Справа № 592/9011/16-к
Провадження № 1-кп/592/63/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2018 року м. Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ковпаківського районного суду м. Суми матеріали кримінального провадження № 001477 щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, українця, громадянина України, невійськовозобов`язаного, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, розлученого, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку ст. 89 КК України не маючого судимості,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України,

з участю прокурора Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_7 , -

встановив:

ОСОБА_5 протягом тривалого часу проживав в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своєю матір`ю ОСОБА_8 1941 р. народження, та бабусею ОСОБА_9 , 1914 р. народження, яка була прикута до ліжка та потребувала постійного догляду.

24 березня 2016 року ОСОБА_5 протягом всього дня разом зі своїм сусідом ОСОБА_10 вживали спиртні напої і закінчили пиячити вже 25 березня 2016 року приблизно о 01 год. ночі. Після цього ОСОБА_5 пішов додому за вище вказаною адресою, де в своїй кімнаті ліг відпочивати. В цей час ОСОБА_9 при спробі встати з ліжка впала на підлогу. Почувши це, ОСОБА_8 покликала на допомогу ОСОБА_5 , щоб останній підняв ОСОБА_9 на ліжко.

ОСОБА_5 відгукнувся на прохання матері; зайшов до кімнати, де перебувала ОСОБА_9 , та підійшов до останньої, обхопив її руками за тулуб і підняв на ліжко, висота якого становила 40 см. При цьому ОСОБА_9 знаходилася в положенні, лежачи на спині. Оскільки ОСОБА_5 перебував у стані алкогольного сп`яніння, то своїми некоординованими діями спричинив фізичний біль ОСОБА_9 , у зв`язку з чим остання висловила своє незадоволення та посварила ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 обурився на слова ОСОБА_9 , зважаючи на те, що вона є тягарем останніх десяти років його життя, потребує постійного догляду, на який він мусить витрачати більшість свого вільного часу, що заважає його особистому життю. Не бажаючи в подальшому доглядати за ОСОБА_9 , ОСОБА_5 вирішив вбити останню, оскільки на його думку лише позбавлення життя ОСОБА_9 може полегшити його особисте життя та життя його хворої матері ОСОБА_8 .

Так, 25 березня 2016 року приблизно о 01 год. 30 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння смерті іншій людині ОСОБА_9 , яка перебувала в безпорадному стані, зумовленому похилим віком (102 роки) і станом здоров`я, та передбачаючи їх настання, за допомогою рук почав стискувати під`язичну кістку та хрящі гортані потерпілої, спричинивши смерть останньої.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи Сумського обласного бюро СМЕ № 267/167 від 26.04.2016 р., смерть ОСОБА_9 , 1914 р. народження, наступила внаслідок механічної асфіксії від стискування органів шиї тупим предметом (не виключено руками), про що свідчать дані судово-медичного дослідження трупа (цяткові крововиливи в конюнктивальну оболонку очей, епікард, корінь язика; чисельні переломи під`язикової кістки та щитоподібного хряща; крововиливи в м`які тканини шиї; крововиливи в стінку глотки; чисельна кількість садна на передній та боковій поверхні шиї).

Обвинувачений ОСОБА_5 визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншої людини.

Встановлені судом обставини підтверджуються показаннями обвинуваченого ОСОБА_5 , який свою вину в скоєному за вказаних вище обставинах визнав повністю та підтвердив суду, що дійсно 25 березня 2016 року приблизно о 01 год. 30 хв. він, перебуваючи в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , не бажаючи в подальшому доглядати за ОСОБА_9 , вирішив вбити останню, оскільки на його думку лише позбавлення життя ОСОБА_9 могло полегшити його особисте життя та життя його хворої матері ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння смерті іншій людині ОСОБА_9 , яка перебувала в безпорадному стані, та передбачаючи їх настання, за допомогою руки почав стискувати шию потерпілої, таким чином позбавив її життя шляхом удушення рукою. Інших тілесних ушкоджень у виді переломів він потерпілій умисно не заподіював. Їх виникнення пояснив падіннями потерпілої з ліжка, яка в силу свого віку і безпорадного стану, робила це неодноразово. Крім того, підіймаючи потерпілу з полу і кладучи на ліжко, він падав на неї усім тілом, від чого також міг ненавмисно заподіяти їй певні тілесні ушкодження.

