Дата документу Справа № 313/1027/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №333/1027/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/305/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2018 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 27 вересня 2005 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.186, ч.1 ст.309, ст.70 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

- 14 листопада 2006 року Хортицьким районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.309, 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі;

- 10 травня 2007 року Орджонікідзівським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.309, ч.4 ст.70 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі;

- 23 грудня 2008 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185 КК України до 6 місяців арешту. Звільнився 09 березня 2009 року по відбуттю строку покарання;

- 01 жовтня 2009 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.309, ст.69 КК України до 6 місяців арешту. Звільнився 09 лютого 2010 року по відбуттю строку покарання;

- 17 січня 2011 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнився 16 серпня 2013 року по відбуттю строку покарання;

- 14 грудня 2016 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до 2 років обмеження волі. На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.309, ч.3 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

обвинувачений ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Заводського районного суду м.Запоріжжя від 23 серпня 2017 року, яким його засуджено:

- за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі,

- за ч.1 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі,

на підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки,

на підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, з урахуванням вироку Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 14 грудня 2016 року, остаточно ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

Застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишений без змін до набрання вироком законної сили. Строк відбування покарання постановлено рахувати з моменту фактичного його затримання, тобто з 09 лютого 2017 року

Цим же вироком ОСОБА_6 визнано невинуватим та виправдано за ч.3 ст.185 КК України, за епізодами від 01 лютого 2017 року та 03 лютого 2017 року, у зв`язку з недоведеністю стороною обвинувачення вчинення останнім вказаних кримінальних правопорушень.

Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію своїх дій, просить пом`якшити призначене покарання, зменшивши строк покарання, та зарахувати у строк покарання період попереднього його ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, до прийняття рішення апеляційним судом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд не в повній мірі врахував дані про його особу, а саме наявність у нього хронічних захворювань ніг, інвалідність, наявність на утриманні мати похилого віку, відсутність претензій від потерпілих. Крім того зазначає, що суд повинен був врахувати у строк покарання період попереднього його ув`язнення з 14 вересня 2016 року по 14 грудня 2016 року за попереднім вироком суду, оскільки покарання йому призначено за сукупністю вироків.

В доповненнях до апеляційної скарги обвинувачений просить вирок суду скасувати а провадження по справі закрити. Вказує на те, що вину свою він не визнав, зазначені у вироку кримінальні правопорушення він не вчиняв, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Суд не прийняв до уваги те, що потерпілі його не впізнали, показання свідків не вказують на те, що саме він вчинив крадіжки. Суд першої інстанції безпідставно не розглянув його заяву про відвід прокурора, проігнорував клопотання захисту про огляд всіх речових доказів. За таких обставин вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він 30 грудня 2016 року, приблизно о 21-00 годині, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, переліз через паркан домоволодіння АДРЕСА_3 , тим самим проник на вищевказану територію, та переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, з клумби для квітів руками витягнув з підставки пластикову ялинку зеленого кольору, чим спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 1500 гривень.

Крім того, 04 лютого 2017, приблизно о 23-00 годині, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, переліз через паркан домоволодіння АДРЕСА_4 , тим самим проник на вищевказану територію, де підійшов до приміщення гаражу та, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, руками відкрив засов вхідних дверей і з метою викрадення чужого майна проник до приміщення гаражу, звідки таємно викрав майно ОСОБА_10 , чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на суму 900 гривень.

Крім того, 07 лютого 2017 року приблизно об 11-30 годині, ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, незаконно придбав, при невстановлених у ході досудового слідства обставинах, полімерний пакет з речовиною сіро-зеленого кольору, масою 62,027 г, у складі якої знаходився особливо небезпечний наркотичний засіб - «КАНАБІС», маса якого склала 51,172 г у перерахунку на основу, яку в подальшому незаконно зберігав при собі у правій внутрішній кишені свого верхнього одягу (куртці) без мети збуту для власного вживання, до моменту вилучення працівниками поліції 09 лютого 2017 року, приблизно о 14-30 годині, поблизу домоволодіння АДРЕСА_5 .

Крім того, 08 лютого 2017 року, приблизно о 01-30 годині, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, переліз через ворота домоволодіння АДРЕСА_6 , де підійшов до приміщення сараю та, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою знайденого металевого прута, зірвав навісний замок вхідних дверей, проник до приміщення сараю, звідки таємно викрав майно ОСОБА_11 , чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на суму 700 грн.

Крім того, 09 лютого 2017 року, приблизно о 13-30 годині, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, через незачинені ворота, проник на територію домоволодіння АДРЕСА_5 , де підійшов до приміщення літньої кухні, і переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою знайденого металевого прута, зірвав навісний замок вхідних дверей, проник у приміщення літньої кухні, звідки таємно викрав майно ОСОБА_12 , чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 2000 грн.

Крім того, органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що він у вечірній час 01 лютого 2017 року, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, з корисливого мотиву, будучи впевненим в тому, що його злочинні дії залишаться непоміченими для оточуючих та за ним ніхто не спостерігає, діючи умисно, переліз через паркан, та проник до території домоволодіння АДРЕСА_7 , після чого, шляхом злому замка вхідних дверей, проник до літньої кухні, звідки таємно викрав болгарку «Bosch GWS 850», що належить потерпілому ОСОБА_13 . Після цього, ОСОБА_6 залишив місце вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном, спричинивши при цьому своїми діями потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 1500 гривень.

