АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1-83/2011 Номер провадження 11-кп/786/884/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 29 травня 2018 року.

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 29 травня 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зняття судимості за вироком Київського районного суду м. Полтави від 19.01.2011 року, яким вона визнана винуватою та засуджена за вчинення злочинів, передбачених ч.ч.2,3 ст. 185, ч.ч.1,2 ст. 309, ч.2 ст. 307 КК України та на підставі ст.ст. 70.71 КК України за сукупністю вироків визначено остаточно покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців без конфіскації майна, 04.09.2013 року умовно-достроково звільнена з невідбутим терміном покарання 10 місяців 19 днів.

Ухвалюючи рішення суд зазначив, що Законом України «Про Національне антикорупційне бюро України» №1698-VІІ від 14.10.2014 року ст. 91 КК України було доповнено частиною другою та відповідно до ч. 2 ст. 91 КК України зняття судимості до закінчення строків, передбачених ст. 89 КК України не допускається у випадках засудження за умисні тяжкі та особливо тяжкі злочини. На момент внесення змін до ст. 91 КК України, тобто 14.10.2014 року, ОСОБА_8 не відбула половину строку зазначеного в ч. 3 ст. 89 КК України для зняття судимості, а тому не мала права на зняття судимості достроково.

У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання ОСОБА_8 про зняття судимості.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає про неправильне застосування судом першої інстанції Закону України про кримінальну відповідальність, а саме, положень ст.91КК України в реакції Закону №1698-VII від 14.10.2014 року, які погіршують становище ОСОБА_8 , а тому згідно з ч.2 та ч.4 ст.5 КК України не мають зворотної дії в часі.

Заслухавши суддю-доповідача, засуджену ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 про законність судового рішення, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як встановив суд першої інстанції ОСОБА_8 визнана винуватою та засуджена вироком Київського районного суду м. Полтави від 19 січня 2011 року за вчинення злочинів, передбачених ч.ч.2,3 ст. 185, ч.ч.1,2 ст. 309, ч.2 ст. 307 КК України та на підставі ст.ст. 70,71 КК України за сукупністю вироків визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки та 6 місяців без конфіскації майна. Звільнена 04.09.2013 року умовно-достроково з невідбутим терміном покарання 10 місяців 19 днів.

05.12.2017 року ОСОБА_8 звернулась до суду із заявою про зняття з неї судимості, в якій вказувала, що з дня відбуття нею покарання минуло більше ніж половина строку, зазначеного у ст. 89 КК України. Зазначала, що в даний час повністю змінила своє ставлення до життя, суспільства, цінності, усвідомила свою провину у вчиненому злочині, її поведінка є зразковою, за час перебування під адміністративним наглядом громадський порядок не порушувала, знята з диспансерного нагляду Полтавського наркологічного диспансера, знаходиться в зареєстрованому шлюбі, виховує двох малолітніх дітей, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, займається господарством, приймає активну участь у громадському житті вулиці. А тому вважала, що наявні всі підстави, передбачені ст.91 КК України для зняття судимості до закінчення строків, визначених у ст.89 КК України.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_8 засуджена за вчинення тяжких злочинів, а тому відповідно до вимог ч.2 ст.91 КК України зняття судимості до закінчення строків, зазначених у ст.89 КК України, не допускається.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується.

Згідно з ч.2 ст.4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом України про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно з ч.2 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Законом України "Про Національне антикорупційне бюро України" № 1698-VII від 14.10.2014 року статтю 91 КК України було доповнено частиною другою, згідно з якою зняття судимості до закінчення строків, зазначених у статті 89 цього Кодексу, не допускається у випадках засудження за умисні тяжкі та особливо тяжкі, а також корупційні злочини.

Отже, вказаним законом, який набрав чинності після вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень і навіть після її умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, було погіршено її становище шляхом виключення можливості дострокового зняття судимості.

А тому відповідно до принципу ретроактивності положення ч.2 ст.91 КК України, які набрали законної сили 25.01.2015 року, не мають зворотної дії в часі і поширюватися на ОСОБА_8 не можуть, про що обґрунтовано зазначає в апеляційній скарзі захисник.

Згідно з ч.1 ст.88 КК України особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.91 КК України, якщо особа після відбуття покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довела своє виправлення, то суд може зняти з неї судимість до закінчення строків, зазначених у статті 89 КК України.

Як вбачається із матеріалів, долучених до клопотання про дострокове зняття судимості, ОСОБА_8 після звільнення з місць позбавлення волі вийшла заміж та народила дитину у шлюбі (т.5., а.с.90-91). На момент звернення до суду з заявою про зняття судимості перебувала у відпустці по догляду за дитиною. За повідомленням Спостережної комісії виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради відносно ОСОБА_8 після звільнення з місць позбавлення волі було встановлено громадський нагляд, під час якого остання виконувала всі рекомендації комісії (т.5, а.с.96). За повідомленням відділення поліції №1 Полтавського ВП ГУНП України в Полтавській області ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності не притягувалась, повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення не отримувала (т.5., а.с. 97). За місцем проживання характеризується позитивно (т.5, а.с. 170).

Сторонами кримінального провадження під час розгляду заяви ОСОБА_8 про дострокове зняття судимості у суді першої та апеляційної інстанцій не надано доказів, які б указували на неналежну поведінку засудженої.

Таким чином, враховуючи виключно позитивні характеристики ОСОБА_8 та відсутність негативної інформації про засуджену, колегія суддів приходить до висновку що остання своєю поведінкою довела своє виправлення, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення заяви засудженої про дострокове зняття судимості за вироком Київського районного суду м. Полтави від 19.01.2011 року.

Керуючись ст.91 КК України, ст.ст.404, 405, 407, 409, 538 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити.

Скасувати ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 29 травня 2018 року відносно ОСОБА_8 та ухвалити нову ухвалу, якою клопотання ОСОБА_8 задовольнити.

Зняти судимість із ОСОБА_8 за вироком Київського районного суду м. Полтави від 19 січня 2011 року до закінчення строку судимості.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя : ОСОБА_2

Судді : ОСОБА_3

ОСОБА_4