30.10.2018 Справа № 380/1418/18
Провадження по справі № 1-кс/380/346/18
Ухвала

Іменем України

30 жовтня 2018 року слідчий суддя Тетіївського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора Тетіївського відділу Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , начальника СВ Тетіївського відділення поліції Сквирського відділу поліції ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тетієвіклопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Тетіїв Київської області, з середньою освітою, розлученого, не працюючого, інваліда 2 групи, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , судимого 21.05.2015 року Тетіївським районним судом Київської області за ч.ч. 1, 2 ст. 345, ч.1 ст. 296 КК України до 3 років позбавлення волі,

встановив:

Старший слідчий СВ Тетіївського відділення Сквирського відділу поліції ГУ НП в Київській області ОСОБА_7 звернулася до суду з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання мотивує тим, що слідчим відділом Тетіївського відділення Сквирського відділу поліції ГУ НП в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000300 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 296 КК України. Суть підозри сторона обвинувачення обґрунтовує грубим порушенням ОСОБА_5 громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, вчинене особою, раніше судимою за хуліганство.
Оскільки ОСОБА_5 , будучи раніше судимим, обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, вчиненим із застосуванням насильства, орган досудового розслідування з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування, знищення або спотворення будь-яких із речей, документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, з метою уникнення ним кримінальної відповідальності, вважає за необхідне застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В судовому засіданні начальник СВ Тетіївського відділення поліції Сквирського відділу поліції ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 клопотання підтримала.

Прокурор Тетіївського відділу Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 клопотання підтримав, зазначивши, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є єдиним можливим заходом, що зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання та просили відмовити у його задоволенні в повному обсязі, зазначивши, що підстави, з якими кримінальне процесуальне законодавство передбачає застосування запобіжного заходу, відсутні.
Свідок начальник Тетіївського відділення поліції Сквирського відділу поліції ГУ НП в Київській області ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що підозрюваний ОСОБА_5 не прибув на розгляд клопотання про застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, яке було призначене слідчим суддею до розгляду на 25.10.2018 року. В зв`язку з цим проводились оперативні заходи щодо встановлення його місця перебування. 30.10.2018 року до нього зателефонував громадянин ОСОБА_9 та повідомив місце знаходження підозрюваного, в результаті чого останній був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

Розглянувши матеріали клопотання, заслухавши думку учасників судового провадження, вважаю, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 , маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість за вироком Тетіївського районного суду від 21.05.2015 року, яким його засуджено за ч.ч 1, 2 ст.345, ч. 1ст. 296 КК України до 3 років позбавлення волі, підозрюється у вчиненні умисного злочину за те, що він 17.10.2018 року, близько 14 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов до приміщення відділення стаціонарного догляду для постійного або тимчасового проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , із цигаркою, яку на той час палив, де переслідуючи умисел на вчинення хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, розпочав безпричинно виражатися нецензурною лайкою, вимагаючи надати палату для його батьків. На правомірну вимогу завідуючої відділення ОСОБА_10 припинити хуліганські дії, ОСОБА_5 не відреагував, а продовжуючи свої хуліганські дії безпричинно, діючи з хуліганських мотивів, схопив за одяг ОСОБА_10 та умисно наніс два удари рукою в обличчя, при цьому відкинувши на диван, чим спричинив потерпілій тілесні ушкодження.

Згідно із висновком експерта від 19.10.2018 № 226, потерпілій

ОСОБА_10 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: синця на верхній повіці правого ока, синець на спинці носа, садно на лівій кисті, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Далі, ОСОБА_5 прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб продовжував вчиняти хуліганські дії, а саме зайшов до кабінету завідуючої, де цинічно та демонстративно в присутності персоналу відділення потушив цигарку об калькулятор, який лежав на робочому столі. Після чого ходив по палатах, де відпочивали підопічні відділення, стукав дверима палат, чим порушив спокій осіб, які перебували у відділення стаціонарного догляду для постійного або тимчасового проживання та нормальну роботу відділення, на правомірні вимоги працівників відділення не реагував.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 22.10.2018 року, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 , протоколами допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , протоколом слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_10 та висновком судово-медичної експертизи № 266 від 19.10.2018 року.
Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.
Аналіз представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення.
Відтак, на даний час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість перебування особи під одним із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.
У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.
Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.
Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.
Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.
Із матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного злочину за ч.3 ст.296 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до п`яти років, злочин вчинений із застосуванням насильства, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Підозрюваний ОСОБА_5 зловживає спиртними напоями, неодноразово вчиняв адміністративні та кримінальні правопорушення, в тому числі із застосуванням насильства, має не погашену судимість, переховувався від слідства та суду, зокрема з розгляду відносно нього клопотання про застосування запобіжного заходу, що змусило працівників поліції проводити оперативно-розшукові заходи. В зв`язку з цим, перебуваючи на волі, останній може незаконно впливати на свідків та потерпілу ОСОБА_10 у кримінальному провадженні. Крім того, ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення, а саме заподіяти шкоду життю та здоров`ю потерпілій ОСОБА_14 та свідкам у кримінальному провадженні, які дали правдиві покази по кримінальному провадженні, викрили його у вчиненні злочину. Підозрюваний міцних соціальних зв`язків та роботи не має. Таким чином, ОСОБА_5 , з великою долею імовірності переховуватиметься від органів досудового розслідування та суду при обранні йому запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , а виходячи лише з фактичних даних, що містяться в матеріалах клопотання, заслухавши учасників розгляду, розглянувши копії матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину за викладених у клопотанні обставин.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Таким чином, вирішуючи питання щодо обрання запобіжного заходу, із застосуванням якого в повній мірі буде забезпечено виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, враховуючи тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , норми п.5 ч.2 ст.183 КПК України, згідно якої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки, оцінюючи в сукупності всі обставини, вважаю за необхідне застосувати до ОСОБА_5 винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки наявні ризики того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, буде ухилятися від слідства та суду, перешкоджати кримінальному провадженню, може вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілу та свідків. На думку слідчого судді, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 1 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , вчинений із застосуванням насильства, зокрема із нанесенням тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_10 , тому вважаю за необхідне не визначати підозрюваному ОСОБА_5 розміру застави.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.176-178, 183, 193, 194,196, 197, 205, 309, 395 КПК України,

ухвалив:

Клопотання старшого слідчого СВ Тетіївського відділення Сквирського відділу поліції ГУ НП в Київській області ОСОБА_7 про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Тетіїв Київської області, з середньою освітою, розлученого, не працюючого, інваліда 2 групи, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

Строк дії ухвали про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обчислювати з 30.10.2018 року по 29.12.2018 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1 .