам кримінального процесуального закону, з огляду на наступне.
Вищезазначене клопотання не містить посилання на підставу, передбачену ч. 2 ст. 170 КПК, для накладення арешту на зазначене в клопотанні майно, а також в ньому відсутнє належне обґрунтування необхідності застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження. Не обґрунтовано і наявність обставин, передбачених частинами 3-6 ст. 170 КПК щодо випадків, у яких накладається арешт з підстав, зазначених в ч. 2 ст. 170 КПК.
З тексту клопотання вбачається, що воно складається з викладення скороченого змісту фактичних обставин кримінального правопорушення (фабули), встановлених органом досудового розслідування та численних посилань на положення КПК без належного обґрунтування співвідношення вказаних положень процесуального закону з фактичними обставинами даного кримінального провадження.
Крім того, слідчий СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з клопотанням, погодженим з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 про тимчасовий доступ до інформації, речей та документів, але в прохальній його частині, всупереч вимогам чинного законодавства, просив накласти арешт на майно, до речі, арешт на рахунки СВК Молочна країна (), відкриті у ПАТ КБ Приватбанк (МФО 305299) без зазначення підстав та відношення даної юридичної особи до розслідуваного кримінального провадження №0000535, в рамках якого слідчий звертався з вищезазначеним клопотанням до слідчого судді.
Відповідно до вимог ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1)існує обгрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого
ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається
із клопотанням.
В даному випадку слідчим не доведено жодного із цих пунктів, та не зазначено, які саме потреби досудового розслідування задовольнялись завдяки цьому арешту, в чому полягала неможливість вчинення будь-яких слідчих дій по відношенню до майна, на яке було накладено арешт і яким чином незастосування цього заходу забезпечення кримінального провадження могло вплинути на обмеження можливостей органу досудового розслідування.
Вказані обставини залишились поза увагою слідчого судді, що свідчить про неналежне дотримання вимоги ст. 173 КПК, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Вирішуючи по суті клопотання слідчого про арешт майна, слідчий суддя не взяв до уваги, що воно не відповідає вищезазначеним вимогам закону.
Оскільки апеляційний суд, встановивши обставини, передбачені ч. 3 ст. 172 КПК, не приймає рішення по суті клопотання слідчого, а також враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про часткову обґрунтованість доводів апеляційної скарги підозрюваного та її часткове задоволення, у зв`язку з чим ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.
При цьому, з огляду на те, що ухвала слідчого судді скасовується через неналежне дотримання вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів не входить в перевірку інших доводів апеляційної скарги по суті клопотання слідчого, які повинні бути враховані та перевірені під час нового розгляду у випадку повторного звернення з клопотанням про арешт майна.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.405, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2018 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000535 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000535 від 03.05.2018 року про арешт майна - повернути прокурору для виконання вимог ст. 171 КПК України протягом 72 години з дня отримання ухвали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3