Ухвала
Іменем України
21 червня 2018 року

м. Київ

Справа № 754/5141/18
Провадження № 51-6633впс18

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_6 про направлення кримінального провадження № 0000084 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 3 ст. 15, пунктами 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, та звернення Деснянського районного суду м. Києва у формі ухвали від 4 червня 2018 року, про визначення підсудності вказаного кримінального провадження,

в с т а н о в и в:
До Верховного Суду в порядку ст. 34 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) надійшло клопотання захисника ОСОБА_6 про направлення кримінального провадження щодо ОСОБА_7 з Деснянського районного суду м. Києва до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів.

На обґрунтування своїх вимог захисник посилається на те, що згідно з обвинувальним актом кримінальні правопорушення, в яких обвинувачується ОСОБА_7 , вчинено у м. Кишиневі Республіки Молдова, а тому це кримінальне провадження направлено до Деснянського районного суду м. Києва з порушенням правил територіальної підсудності, у зв`язку з чим його необхідно передати до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів.
На адресу Верховного Суду із Деснянського районного суду м. Києва надійшли матеріали вказаного кримінального провадження з ухвалою суду щодо визначення підсудності за судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.15, п.п. 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України на території Молдови, а місце вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 257 КК України, в обвинувальному акті не зазначено.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_6 , який вважав за необхідне задовольнити його клопотання, доводи прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення клопотання та звернення суду, дослідивши матеріали кримінального провадження і перевіривши наведені доводи, суд дійшов висновку, що клопотання та звернення місцевого суду задоволенню не підлягають з таких підстав.

Частиною 1 ст. 34 КПК передбачено вичерпний перелік підстав для передачі кримінального провадження на розгляд іншого суду.
Зокрема, кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо: 1) до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності; 2) після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити склад суду для судового розгляду; 3) обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження; 4) ліквідовано суд або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який здійснював судове провадження.
Крім того, до почату судового розгляду у виняткових випадках кримінальне провадження з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження може бути передано на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків, а також у разі неможливості здійснювати відповідним судом правосуддя (зокрема, надзвичайні ситуації техногенного або природного характеру, епідемії, епізоотії, режим воєнного, надзвичайного стану, проведення антитерористичної операції).
Однак захисник у клопотанні не наводить обґрунтування та підстав, передбачених вказаною статтею, для передачі кримінального провадження щодо ОСОБА_7 з Деснянського районного суду м. Києва до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також не зазначає, до якого саме суду його слід направити.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 32 КПК кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити не можливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Як убачається зі змісту обвинувального акта, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів, більш тяжкий та останній за часом з яких скоєно у м. Кишиневі Республіки Молдова.
Досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні здійснювалось та закінчено Головним слідчим управлінням Національної поліції України, яке територіально знаходиться в Печерському районі м. Києва.
Але обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 направлено до Деснянського районного суду м. Києва.
Відповідно, у цьому випадку необхідно з`ясувати питання про дотримання правил територіальної підсудності у зв`язку з направленням кримінального провадження щодо ОСОБА_7 до Деснянського, а не до Печерського районного суду м. Києва, тобто судів, які знаходяться в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції.
Водночас, положеннями ч. 2 ст. 34 КПК визначена компетенція відповідного суду апеляційної інстанції щодо передачі кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції. Разом із тим, ч. 3 вказаної статті передбачено повноваження Верховного Суду щодо вирішення питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів.
Тобто питання про дотримання правил територіальної підсудності під час надходження кримінального провадження до суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції є предметом перевірки саме апеляційного, а не касаційного суду.
З огляду на викладене, враховуючи зміст положень статей 32, 34 КПК, суд не вбачає підстав для направлення кримінального провадження щодо ОСОБА_7 з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а виняткових випадків, визначених ч. 1 цієї ж статті, у клопотанні захисника не зазначено.

Окрім того, якщо таке питання ініціюється судом, то згідно з ч. 3 ст. 34 КПК України воно може бути розглянуто Верховним Судом виключно за поданням суду апеляційної інстанції. Звернувшись безпосередньо до Верховного Суду, Деснянський районний суду м. Києва порушив закріплений у КПК України принцип інстанційності при вирішенні питання про направлення кримінального провадження до іншого суду.
До того ж у зверненні суду першої інстанції порушується питання про визначення підсудності вказаного кримінального провадження, що не входить до компетенції касаційного суду.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що клопотання захисника ОСОБА_6 та звернення Деснянського районного суду м. Києва у формі ухвали від 4 червня 2018 року слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 32, 34 КПК України, Суд
п о с т а н о в и в:
клопотання захисника ОСОБА_6 про направлення кримінального провадження № 0000084 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 3 ст. 15, пунктами 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів та звернення Деснянського районного суду м. Києва у формі ухвали від 4 червня 2018 року про визначення підсудності вказаного кримінального провадження залишити без задоволення.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3