Справа № 183/5256/18
№ 1-кп/183/1083/18
В И Р О К
іменем України

18 жовтня 2018 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 16.08.2018 року за № 0000463, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сергіївка Томаківського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, військовослужбовця, призваного для проходження військової служби під час мобілізації, працюючого не офіційно, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

04 квітня 2014 року наказом № 73 по стройовій частині командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 , молодшого сержанта, призваного для проходження військової служби під час часткової мобілізації, ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 та призначено на посаду водія танка танкового взводу танкової роти танкового батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 .

Молодший сержант ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України (далі - Статут), бути взірцем виконання службового обов`язку, свято і непорушно додержуватися Конституції України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Однак, 27 вересня 2014 року молодший сержант ОСОБА_5 , діючи всупереч наведених вище вимог Статуту, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби самовільно залишив військову частину без поважних причин, тривалістю понад один місяць, чим протизаконно припинив виконувати конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи заходів для повернення до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.

16 серпня 2018 року молодший сержант ОСОБА_5 прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону та заявив про себе.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 вину у скоєнні кримінального правопорушення визнав повністю та підтвердив обставини, які лягли в основу обвинувачення, в скоєному розкаявся.

В судовому засіданні були досліджені докази вини обвинуваченого ОСОБА_5 , а саме:

- витяг з кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 16.08.2018 року за № 0000463, згідно якого 27.09.2014 року військовослужбовець військової служби солдат ОСОБА_5 самовільно залишив військову частину без поважних причин тривалістю понад один місяць та незаконно знаходився за межами військової частини

(а.п. 17);

- з`явлення із зізнанням ОСОБА_5 про скоєний ним злочин

(а.п. 22-24);

- акт проведення службового розслідування, згідно якого встановлено, що ОСОБА_5 самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_2

(а.п. 26-27);

- копії документів щодо проходження ОСОБА_5 військової служби

(а.п. 28-34, 39-45).

Дослідивши наведені докази, суд вважає, що вони є належними та допустимими, оскільки вони кожний окремо, а також в сукупності прямо підтверджують існування обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також вони є достовірними, оскільки отримані в порядку, встановленому КПК України.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_5 встановленою та доведеною, а його дії підлягають кваліфікації за ч. 3 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини без поважних причин, тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання ОСОБА_5 відповідно до ст.ст. 50-52 КК України, суд обставин, які обтяжують покарання, визначених ст. 67 КК України, не встановив. Обставинами, які пом`якшують покарання, визначених ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття, з`явлення із зізнанням.

Також суд враховує, що ОСОБА_5 за місцем служби характеризується посередньо, раніше не судимий, працює, хоча й не офіційно.

Санкція ч. 3 ст. 407 КК України передбачає покарання лише у виді позбавлення волі на строк від 2 до 5 років. З урахуванням обставин скоєння кримінального правопорушення, його наслідків, а також обраної позиції обвинуваченим ОСОБА_5 , суд вважає, що призначення мінімального покарання не сприятиме виправленню обвинуваченого ОСОБА_5 та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а призначення обвинуваченому покарання у виді максимального строку позбавлення волі, передбаченого санкцією зазначеної статті, належним чином сприятиме виправленню обвинуваченого та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень. При цьому суд вважає, що з причин, визначених раніше, обвинуваченому ОСОБА_5 можливо застосувати ст. 75 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 349, 368, 370 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, строком на 3 роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 не виїздити за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений в Дніпровський апеляційний суд через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1