Крім того, у вечірній час 03 лютого 2017 року, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, з корисливого мотиву, будучи впевненим в тому, що його злочинні дії залишаться непоміченими для оточуючих та за ним ніхто не спостерігає, діючи умисно, переліз через паркан та проник до території домоволодіння АДРЕСА_8 . Знаходячись на території внутрішнього двору, ОСОБА_6 , за допомогою металевого прута, пошкодив замок вхідних дверей, після чого проник до вказаного будинку, звідки таємно викрав перфоратор «ДИОЛД ПРЗ-4» у наборі зі свердлами, що належить потерпілій ОСОБА_14 . Після цього ОСОБА_6 залишив місце вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном, спричинивши при цьому своїми діями потерпілій ОСОБА_14 матеріальну шкоду на загальну суму 2000 гривень.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, з врахуванням поданих до неї доповнень, та просили її задовольнити; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого і вважала вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, переглядаючи оскаржуваний вирок суду у межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції в частині виправдання ОСОБА_6 за ч.3 ст.185 КК України, за епізодами від 01 лютого 2017 року та 03 лютого 2017 року, у зв`язку з недоведеністю стороною обвинувачення вчинення ним вказаних кримінальних правопорушень в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому відповідно до вимог ст.404 КПК України апеляційним судом не перевіряються.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

На думку колегії суддів, вирок, ухвалений судом першої інстанції за результатами розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_6 в частині засудження останнього за ч.3 ст.185, ч.1 ст.309 КК України, вказаним вимогам закону не відповідає.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що при розгляді провадження судом першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 свою вину не визнав та зазначив, що 8 лютого 2017 року в післяобідній час він перебував в районі дачного кооперативу поблизу поселку Скворцова у м.Запоріжжі. Він йшов до друга, який пообіцяв позичити йому гроші на ліки. Там невідомі йому 5 чоловіків, поряд з якими була також жінка, побили його, звинувачуючи у вчинені крадіжок, та хотіли вивезти його на балку, але жінка викликала працівників поліції. Працівники поліції приїхали та відвезли його до відділення поліції, звідки його вже не відпускали. Працівники поліції Заводського та Комунарського районів запропонували йому визнати вину у вчиненні ряду крадіжок на території цих районів, які він не вчиняв, запропонувавши йому за це нормальну їжу, випивку та ліки. У зв`язку з тим, що він мав проблеми із здоров`ям, він погодився на це, визнавав вину у злочинах, які не вчиняв, щось підписував, приймав участь у раніше підготовлених слідчих діях, де діяв за вказівкою працівників поліції та був без захисника. Наркотичний засіб йому підкинули працівники поліції та він за умови надання йому ліків визнав на досудовому слідстві вину і у цьому злочині. Крім того, обвинувачений зазначив, що 09 лютого 2017 року його на місце події привезли саме працівники поліції з відділення поліції та на місці події вже була сумка, в якій знаходилась болгарка, кусок арматури та якась миска. Працівники поліції про щось домовлялися з потерпілим.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 підтвердив свої показання та наполягав на тому, що справа відносно нього сфабрикована та зазначив, що судом проігноровані його клопотання про огляд речових доказів.

Як вбачається з матеріалів провадження та з самого оскаржуваного вироку, доводи обвинуваченого, заявлені на свій захист, судом першої інстанції належним чином не перевірені і у вироку на них відповіді немає.

Суд у вироку обмежився лише загальною фразою про те, що досліджені докази свідчать про винуватість ОСОБА_6 , а доводи останнього повністю цими доказами спростовуються.

Крім того, у вироку лише перелічені досліджені докази, але їх аналіз відсутній, тобто, всупереч вимогам ст.94 КПК України, не оцінено кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, та не наведено переконливих мотивів, чому суд прийняв одні докази та відкинув інші.

Викладене свідчить про невідповідність вироку суду вимогам ст.ст.370,374 КПК України.

Крім того, є слушними доводи сторони захисту про те, що поза увагою суду лишилися клопотання обвинуваченого про дослідження речових доказів в суді, що не відповідає вимогам ст.ст.350, 357 КПК України.

Більш того, таке клопотання обвинувачений заявив і в судових дебатах, що зафіксовано на технічному носії інформації, який міститься в матеріалах провадження.

Таким чином, колегія суддів вважає, що при судовому розгляді даного провадження лишилися не дослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, чим допущено неповноту судового розгляду.

З врахуванням викладеного, вказаний вирок суду не може бути визнаний законним та обґрунтованим, та відповідно до вимог ст.ст.407,409,410,412 КПК України, підлягає безумовному скасуванню.

Оскільки, діючи у межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів позбавлена можливості виправити вказані недоліки, виходячи з загальних засад кримінального провадження, закріплених у ст.ст.7-9 КПК України, скасовуючи оскаржуваний вирок, колегія суддів вважає за необхідне призначити новий розгляд в цій частині в суді першої інстанції.

При новому розгляді необхідно врахувати викладене в даній ухвалі, розглянути провадження у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, перевірити доводи обвинуваченого, заявлені на свій захист, всебічно, повно і об`єктивно дослідити обставини кримінального провадження та прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Оскільки обставини, які стали підставою для застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу, на цей час не змінились, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, колегія суддів залишає раніше обраний запобіжний захід відносно останнього у вигляді тримання під вартою.

В подальшому питання щодо запобіжного заходу має вирішуватися судом в порядку, передбаченому ст.331 КПК України.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 410,412 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Заводського районного суду м.Запоріжжя від 23 серпня 2017 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.3 ст.185, ч.1 ст.309 КК України, та виправдано за ч.3 ст.185 КК України (за епізодами від 01 лютого 2017 року та 03 лютого 2017 року), у зв`язку з недоведеністю стороною обвинувачення вчинення ОСОБА_6 вказаних кримінальних правопорушень, в частині його засудження за ч.3 ст.185, ч.1 ст.309 КК України, скасувати та призначити в цій частині новий розгляд в суді першої інстанції.

У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 залишити у вигляді тримання під вартою, продовживши його строк до 30 липня 2018 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4