Справа № 510/1690/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.09.18 року м. Рені

Слідчий суддя Ренійського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

- за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Ренійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :
Слідчий СВ Ренійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 звернулась до суду із клопотанням про накладення арешту на:

ліскові сітки в кількості 25 (двадцяти п`яти) штук: довжиною -50 м., висотою 1,7 м., вічко 50 мм 10 (десять) одиниць; довжиною -50 м., висотою 1,7 м., вічко 55 мм 10 (десять) одиниць; довжиною -50 м., висотою 3 м., вічко 55 мм 5 (п`ять) одиниць;

гумовий човен зеленого кольору марки «Barke» - 1 (одна) одиниця,

-які були вилучені 14.09.2018р. в Ізмаїльському підрозділі Одеського рибоохоронного патруля та передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Ренійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області.

Як виходить з наданого суду клопотання, 10.07.2018р. о 04.30 год. ОСОБА_5 , маючи умисел, спрямований на незаконний вилов риби, знаходячись на озері Кугурлуй на трасі Одеса-Рені між великим автомобільним мостом та с.Новосільське Ренійського району Одеської області, у порушення п.3.15 «Правил любительського і спортивного рибальства», затверджених наказом №19 від 15.02.1999р. Державного комітету рибного господарства України, згідно якого «…забороняється лов водних живих ресурсів із застосуванням промислових та інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань…», не маючи спеціального дозволу, передбаченого п. 3.5 зазначених Правил, використовуючи заборонені знаряддя рибного лову, а саме ліскові сітки в кількості 25 штук, незаконно виловив наступну рибу: карась 135 шт.; сазан 23 шт.; окунь 26 шт.; лящ 3 шт.

Згідно додатка №1 постанови КМУ №1209 від 21.11.2011р. «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів» розрахунок вартості риби за 1 шт. складає: карась 135 шт. Х 17 грн.=2295 грн. 00 коп.;сазан 23 шт.Х 306 грн. = 7038 грн. 00 коп.; окунь -26 шт. Х 17 грн.=442 грн. 00 коп.; лящ 3 шт. Х 170 грн. = 510 грн. 00 коп.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 заподіяв рибним запасам України збитки на загальну суму 10285 грн. 00 коп.

Вищевказаний факт порушення був виявлений працівниками Одеського рибоохоронного патруля.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.09.2018р. за № 0000380 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.

В ході проведення слідчих дій по вищевказаному кримінальному провадженню, під час проведення огляду предметів в Ізмаїльському підрозділі Одеського рибоохоронного патруля були вилучені: ліскові сітки в кількості 25 (двадцяти п`яти) штук: довжиною -50 м., висотою 1,7 м., вічко 50 мм 10 (десять) одиниць; довжиною -50 м., висотою 1,7 м., вічко 55 мм 10 (десять) одиниць; довжиною -50 м., висотою 3 м., вічко 55 мм 5 (п`ять) одиниць; гумовий човен зеленого кольору марки «Barke» - 1 (одна) одиниця,- які були передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Ренійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області. Ці предмети визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Беручи до уваги все вищевикладене, слідчий зазначає, що вищевказані об`єкти по даному кримінальному провадженню мають значення речових доказів, підлягають огляду, як речові докази, можуть бути предметом конфіскації, з метою повного, всебічного та неупередженого дослідження всіх обставин справи, враховуючі реальну можливість зацікавлених осіб знищити їх, сховати, просить суд накласти арешт на вищевказане майно.

Слідчий у судове засідання не явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не є перешкодою для розгляду клопотання.

Дослідивши додані до клопотання матеріали, перевіривши доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);)розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч. 3 ст. 171 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З урахуванням положень ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Як вбачається з витягу по кримінальному провадженню №0000380 від 07.09.2018р., до ЄРДР внесені данні про злочин з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 249 КК України, який є злочином невеликої тяжкості.
З матеріалів, які надані слідчим в обґрунтування клопотання про накладення арешту на вилучене майно, слідчий суддя вбачає наявність вчинення суспільно небезпечного діяння, а щодо речових доказів ліскових сіток та гумового човна - реальну можливість зацікавлених осіб знищити, приховати їх. Тому, з метою запобігання вищевказаних можливостей щодо речових доказів, з метою їх збереження доцільно накласти на них арешт.

На підставі викладеного, керуючись ст. 98, 132, 170 - 173, ст. 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
Клопотання СВ Ренійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , про арешт майна задовольнити.

З метою збереження речових доказів - накласти арешт на майно, яке визнане речовими доказами по кримінальному провадженню №0000380 від 07.09.2018р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, а саме на:

-ліскові сітки в кількості 25 (двадцяти п`яти) штук: довжиною -50 м., висотою 1,7 м., вічко 50 мм 10 (десять) одиниць; довжиною -50 м., висотою 1,7 м., вічко 55 мм 10 (десять) одиниць; довжиною -50 м., висотою 3 м., вічко 55 мм 5 (п`ять) одиниць;

-гумовий човен зеленого кольору марки «Barke» - 1 (одна) одиниця,

-які були вилучені 14.09.2018р. в Ізмаїльському підрозділі Одеського рибоохоронного патруля та передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Ренійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області.

На ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляція до Апеляційного суду Одеської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1