Крім того, вина ОСОБА_5 повністю доведена зібраними по кримінальному провадженні і дослідженими в судовому засіданні доказами.

Потерпіла ОСОБА_11 показала суду, що у березні 2016 року перед похованням ОСОБА_9 вона бачила на трупі тілесні ушкодження. Також підтвердила суду, що були випадки, коли ОСОБА_9 падала з ліжка, а ОСОБА_5 її підіймав.

Свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 дали суду аналогічні покази.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що за день до смерті ОСОБА_9 він разом із ОСОБА_5 вживали спиртні напої, а 25 березня 2016 року він бачив на трупі ОСОБА_9 тілесні ушкодження. За життя ОСОБА_9 її дочка, ОСОБА_8 , жалілась йому, що ОСОБА_9 страждає на епілепсію та часто падала з ліжка. Те ж саме він чув і від самого ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_15 показала суду, що зі слів ОСОБА_8 їй відомо, що у 2016 році були випадки коли ОСОБА_9 падала з ліжка.

Свідок ОСОБА_16 показала суду, що вона працює дільничним лікарем і десь років два тому коли вона приїздила за викликом, то бачила у ОСОБА_9 на тілі синці, а ОСОБА_8 їй розповідала, що ОСОБА_9 падала з ліжка.

З висновку експерта № 267/167 від 26.04.2016 р. вбачається, що смерть потерпілої настала внаслідок механічної асфіксії від стискування органів шиї тупим предметом (не виключено руками); смерть настала від тривалого (не менш як 4 хвилини) стискуванні шиї тупим предметом, в тому числі й стискуванні під`язичної кістки та хрящів гортані, тілесні ушкодження у вигляді чисельних непрямих переломів під`язичної кістки та щитоподібного хряща мають прямий причинний зв`язок з настанням смерті і кваліфікуються як тяжкі в момент їх заподіяння. Всі тілесні ушкодження, які не мають прямого причинного зв?язку з настанням смерті потерпілої, могли виникнути як при падінні на площину, так і при нанесенні ударів іншою особою. Всі тілесні ушкодження мають ознаки прижиттєвих і виникли в різні проміжки часу. Тілесні пошкодження у вигляді синця та садна ділянки лівої скроні та лівої вилиці виникли за 2-3-4 доби до моменту настання смерті. Тілесне пошкодження у вигляді странгуляційної борозни виникло при стискуванні шкіри в одному місці та перерозтягуванні в іншому місці предметом, який має властивості удавки. Подвійні переломи 6-11 ребер ліворуч скоріш за все виникли від ударної дії стороннього предмету в ділянку спини потерпілої по навколохребтовій лінії ліворуч.

З висновку експерта № 267/167-д від 13.06.2016 р. вбачається, що для проведення додаткової судово-медичної експертизи був наданий диск з відеозаписом слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_5 від 11.05.2016 р., з якого відомо, що ОСОБА_5 розповів, а потім продемонстрував, як він стискував шию потерпілої руками, падав на потерпілу, тим самим стискував їй грудну клітку. Механізм виникнення тілесних пошкоджень, виявлених на трупі ОСОБА_9 , співпадає з механізмом виникнення тілесних пошкоджень, продемонстрованому в ході слідчого експерименту ОСОБА_5 .

З висновку експерта № 267/167-д2 від 15.09.2016 р. вбачається, що жоден з механізмів виникнення тілесних ушкоджень, продемонстрованих при проведенні ситуаційного слідчого експерименту, не може співпадати з механізмом виникнення тілесних пошкоджень, виявлених на трупі ОСОБА_9 . Однак, ймовірніше за все, механізм виникнення тілесних пошкоджень при ситуації № 9 більш за інші підходить до механізму виникнення тілесних пошкоджень, виявлених на трупі ОСОБА_9 .

