233 № 233/3780/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2018 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000107 від 25 березня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України,-
В С Т А Н О В И В:

10 липня 2017 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000107 від 25 березня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2018 року ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 08 липня 2018 року включно.

Прокурором в судовому засіданні заявлено письмове клопотання про продовження дії обраного відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, оскільки ризики, що були наявні на час обрання запобіжного заходу не відпали та процесуальна поведінка обвинуваченого не може бути забезпечена шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти продовження відносно ОСОБА_7 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили застосувати більш м`який запобіжний захід, такий як домашній арешт.

Захисник ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечували проти продовження відносно ОСОБА_7 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили застосувати більш м`який запобіжний захід, такий як домашній арешт.

Обговоривши з учасниками кримінального провадження заявлене прокурором клопотання, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 вказаної статті Закону.

При вирішенні питання щодо запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд, відповідно до вимог ст. 178 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Частиною 1 ст. 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Крім того, суд враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Так, відповідно до п. 63 рішення Європейського суду з прав людини у Справі «Доронін проти України» від 19.02.2009 року суд зауважує, що, згідно з пунктом 3 статті 5 зі спливом певного часу подальше існування обґрунтованої підозри перестає само по собі бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для подальшого тримання такої особи під вартою. До того ж, такі підстави мають бути чітко вказані національними судами.

Також, в статті 9 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права (ратифікований Українською РСР 19 жовтня 1973 року) зазначено, що утримання під вартою осіб, які чекають судового розгляду, не повинно бути загальним правилом, та їх звільнення може здійснюватися в залежності від надання гарантій явки в суд.

З Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 року № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до КПК України» вбачається, що при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Так, згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, яке згідно з ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості. Кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 розглядається тривалий час, а саме: з 10 липня 2017 року перебуває в провадженні суду на стадії судового розгляду.

В судовому засіданні прокурором не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 .

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це суду. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю. Строк дії ухвали суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Оцінивши в сукупності обставини, передбачені ст. 187 КПК України, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує, у разі визнання ОСОБА_7 винуватим; вік обвинуваченого, наявність місця реєстрації на території Донецької області; відсутність повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини та фактичний строк тримання під вартою, з дня затримання з 25.05.2017 року, суд дійшов висновку, що усунення існуючих ризиків і забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 можливе й при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із покладенням на обвинуваченого, обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Таким чином, суд вважає за доцільне змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 з тримання під вартою на домашній арешт без застосування електронних засобів контролю, поклавши на обвинуваченого, обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 331 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Змінити запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з тримання під вартою на домашній арешт без застосування електронних засобів контролю, звільнивши його негайно з під варти з залу суду.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

1) З`являтися на виклик суду для проведення судового розгляду;

2) Не відлучатися з м. Костянтинівка Донецької області без дозволу суду, повідомляти суд про зміну місця мешкання, роботи, навчання;

3) Заборонити обвинуваченому ОСОБА_7 , залишати житло за місцем його мешкання за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово, крім виходу на роботу;
4) Заборонити обвинуваченому ОСОБА_7 спілкуватися з потерпілими ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та свідками у даному кримінальному провадженні;
5) Здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право виїзду з України і в`їзду в Україну.
Виконання ухвали доручити Костянтинівському ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора ОСОБА_10 .

Ухвала підлягає негайному виконанню органом Національної поліції.

Строк дії ухвали до 05 вересня 2018 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1