Справа № 331/7077/16-к
Провадження № 1-кс/331/4260/2018
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 вересня 2018 року слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника заявника ОСОБА_4 розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

31.08.2018 року ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з клопотанням в порядку ст. 174 КПК України про скасування арешту майна, в обґрунтування якого зазначив наступне.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23.09.2016 року по справі 1 кс/331/3105/2016 було накладено арешт на належу йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 .
Заявник вважає, що на теперішній час, з огляду на те, що він не є стороною кримінального провадження, через відсутність у органу досудового розслідування будь-яких доказів підроблення документів та зловживання довірою при укладанні договору , відпала потреба у застосуванні арешту , а накладення арешту на майно порушує його права як власника.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення представника заявника, думку прокурора , який заперечував проти його задоволення, вивчивши клопотання та дослідивши долучені до нього документи, приходить до наступного висновку.
Судовим розглядом встановлено, що СВ Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваженні № 0003024 за ознаками вчинення злочину , передбаченого ч.2 ст. 190, ч.4 ст. 358 КК України, а саме за фактом того, що 01.09.2016 невідома особа , шляхом надання підроблених документів нотаріусу ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , заволоділа нерухомим майном ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_3 , завдавши значної шкоди .
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23.09.2016 року по справі 1 кс/331/3105/2016 накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_5 .
Порядок скасування арешту майна визначений статтею 174 Кримінального-процесуального кодексу України, якою передбачено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.
При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним устатті 98 цього Кодексу ( ч. 2 ст. 170 КПК України).
Таким чином, на теперішній час можливість накладення арешту на майно, яке відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, закон не пов`язує з наявністю в кримінальному провадженні підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду завдану їх діями, а також спеціальної мети - забезпечення цивільного позову чи можливої конфіскації майна.
З тексту ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23.09.2016 року , вбачається, що при накладенні арешту на квартиру слідчий суддя виходив з того, що на час розгляду клопотання у органу досудового розслідування були достатні підстави для висновку, що вона відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, є речовим доказом у кримінальному провадженні.
Наразі досудове розслідування в кримінальному провадженні триває, а доводи клопотання не містять належного обґрунтування, яке б спростовували висновки, викладені в ухвалі слідчого судді від 23.09.2016 року , та надали б слідчому судді підстави дійти висновку, що необхідність накладення арешту на квартиру , яка визнана по справі речовим доказом на теперішній час відпала, оскільки обставини на які посилається заявник в обґрунтування клопотання , підлягають з`ясуванню в ході досудового розслідування з урахуванням положень ст. 91 КПК України.
Керуючись ст. ст. 98, 170, 174, 376 КПК України, слідчий суддя,-
П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1 .

04.09.2018