Справа № 343/52/18
Провадження № 11-кп/779/194/2018
Категорія ст. 186 ч. 2 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ,

захисників ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ,

розглянувши провадження №0000747 за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої на вирок Долинського районного суду від 2 квітня 2018 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Міжгір`я, Богородчанського району, жителя АДРЕСА_1 , згідно зі ст. 89 КК України несудимого,

засуджено за ст. 186 ч. 2 КК України та з урахуванням ст. 69 ч. 1 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Вуйвичі, Брестського району Республіки Білорусь, зареєстрованого в АДРЕСА_2 , без визначеного місця проживання, раніше судимого:

- 21 червня 2016 року Долинським районним судом за ст. 185 ч. 1 КК України до 240 годин громадських робіт;

- 1 лютого 2017 року Долинським районним судом за ст. 185 ч. 2, ст. 71 КК України до 3 місяців 15 днів арешту,

засуджено за ст. 186 ч. 2 КК України та з урахуванням ст. 69 ч. 1 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки і 6 місяців.

ОСОБА_10 ,

ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Рахиня, Долинського району, жителя АДРЕСА_3 , згідно ст. 89 КК України несудимого,

засуджено за ст. 186 ч. 2 КК України та з урахуванням ст. 69 ч. 1 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки і 6 місяців.

Запобіжний захід щодо обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Початок відбуття терміну покарання всім обвинуваченим ухвалено рахувати з моменту їх фактичного затримання: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - з 7.12.2017 року, а ОСОБА_10 - з 2.04.2018 року.

Згідно вироку суду 4 грудня 2017 року близько 19 год. в м. Долина ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 спільно розпивали спиртне. Біля 23.00 год. ОСОБА_13 вийшов з приміщення вокзалу, а ОСОБА_10 розповів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про наявність в потерпілого ОСОБА_13 грошей, якими вони всі вирішили незаконно та відкрито заволодіти. Після цього вони за попередньою змовою між собою потерпілого наздогнали біля туалету, штовхнули на землю та долаючи його опір, утримуючи його за шию та руки, відкрито заволоділи його гаманцем вартістю 50 грн., в якому знаходились 950 грн., чим спричинили потерпілому матеріальні збитки на загальну суму 1000 грн. Після цього вони викраденими коштами поділились.

Прокурор подав апеляційну скаргу, в якій вважає вирок суду таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених, внаслідок м`якості. В обґрунтування апеляційних доводів прокурор послався на те, що судом не в повній мірі враховано те, що обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не працюють, раніше притягувалися до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, однак ОСОБА_8 та ОСОБА_10 згідно ст. 89 КК України несудимі. Обвинувачений ОСОБА_9 немає постійного місця проживання, перебуває на обліку в наркологічному кабінеті Долинської ЦРЛ з діагнозом розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання. Ухвалити новий вирок, яким визнати винними ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України та призначити покарання: ОСОБА_8 ст. 186 за ч. 2 КК України 4 роки позбавлення волі, ОСОБА_9 4 роки позбавлення волі, та ОСОБА_10 4 роки позбавлення волі.

В апеляційній інстанції :

- прокурор підтримав доводи апеляційної скарги та просив їх задовольнити;

- обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та їх захисники просили в задоволенні апеляційної скарги прокурора відмовити, вирок суду залишити без змін.

З`ясувавши обставини провадження, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ст.186 ч. 2 КК України, а також правильність кваліфікації їх дій в апеляційній скарзі не оскаржуються, тому в цій частині апеляційним судом не перевіряються.

Апеляційні доводи прокурора про м`якість покарання обвинувачених колегія суддів визнає необґрунтованими.

В апеляційній скарзі прокурора ставиться питання про посилення покарання обвинуваченим з 2,5-3 років до 4 років позбавлення волі. Прохання про таке незначне збільшення строку позбавлення волі не є істотним посиленням їх покарання і тому не може бути підставою для скасування оскарженого вироку за м`якістю покарання і ухвалення нового вироку апеляційним судом.

Призначене обвинуваченим покарання не явно м`яким, яке б давало безсумнівну підставу для скасування вироку в цій частині.

Апеляційна вимога прокурора про призначення трьом обвинуваченим нового покарання у виді 4 років позбавлення волі не може бути задоволена, оскільки однакове покарання трьом обвинуваченим порушує загальні принципи визначення покарань його справедливість й індивідуальність залежно від обставин справи, даних про їх особу, їх ролі у вчиненому.

Суд, призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в повній мірі врахував вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, згідно яких, особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею та іншими особами нових злочинів з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд, призначивши обвинуваченим реальні строки позбавлення волі, виконав мету та завдання інституту кримінального покарання. Покарання, яке призначено вироком суду за вчинений злочин, буде достатнім для їх виправлення і запобігання нових злочинів.

Доводи прокурора про безпідставність застосування ст. 69 ККУ колегія суддів вважає необґрунтованими.

Стаття 69 ККУ передбачає можливість суду при наявності кількох пом`якшуючих покарання обставин та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого і з врахуванням обставин події та даних про особу винних призначити більш м`яке покарання, ніж передбачене законом.

Суд дотримався вказаної вимоги закону.

Призначаючи обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ст. 186 ч. 2 КК України, суд врахував тяжкість вчиненого, дані про особу винних та ряд обставин, що пом`якшують їх покарання : повне визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої злочином шкоди, пробачення і прохання потерпілого не позбавляти їх волі. Крім того, слід визнати, що обвинувачені ОСОБА_15 і ОСОБА_16 вважаються несудимими.

Суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про можливість й доцільність призначити обвинуваченим покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, застосувавши ст. 69 КК України і належно обґрунтував це наявністю вищеназваних пом`якшуючих обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутністю обтяжуючих покарання обставин, врахував думку потерпілого, який просив суворо їх не карати та не позбавляти волі, а також даними про особу винних, зокрема, обвинувачений ОСОБА_15 є батьком 3 неповнолітніх дітей, позитивно характеризується, немає судимості; обвинувачений ОСОБА_17 утримує неповнолітню дитину, позитивно характеризується, виконував другорядну роль; обвинувачений ОСОБА_16 позитивно характеризується, немає судимості, виконував другорядну роль.

Враховуючи наведене, колегія суддів прийшла до переконання, що апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, вирок суду щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила :

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, вирок Долинського районного суду від 2 квітня 2018 року щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими в той же строк з дня вручення їм її копії.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_3