Провадження № 1-кп/742/86/18
Єдиний унікальний № 742/257/18
ВИРОК
Іменем України
08 травня 2018 року місто Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судових засідань ОСОБА_2 , за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , його представника адвоката ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в заслі суду м.Прилуки кримінальне провадження № 0000557 по обвинуваченню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Єгорівка, Прилуцького району, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, з вищою освітою, розлученого, має малолітню дитину, судимого за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області 11.07.2017 за ч.2 ст.125 КК України 1700,00 грн. штрафу, але на час вчинення даного кримінального правопорушення не був судимим,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України,
В С Т А Н О В И В :
30.09.2016 близько 23 год., ОСОБА_8 , перебуваючи на автомобільній стоянці, поблизу розважального комплексу «Городок», що по вул.Пирятинська, 14 в м.Прилуки, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи діяти саме так, умисно, на ґрунті особистих неприязних відносин, демонструючи предмет, який потерпілий ОСОБА_5 сприймав як зброю, висловив погрозу вбивством на адресу потерпілого ОСОБА_5 , усвідомлюючи разом із тим, що у потерпілого є реальні підстави побоюватися такої погрози.
У свою чергу потерпілий ОСОБА_5 , реально сприйняв висловлену в його адресу погрозу вбивством, маючи реальні підстави побоюватися виконання цієї погрози, на що вказувала неправомірна поведінка ОСОБА_8 , конкретність змісту погрози, демонстрація предмету, який потерпілий сприймав як зброю.
У судовому засіданні ОСОБА_8 не визнав себе винним за пред?явленим обвинуваченням, просив його виправдати, а в противному випадку застосувати до нього амністію, бо має сина ОСОБА_9 , 2015 року народження, стосовно якого не позбавлений батьківських прав. Від дачі показів відмовився. Проте, обвинувачений не заперечує про час та місце конфлікту із потерпілим, але при цьому вказує, що погроз вбивством йому не висловлював. Цивільного позову потерпілого, як і витрат останнього на правову допомогу, не визнає.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_8 суд вважає, що пред`явлене йому обвинувачення за ч.1 ст.129 КК України знайшло своє підтвердження в судовому засідання, а його вина підтверджується доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Так, вина ОСОБА_8 у вчинені ним кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.129 КК України підтверджується показами потерпілого ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та дослідженими в судовому засіданні протоколами пред?явлення особи для впізнання, протоколом слідчого експерименту.
Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 підтвердив, що 30.09.2016 близько 23 год. перебуваючи на автомобільній стоянці «Городок», що по вул.Пирятинсьа, 14 в м.Прилуки ОСОБА_8 , після того як наніс йому тілесні ушкодження, дістав із свого автомобіля пістолет «Макарова», перезарядив і направив пістолет у його сторону зі словами: «Іди сюди, зараз уб?ю. Будучи метрів за 5-7 від нього, той ішов у його сторону, а він швидким шагом відходив, бо злякався, боячись за своє життя, реально сприймаючи висловлену в його адресу погрозу вбивством. Перебігши дорогу, сховався за деревом. Після чого, він побачив автомобіль обвинуваченого з якого світив ліхтар, шукаючи його. Перечекавши небезпеку, він зателефонував ОСОБА_13 , який приїхав на таксі з ОСОБА_14 та забрали його. Після чого, він зателефонував у поліцію та подав письмову заяву. Потерпілий підтримав цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 3000,00 грн.

Свідок ОСОБА_10 у суді підтвердив, що 30.09.2016 у вечірній час між ОСОБА_5 (який намагався уникнути бійки) та ОСОБА_8 розпочалася бійка, яку спровокував останній. Відразу після якої, обвинувачений зі свого автомобіля дістав пістолет, перезарядив такий, направив у сторону потерпілого і нецензурно сказав, що йому кінець. ОСОБА_5 почав відбігати в темряву. Після чого, ОСОБА_8 з товаришем сів у автомобіль і тримаючи ліхтар, з пістолетом у руці, шукав потерпілого. А потім коли вони сіли в таксі, деякий час їхали за ними. Пізніше він з ОСОБА_15 забрали ОСОБА_5 на таксі і поїхали у поліцію.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 також підтвердила, що 30.09.2016 у вечірній час, після перегляду кінофільму в кінотеатрі «Городок» разом із ОСОБА_16 та ОСОБА_13 чекали таксі, коли до потерпілого підійшов обвинувачений. Останній нецензурно виражався та наносив удари потерпілому, який намагався уникнути бійки. Тоді ОСОБА_8 зі свого авто дістав пістолет та направив на Силка, але той утік. Вона бачили, як обвинувачений за допомогою ліхтаря з пістолетом у руках шукав потерпілого. Пізніше вони разом із ОСОБА_5 їздили у поліції та знімали побої.

Свідок ОСОБА_12 у суді підтвердив, що в кінці вересня 2016 року, в нічний час, на таксі приїхав на виклик до «Городка», де обвинувачений почав бити потерпілого, а той захищався. Потім ОСОБА_8 дістав з авто пістолет (схожий на ПМ), перезарядив його і сказав ОСОБА_5 : «Іди сюди, я тебе вб`ю», але останній утік в сторону хлібозаводу. Забравши пасажирів, ОСОБА_8 його переслідував на авто «БМВ».

