АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2018 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
суддів ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 13.06.2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено йому покарання у вигляді одного року обмеження волі та позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до ст.ст. 75,76 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування основного призначеного покарання з іспитовим строком на один рік з покладенням на нього обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
На підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання.
В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він 12.08.2017, близько 23 год. 30 хв., керуючи технічно-справним автомобілем «Тойота Камрі» д.н. НОМЕР_1 та рухаючись по вул. Набережно-Рибальській у напрямку пр. Г. Сталінграда у м. Києві, в порушення вимог п. 2.3 б) Правил дорожнього руху України, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, в порушення вимог п. 10.1 цих же Правил, змінюючи напрямок руху, не переконався, що це буде безпечно, в порушення вимог п. 13.1 ПДР України, не вибрав безпечний інтервал, в результаті чого поблизу зупинки громадського транспорту «пр. Московський» за вказаною вище адресою, допустив зіткнення із мотоциклом «Дукаті» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_9 , що рухався проїзною частиною вул. Набережно-Рибальської у напрямку пр. Г. Сталінграду в м. Києві. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажирка мотоцикла «Дукаті» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_6 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок суду першої інстанції в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, зменшивши її розмір на користь потерпілої ОСОБА_6 не менше ніж на 10 000 грн. та відмовити в задоволенні стягнення моральної шкоди на користь ОСОБА_9 , оскільки він не є потерпілим у кримінальному провадженні.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу захисник зазначає, що при стягненні моральної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_6 суд не врахував відшкодування шкоди обвинуваченим у розмірі 10 000 грн., тяжкість тілесних ушкоджень та тривалість лікування потерпілої, а також ту обставину, що ОСОБА_7 є інвалідом.
Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Ухвалюючи обвинувальний вирок щодо ОСОБА_7 суд першої інстанції розглянув цивільні позови ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , задовольнив їх частково та стягнув на користь потерпілої ОСОБА_6 моральну шкоду у розмірі 50000 грн. та на користь ОСОБА_9 моральну шкоду у розмірі 5000 грн. У задоволенні решти цивільних вимог ОСОБА_6 і ОСОБА_9 суд відмовив.
Своє рішення суд обґрунтував тим, що під час зіткнення було пошкоджено належний ОСОБА_9 мотоцикл, сам водій зазнав фізичного болю та моральних страждань. Пасажирка мотоцикла ОСОБА_6 отримала під час зіткнення ушкодження здоров`я, що призвело до моральних страждань, життєвих змін та потребує додаткових зусиль для відновлення попереднього стану здоров`я. При цьому доказів, які б підтверджували розмір матеріальних збитків, цивільним позивачем та потерпілою не надано.
В ході судового розгляду кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_6 і ОСОБА_9 зазнали втрат немайнового

характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань.
Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди, суд належним чином врахував характер та обсяг страждань, які зазнали потерпіла і цивільний позивач, а тому підстав для зменшення стягнення за цивільним позовом потерпілої колегія суддів не вбачає.
Доводи апеляційної скарги про відсутність у ОСОБА_9 права на пред`явлення цивільного позову є безпідставними, оскільки суперечать змісту ч.1 ст.128 КПК України, яка надає право подавати цивільний позов у кримінальному провадженні не лише потерпілим, а і будь-яким особам, яким кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди.
Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом 10 000 грн. відшкодованих ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_6 є безпідставними, оскільки, як встановлено в судовому засіданні апеляційного суду, вказана сума передавалась потерпілій як часткове відшкодування витрат на лікування, а тому не може бути врахована при визначення розміру моральної шкоди.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Оболонського районного суду м. Києва від 13.06.2018 року щодоОСОБА_7 без змін.
Ухвала Апеляційного суду міста Києва може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3