З висновку судово-психіатричної експертизи № 261 від 23.06.2016 р. вбачається, що ОСОБА_5 на даний час ознак психозу та недоумства не виявляє; в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому правопорушення, досліджуваний також не виявляв ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, а знаходився в стані простого алкогольного сп`яніння; міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час ОСОБА_5 будь-якими психічними захворюваннями не страждає, може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

В судовому засіданні експерт ОСОБА_17 підтвердив можливість виникнення усіх тілесних ушкоджень у потерпілої, окрім перелому під`язичної кістки та хрящів гортані, як внаслідок удару, так і внаслідок падіння; що стосується подвійного перелому 6-11 ребр ліворуч, то зазначив, що скоріш за все цей перелом виник від ударної дії в ділянку спини, але 100 відсоткової відповіді на це не має.

Зі сторони обвинувачення на підтвердження вини ОСОБА_5 надано суду СD-R диск, на якому повинен бути відеозапис ситуаційного слідчого експерименту від 31.08.2016 р., однак в судовому засіданні суд не зміг дослідити відеозапис ситуаційного слідчого експерименту від 31.08.2016 р., у зв?язку з тим, що неможливо проглянути відеозапис на цьому СD-R диску, а іншого відеозапису прокурором суду надано не було.

Органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_5 були кваліфіковані за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, тобто умисне вбивство, вчинене з особливою жорстокістю.

Колегія суддів не погоджується з даною правову кваліфікацію кримінального правопорушення з наступних підстав.

Так, ОСОБА_5 визнав себе повністю винуватим у вчиненні навмисного вбивства гр. ОСОБА_9 . В судовому засіданні надав покази, що позбавив її життя шляхом удушення рукою. У скоєному щиро кається і жалкує. При цьому, ОСОБА_5 не згодний з кваліфікацією його дій за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, оскільки не вчиняв вбивство потерпілої з особливою жорстокістю.

З висновку експерта № 267/167 від 26.04.2016 р. вбачається, що смерть потерпілої настала від механічної асфіксії від стискування органів шиї тупим предметом (не виключено руками), в тому числі стискування під`язичної кістки і хрящів гортані та їх переломів. Тілесні ушкодження у вигляді переломів ребр, ключиць та правої плечової кістки прямого причинного зв`язку з настанням смерті не мають і кваліфікуються як середньої тяжкості. Тілесні ушкодження у виді саден, синців, крововиливів в м`які тканини кваліфікуються як легкі. Усі тілесні ушкодження, які не мають прямого причинного зв?язку із настанням смерті потерпілої, могли виникнути як при падінні на площину, так і при нанесенні ударів іншою особою.

Слід зазначити, що експертом ОСОБА_17 не було визначено, коли саме були заподіяні потерпілій вказані тілесні ушкодження: в день смерті, чи в інший день.

В судовому засіданні експерт ОСОБА_17 підтвердив можливість виникнення усіх тілесних ушкоджень у потерпілої, окрім перелому під`язичної кістки та хрящів гортані, як внаслідок удару, так і внаслідок падіння. Подвійний перелом 6-11 ребр ліворуч скоріш за все виник від ударної дії в ділянку спини, але 100 відсоткової відповіді на це не має.

Така думка експерта узгоджується з поясненнями самого ОСОБА_5 , який в суді повідомив, що інших тілесних ушкоджень у виді переломів він потерпілій умисно не заподіював. Їх виникнення пояснив падіннями потерпілої з ліжка, яка в силу свого віку і безпорадного стану, робила це неодноразово. Крім того, підіймаючи потерпілу з полу і кладучи на ліжко, він падав на неї усім тілом, від чого також міг ненавмисно заподіяти їй певні тілесні ушкодження.

Допитаний в суді свідок ОСОБА_10 показав, що чув від матері ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , що потерпіла страждала на епілепсію і часто падала з ліжка. Те ж саме чув і від самого ОСОБА_5 .