Вина обвинуваченого підтверджується також наданими прокурором та дослідженими доказами, які містять матеріали провадження, а саме.
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.11.2017 (а.п. 60-61), відповідно до якого зафіксовано впізнання свідком ОСОБА_10 особи, яка 30.09.2016 у вечірній час біля РК «Городок» в м.Прилуки погрожувала вбивством ОСОБА_5 і таким є ОСОБА_8 .
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.11.2017 (а.п. 62-63), відповідно до якого зафіксовано впізнання свідком ОСОБА_12 чоловіка, який 30.09.2016 у вечірній час біля РК «Городок» в м.Прилуки погрожувала вбивством ОСОБА_5 і таким є ОСОБА_8 .
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.11.2017 (а.п. 64-65), відповідно до якого зафіксовано впізнання свідком ОСОБА_11 чоловіка, який 30.09.2016 у вечірній час біля РК «Городок» в м.Прилуки погрожувала вбивством ОСОБА_5 і таким є ОСОБА_8 .
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 09.11.2017 з ілюстративною фототаблицею до такого вбачається, як потерпілий ОСОБА_5 за участю свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 відтворив обставини за яких ОСОБА_8 виказував йому конкретні погрози вбивством після нанесення ударів та демонстрацією предмета, який потерпілий сприймав як зброю (а.п.66-70).
Згідно вироку Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 11 липня 2017 року ОСОБА_8 визнано винним за ч.2 ст.125 КК України в тому, що 30 вересня 2016 року близько 23 год., перебуваючи на автомобільній стоянці, поблизу РК «Городок», що по вул.Пирятинська, 14 в м.Прилуки на грунті особистих неприязних відносин, умисно наніс не менше трьох ударів кулаком в область голови та рук потерпілому ОСОБА_5 , чим заподіяв останньому легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров?я (а.п.71-72).
Відповідно до вимог ч.1 ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані в передбаченому КПК порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, сформульовані законодавцем у частині 1 статті 91 КПК. Згідно з частиною 2 цієї статті, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Згідно ч.1 ст.86 КПК доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Зібрані та долучені до матеріалів кримінального провадження, а також досліджені в судовому засіданні протоколи пред?явлення особи для впізнання, протокол слідчого експерименту є такими, що відповідають при їх складанні вимогам Кримінального процесуального кодексу України.
Невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.129 КК України суд вважає його захисною версією задля уникнення кримінальної відповідальності.

За наслідками всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження в ході судового розгляду, керуючись законом, оцінивши кожний доказ наданий як стороною обвинувачення так і стороною захисту з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вказані докази є такими, що підтверджують обставини, які мають значення для даного кримінального провадження, отримані у порядку встановленому кримінальним процесуальним кодексом, а отже є належними та допустимими доказами у даному кримінальному провадженні та такими, що узгоджуються між собою та доводять в сукупності з допитаними в судовому засіданні потерпілим, свідками винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, як погроза вбивством, при наявності реальних підстав побоюватись здійснення цієї погрози.
Обставин, які б пом`якшували та обтяжували покарання ОСОБА_8 судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд, крім того, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, як невеликої тяжкості, особу винного, як такий, що не мав судимості на час вчинення злочину (а.п. 73), але є судимим на даний час (а.п.71-72), позитивно характеризується за місцем проживання (а.п.78), на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.п.79-80), має неповнолітнього сина ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується актовим записом про народження № 4 від 19.03.2015 (а.п.76-77), згідно досудової доповіді вбачається, що призначення покарання ОСОБА_8 у громаді можливо лише у винятковому порядку та за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень (а.п. 27-30).

Враховуючи вищевикладені обставини суд вважає, що для виправлення та попередження нових злочинів обвинуваченому ОСОБА_8 повинно бути призначене покарання в межах санкції інкримінованої статті у виді арешту, але на підставі п.в) ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 звільнити його від відбування покарання, як особу, яка має дітей, яким не виповнилося 18 років.
Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню потерпілому ОСОБА_5 суд виходить з характеру вчиненого злочину, який є умисним, глибини душевних страждань, спричинених потерпілому, істотність і наслідки вимушених змін у його житті, та, виходячи з вимог розумності та справедливості, враховуючи матеріальний стан обвинуваченого, вважає за необхідне стягнути на користь потерпілого 5000,00 грн. моральної шкоди.
Згідно вимог ст.ст. 23, 1167 ЦК України, ст.127 КПК України заподіяна моральна шкода відшкодовується винною особою, тобто обвинуваченим ОСОБА_8 .

Процесуальні витрати, пов?язані з витратами потерпілого на правову допомогу відповідно до положень ст.ст. 118, 120 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого в розмірі 3000,00 грн., що підтверджується ордером, договором про надання правової допомоги адвокатом, свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю, квитанцією до прибуткового касового ордеру та розрахунком гонорару адвоката (а.п. 13-16, 21-22).

Речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370-371, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_8 визнати винуватим за ч.1 ст.129 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотири) місяці арешту.

Звільнити засудженого ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання на підставі п.в) ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016.
Міру запобіжного заходу засудженому до вступу вироку в законну силу не обирати.

Цивільний позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 5000 (п?ять тисяч) грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 3000,00 грн. витрат, понесених за надання правової допомоги, а всього 8 000 (вісім тисяч) грн. 00 коп.

У решті в задоволенні позову - відмовити.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня проголошення даного вироку, а в разі неоскарження вироку у вказаний строк, такий набирає законної сили.

Копію вироку негайно вручити засудженому, прокурору, потерпілому.

Головуючий: