Справа№751/4414/18
Провадження №1-кд/751/2/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2018 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові, клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігів, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого, у відповідність із законодавством України, -

В С Т А Н О В И В:

02 липня 2018 року до Новозаводського районного суду м. Чернігова надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України стосовно ОСОБА_5 про визначення норми (статті, частини статей) Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_5 визнано винним вироком П`ятигорського міського суду Ставропольського краю від 02.05.2017 року з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Ставропольського кураєвого суду від 26.07.2017 року, визначення строку позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_5 .

Клопотання обґрунтоване тим, що 20.06.2018 року наказом № 1906/5 Міністерством юстиції України прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючись ст. 606 КПК України, ст. 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 03.04.2018 року за № 06-44647/18.

ОСОБА_5 засуджено вироком П`ятигорського міського суду Ставропольського краю від 02.05.2017 року з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Ставропольського кураєвого суду від 26.07.2017 року до покарання у вигляді 10 років 4 місяців позбавлення волі за вчинення злочинів, передбачених пунктом «г» частини четвертої статті 228.1 (незаконний збут наркотичних засобів, вчинений у великому розмірі), частиною другою статті 228 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений у великому розмірі) Кримінального кодексу Російської Федерації, що також є караними діяннями відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.

ОСОБА_5 перебуває у ФКУ «Виправна колонія № 11 УФСВП Росії по Ставропольському краю», кінець відбуття строку покарання 25.04.2027 року.

Останнє відоме місце проживання ОСОБА_5 в Україні: АДРЕСА_1 .

Представник Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився, в клопотанні просить розглянути без участі представника Міністерства юстиції України.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала.

Захисник в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання.

Заслухавши думку прокурора, захисника, які підтримали клопотання, дослідивши матеріали провадження, судом встановлено:

ОСОБА_5 02.05.2017 року вироком П`ятигорського міського суду Ставропольського краю засуджено за вчинення злочинів, передбачених п. «г» ч.4 ст. 228.1, ч.3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК Російської Федерації по п. «г» ч.4 ст. 228.1 КК РФ у вигляді позбавлення волі на строк 10 років 6 місяців, по ч.3 ст. 30, п. «г» ч.4 ст. 228.1 КК РФ у вигляді позбавлення волі на строк 10 років. На підставі ч.3 ст. 69 КК РФ, у сукупності покарань, шляхом часткового складання покарання, призначено ОСОБА_5 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 11 років з відбуванням покарання в виправній колонії суворого режиму. Строк відбування покарання вираховувати з 02.05.2017 року. Зараховано у строк відбування покарання час знаходження підсудного ОСОБА_5 під вартою з 26.12.2016 року по 02.05.2017 року (а.с.5-23).

Згідно апеляційної ухвали Ставропольського крайового суду від 26.07.2017 року вирок П`ятигорського міського суду Ставропольського краю від 02.05.2017 року по відношенню ОСОБА_5 змінено: виключено із вироку засудження ОСОБА_5 за незаконний збут речовини, яка містить в собі альфа-пірролідіновалерофенон похідне наркотичного засобу N-метилефедрона, загальною масою 11,69 грамів, 14 грудня 2016 року, в цій частині кримінальну справу у відношенні нього припинити на основі п.2 ч.1 ст. 24 КПК РФ, за відсутністю в діях складу злочину; по п. «г» ч.4 ст. 228.1 КК РФ епізоду від 12 грудня 2016 року, призначене ОСОБА_5 покарання знижено до 10 років 2 місяців позбавлення волі; дії ОСОБА_5 по епізоду від 16 грудня 2016 року перекваліфіковані з ч.3 ст. 30, п. «г» ч.4 ст. 228.1 КК РФ на ч.2 ст. 228 КК РФ, за якою призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки; на підставі ч.3 ст. 69 КК РФ за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, ОСОБА_5 призначено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 10 років 4 місяці з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму. В решті вирок залишено без змін (а.с.24-29).

Вирок суду, згідно розпорядження, набрав законної сили 26.07.2017 року ( а.с.30).

ОСОБА_5 звернувся із заявою про переведення для подальшого відбування покарання в Україну, так як є громадянином України (а.с.36).

Згідно довідки ФКУ ІК -11 УФСВП Росії по ставропольському краю, початок строку покарання 02.05.2017 , кінець строку 26.04.2027 року. Станом на 14.02.2018 року відбута частина покарання засудженим ОСОБА_5 складає 1 рік 1 місяць 18 днів, невідбутий строк покарання у виді позбавлення волі складає - 9 років 2 місяці 11 днів ( а.с.37).

Згідно ксерокопії паспорта ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , він є уродженцем м. Чернігів, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.40-42).

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Пунктом b) частини 1 статті 9 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб визначено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.

Пунктами а), d) статті 11 Конвенції про передачу засуджених осіб встановлено, що при заміні вироку мають враховуватися зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку, а також не може посилюватися кримінальне покарання засудженої особи.

Крім того, умови передачі засуджених осіб і їх прийняття для відбування покарання визначені у ст. 606 КПК України, а порядок розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України регламентований положеннями ст. 610 КПК України, відповідно до яких під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. При призначені строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, визначених у ч. 4 ст. 610 КПК України.

Суд зазначає, що відповідальність за суспільно небезпечне діяння, за яке засуджений ОСОБА_5 в Російській Федерації, передбачена також законодавством України. Кваліфікація дій ОСОБА_5 Російським судом за п. «г» ч. 4 ст. 228-1 Кримінального кодексу Російської Федерації, за яке призначено покарання у вигляді 10 років 2 місяців позбавлення волі відповідає ч.2 ст. 307 КК України, за яке передбачено покарання від 6 до 10 років позбавлення волі, за ч.2 ст. 228 Кримінального кодексу Російської Федерації, за яке призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі відповідає ч.2 ст. 309 КК України, за яке передбачено покарання від 2 до 5 років позбавлення волі, ст. 69 Кримінального кодексу Російської Федерації часткове складання призначених покарань злочинів відповідає ч.1 ст. 70 КК України.

При вирішенні даного питання у відповідності до положень ч. 3 ст. 603 КПК України суд не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави та не вирішує питання щодо винуватості особи.

При визначенні строку покарання, який підлягатиме відбуванню у разі передачі ОСОБА_5 в Україну, суд враховує вимоги ст. 10 та ч.1 ст. 11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, які визначають, що у разі продовження виконання вироку держава виконання вироку дотримується характеру і тривалості покарання, призначеного державою винесення вироку. Однак, якщо це покарання за своєю природою або тривалістю є несумісним із законодавством держави виконання вироку або якщо її законодавство цього вимагає, ця держава може на основі судової або адміністративної постанови співвіднести призначену міру покарання з покаранням чи заходом, передбаченим її власним законодавством за вчинення аналогічного злочину. За своїм характером таке покарання або такий захід повинні у міру можливості відповідати покаранню або заходу, призначеному у вироку для виконання. Покарання чи захід за своїм характером або своєю тривалістю не може бути більш суворим, ніж міра покарання, призначена в державі винесення вироку, і не може перевищувати максимальні строки позбавлення волі, передбачені законодавством держави виконання вироку.

У випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган:

a) повинен врахувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку;

b) не може замінювати міру покарання, що передбачає позбавлення волі, грошовим штрафом;

c) повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі;

d) не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вирок П`ятигорського міського суду Ставропольського краю від 02.05.2017 року з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Ставропольського кураєвого суду від 26.07.2017 року, за яким ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого п. «г» ч.4 ст. 228.1, ч.2 ст. 228, ст. 69 КК Російської Федерації та призначено покарання у вигляді 10 років 4 місяців позбавлення волі з відбуттям покарання в виправній колонії суворого режиму, слід привести у відповідність із законодавством України, визнавши ОСОБА_5 засудженим за ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309, ч.1 ст. 70 КК України.

Відповідно до ч.4 ст.610 КПК України при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків: 1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України.

Приводячи вищезазначений вирок у відповідність з кримінальним законодавством України у відповідності до вимог ч. 4 ст. 610 КПК України, суд враховує, що призначене ОСОБА_5 покарання за вироком П`ятигорського міського суду Ставропольського краю від 02.05.2017 року з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Ставропольського кураєвого суду від 26.07.2017 року за своїм видом і тривалістю є більшим, ніж максимальний строк позбавлення волі, передбачений ч.2 ст. 307 КК України, а тому визначає строк покарання - 9 років позбавлення волі, за ч.2 ст. 309 КК України визначає строк покарання - 4 роки позбавлення волі, згідно ч.1 ст. 70 КПК України за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначає покарання у вигляді 10 років позбавлення волі, яке є максимальним за тяжкий злочин .

На підставі викладеного, керуючись ст. 9 Конституції України, п. «b» ч.1 ст. 9, ст. 11 Конвенції про передачу засуджених від 21.03.1983 року, ст. 610 КПК України суд

УХВАЛИВ:
Клопотання Міністерства Юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України стосовно ОСОБА_5 - задовольнити.

Вважати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим:

за ч.2 ст. 307 КК України до покарання у виді 9 (дев`ять) років позбавлення волі,

за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді 4 (чотири) років позбавлення волі;

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 10 ( десять) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 02.05.2017 року.

Копію ухвали суду направити до Міністерства юстиції України та центрального органу виконавчої влади у сфері виконання покарань в Україні.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд м. Чернігова протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1