По суті аналогічні покази надала в суді свідок ОСОБА_15 .

Свідок ОСОБА_16 підтвердила, що ОСОБА_8 розповідала їй, як померла падала. Сама ОСОБА_16 неодноразово приходила до місця мешкання потерпілої, як дільничний лікар, і бачила у неї синці.

Під час допиту в суді потерпіла ОСОБА_11 в тому числі показала, що були випадки, коли ОСОБА_9 падала з ліжка, а ОСОБА_5 її підіймав.

Таким чином, твердження ОСОБА_5 про його непричетність до навмисного заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень, в тому числі в день смерті, які не пов`язані з її смертю, а так само до вчинення вбивства з особливою жорстокістю, стороною обвинувачення не спростовано.

Досліджений в судовому засіданні протокол проведення слідчого експерименту (ситуаційного експерименту) від 31.08.2016 р. за участі статистів також нічого не довів, оскільки відображає приблизні обставини, має характер імовірності і є припущенням. Інші досліджені в суді докази не підтвердили версію досудового слідства щодо наявності в діях ОСОБА_5 кваліфікуючої ознаки «умисне вбивство, вчинене з особливою жорстокістю».

Думка органу обвинувачення про те, що ОСОБА_5 вчинив вбивство потерпілої з особливою жорстокістю, так як зробив це на очах своєї матері, суд вважає спробою органу обвинувачення компенсувати відсутність переконливих та достовірних доказів такому висновку, оскільки це є припущенням, мати ОСОБА_5 в суді не допитувалась, а сам ОСОБА_5 це категорично відхиляє. Прослухані в суді аудіозаписи також не підтвердили думку прокурора з цього приводу.

За таких обставин не можливо стверджувати про вчинення ОСОБА_5 вбивства потерпілої з особливою жорстокістю, тому дану кваліфікуючу ознаку слід виключити з обвинувачення.

Оцінюючи кожний наведений доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у обсязі пред`явленого обвинувачення за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України не доведена, а тому суд вважає за необхідне вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, та змінити правову кваліфікацію кримінального правопорушення та за обставин, викладених у вироку, протиправні дії ОСОБА_5 кваліфікувати за ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки він своїми умисними діями, які виразилися в умисному протиправному заподіянні смерті ОСОБА_9 , вчинив кримінальне правопорушення - умисне вбивство без кваліфікуючих ознак, зазначених у частині другій статті 115 Кримінального кодексу України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 виду та міри покарання суд на підставі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, особу винного, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

Обставиною, яка пом?якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття ОСОБА_5 .

Обвинувачений ОСОБА_5 у порядку ст. 89 КК України визнається таким, що не має судимості; вину свою у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, ніде не працює, за місцем реєстрації характеризується задовільно.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку, що перебуває в безпорадному стані, та вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи засади законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, беручи до уваги дані про особу ОСОБА_5 , обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді позбавлення волі, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових злочинів.

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-370, ч. 2, 3 ст. 373, ст. 374 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинувачені за ч. 1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк вісім років.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу не змінювати, залишити тримання під вартою; початок строку відбування покарання 05 травня 2016 року.

Зарахувати ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в межах кримінального провадження № 001477 час тримання його під вартою з 05 травня 2016 року по 02 жовтня 2018 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази по справі: СД диски з фотографічними файлами та записами допиту підозрюваного й слідчих експериментів, запису архіватора мовного зв?язку спеціальної лінії «102» - залишити в матеріалах кримінального провадження; медичну картку амбулаторного хворого № 20201823 ОСОБА_9 повернути до медичного закладу; жіночу кофту та жіночі панчохи, плями речовини бурого кольору; нігті, волосся, мотузку з хрестиком, що знаходяться на зберіганні в камері схову Сумського відділу поліції ГУ НП в Сумській області знищити.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Сумської області, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку, через Ковпаківський районний суд м. Суми.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3