Справа № 473/2446/18
Номер провадження 1-в/473/208/2018

УХВАЛА
іменем України

"13" серпня 2018 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника засудженого - адвоката ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенська клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеса, громадянина України, освіта повна вища, до засудження мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого, засудженого 19 травня 2006 року Апеляційним судом міста Києва за ч.1 ст.263, п.8 ч.2 ст.115 КК України із застосуванням ч.1 ст.70 КК України до 15 років позбавлення волі, якому ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 вересня 2016 року зараховано, з урахуванням вимог ч.5 ст.72 КК України, строк попереднього ув`язнення з 01 червня 2005 року по 28 листопада 2006 року, у строк відбування основного покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відбуває покарання у вигляді позбавлення волі в державній установі «Вознесенська ВК №72»,
про зарахування строку з 30 листопада 2017 року по 30 травня 2018 року, як строку попереднього ув`язнення, у строк відбування основного покарання з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі,

В С Т А Н О В И В :

Вироком Апеляційного суду міста Києва від 19 травня 2006 року, залишеним без змін ухвалою Верховного Суду України від 28 листопада 2006 року ОСОБА_5 був визнаний винним в скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.263, п.8 ч.2 ст.115 КК України та на підставі ч.1 ст.70 КК України йому було призначено основне покарання у вигляді 15 років позбавлення волі.
Засуджений відбуває покарання у вигляді позбавлення волі в державній установі «Вознесенська ВК №72».
Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 вересня 2016 року йому зараховано, з урахуванням вимог ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року №838-VІІІ, який набрав чинності з 24 грудня 2015 року, строк попереднього ув`язнення з 01 червня 2005 року по 28 листопада 2006 року, у строк відбування основного покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалою Верховного Суду України від 30 листопада 2017 року було відкрито провадження у справі щодо ОСОБА_5 за його заявою про перегляд Верховним Судом України вироку Апеляційного суду міста Києва від 19 травня 2006 року та ухвали Верховного Суду України від 28 листопада 2006 року.
В подальшому справу було передано на розгляд до Великої Палати Верховного Суду.
Постановою Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року заяву ОСОБА_5 про перегляд вироку Апеляційного суду міста Києва від 19 травня 2006 року та ухвали Верховного Суду України від 28 листопада 2006 року залишено без задоволення.
Засуджений ОСОБА_5 , вказуючи на те, що строк його тримання під вартою в установі попереднього ув`язнення за період здійснення провадження з перегляду судових рішень, а саме з 30 листопада 2017 року по 30 травня 2018 року є строком попереднього ув`язнення, просить суд зарахувати йому цей в строк відбування покарання, з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.
В судове засідання з розгляду клопотання засуджений ОСОБА_5 не доставлений в зв`язку з відсутністю на це згоди Апеляційного суду Миколаївської області за яким останній рахується.
Суд відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України та з врахуванням обставин, що склалися, встановлених законом скорочених строків розгляду клопотання, вважав можливим провести розгляд клопотання без участі засудженого ОСОБА_5 , однак за участю його захисника.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення клопотання ОСОБА_5 заперечував, вказуючи на відсутність законних підстав для його задоволення.
Захисник засудженого ОСОБА_4 в судовому засіданні просив клопотання задовольнити.
Аналізуючи клопотання засудженого ОСОБА_5 , суд виходить з наступного.
Ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року №838-VІІІ, який набрав чинності з 24 грудня 2015 року та діяв до 20 червня 2017 року передбачала, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
При цьому правила зарахування строку попереднього ув`язнення застосовуються у період дії цієї норми при засудженні осіб до позбавлення волі.
Проте 18 травня 2017 року Законом України №2046-VІІІ «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», який набрав чинності 21 червня 2017 року, ч.5 ст.72 КК України викладено в новій редакції, згідно якої попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у ч.1 ст.72 КК України.
Отже, є таким, що не ґрунтується на законі клопотання засудженого в частині зарахування після набрання чинності Законом України від 18 травня 2017 року №2046-VІІІ строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Аналогічні роз`яснення надав Верховний Суд в постановах: від 01 березня 2018 року у справі № 759/19973/15-к та від 13 березня 2018 року у справі № 440/853/17, в яких вказав, що один і той же строк попереднього ув`язнення по 20 червня 2017 року зараховується з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а вже з 21 червня 2017 року зараховується за правилами ч.5 ст.72 КК у редакції ЗУ № 2046-VIII (відповідно до принципу прямої дії закону) один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Відповідно до ч.2 ст.5 КК, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Зворотна дія закону означає, що новий закон застосовується як до тих фактів і правовідносин, як виникли чи продовжують існувати після набрання цим актом законної сили, так і тих, що існували до цього. Водночас цей принцип не може тлумачитися як такий, що забороняє пряму дію закону, тобто дію або застосування цього закону до фактів і правовідносин, які виникли або тривають після набрання законом чинності. Оскільки попереднє ув`язнення має триваючий у часі характер і застосовувалося до 20 червня 2017 року включно (тобто під час дії ч.5 ст.72 КК в редакції ЗУ № 838-VIII, який визначав правило зарахування попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі), так і після того, починаючи з 21 червня 2017 року (коли набрав чинності Закон України № 2046-VIII, яким ч.5 ст.72 КК викладена в новій редакції, що передбачає зарахування попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі), судом було прийнято рішення про зарахування засудженому періоду попереднього ув`язнення, який мав місце до 20 червня 2017 року включно, за правилами ч.5 ст.72 КК у редакції Закону України № 838-VIII (з урахування принципу заборони зворотної дії закону, який «іншим чином погіршує становище особи»), а періоду попереднього ув`язнення, який тривав, починаючи з 21 червня 2017 року, за правилами ч.5 ст.72 КК у редакції Закону України № 2046-VIII (відповідно до принципу прямої дії закону).
Водночас постановою Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі №180/746/16-к визначено, що правило зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі не можна вважати таким, що визначає караність або інші кримінально-правові наслідки діяння в розумінні ч.2 ст.4 КК України. Таким чином, ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону від 26.11.2015 р.) не застосовується після набрання 21 червня 2017 року чинності новою редакцією даної норми. Отже, попереднє ув`язнення зараховується у строк покарання (як день за два) лише на час дії вказаного Закону, тобто до 21 червня 2017 року.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про зарахування строку з 30 листопада 2017 року по 30 травня 2018 року, як строку попереднього ув`язнення, у строк відбування основного покарання з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі відмовити.

Апеляції на ухвалу може бути подано до Апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суду Миколаївської області протягом 7 /семи/ днів з дня вручення копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1