Справа № 296/5835/18
Вирок
Іменем України

01 серпня 2018 року м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі:

головуючої судді: ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання : ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

потерпілої: ОСОБА_4

обвинуваченого : ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

розглянув у підготовчому судовому засіданні в м.Житомирі кримінальне провадження №0002306 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого в м.Житомирі, громадянина України, освіта середня, не працює, не одружений, проживає: АДРЕСА_1 , раніше судимий :

05.12.2016 року Богунським районним судом м.Житомира за ч.2 ст.185 КК України на 2 роки обмеження волі; звільнений 02.03.2017 року у зв`язку з відбуттям покарання;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Згідно обвинувального акта, 08.06.2018 року близько 14 год. 00 хв. ОСОБА_5 , перебував у тролейбусі №2275, маршрут руху №1, що рухався по вул.Київській в м. Житомирі від зупинки громадського транспорту Центральний Універмаг до зупинки громадського транспорту Торгівельний центр Глобал, де помітив раніше незнайому йому ОСОБА_4 .
В цей час та місці у ОСОБА_5 , виник злочинний умисел на крадіжку гаманця, що лежав у пакеті ОСОБА_4 та належить останній.
Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, в цей же час та місці ОСОБА_5 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються непоміченими, таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу викрав із пакету гаманець чорного кольору, в середині якого знаходилися грошові кошти в сумі 345 грн. 90 коп. та ключі від квартири, спричинивши ОСОБА_4 матеріального збитку на вказану суму.
Утримуючи при собі викрадене майно, ОСОБА_5 зник з місця події та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд.
Своїми умисними діями, які виразились таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.
14.06.2018 року в м.Житомирі між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 з участю захисника ОСОБА_6 укладено угоду про примирення, у відповідності до вимог ст.471 КПК України

Згідно даної угоди обвинувачений визнав свою винуватість за вказаною в обвинувальному акті статтею КК України, відшкодував спричинену шкоду. Також вказаною угодою визначено та узгоджено вид та розмір покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 : за ч.2 ст.185 КК України у виді арешту строком на 5 місяців. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України визнав та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст.473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, підтримав угоду, укладену між ним та потерпілою.

Захисник ОСОБА_6 підтримав правову позицію обвинуваченого та просив затвердити угоду на узгоджених умовах.

Потерпіла в судовому засіданні угоду підтримала та ствердила, що матеріальних претензій до обвинуваченого не має, спричинена шкода їй відшкодована в повному обсязі.

Прокурор висловив думку про затвердження угоди, оскільки її умови відповідають вимогам закону.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Згідно ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.185 КК України, який згідно ст.12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості.

Судом з`ясовано, що обвинувачений розуміє права визначені абзацом 1-4 п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом з`ясовано, що потерпіла розуміє наслідки затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Суд приходить висновку, що дана угода відповідає вимогам КПК України та може бути затверджена і на ній може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать його вимогам, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов"язань, встановлені фактичні підстави для визнання винуватості.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує, що обставинами, які пом"якшують покарання є щире каяття. Обставиною, яка обтяжує покарання є вчинення злочину щодо особи похилого віку.

ОСОБА_5 судимий, після звільнення з місць обмеження волі знову вчинив умисний корисливий злочин. За місцем проживання посередньо характеризується, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває. Згідно повідомлення обласного наркологічного диспансера, ОСОБА_5 встановлено діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності.

З врахуванням встановлених обставин справи та особи винуватого, суд вважає можливим призначити ОСОБА_5 узгоджене сторонами покарання у виді арешту на 5 місяців.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід залишити у вигляді тримання під вартою.

Початок строку відбуття покарання обчилювати з моменту затримання ОСОБА_5 в порядку ст.208 КПК України 08.06.2018 року.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 394, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 , укладену 14 червня 2018 року по кримінальному провадженню №0002306 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання 5 (п`ять) місяців арешту.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_5 залишити у вигляді тримання під вартою.

Початок строку відбуття покарання обчислювати з моменту затримання ОСОБА_5 в порядку ст.208 ПКП України 08 червня 2018 року.

Речові докази: гаманець, гроші, пластикову картку, ключі, талон проходження флюорографії, які повернені потерпілій, залишити останній.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1