Провадження № 1-кп/200/596/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1

при секретарі : ОСОБА_2

з участю

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під № 0000105 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Вінниця, проживаючого за адресою, АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 26 червня 2018 року надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 за ч.2 ст.369-2 КК України.

26 червня 2018 року винесено ухвалу про призначення підготовчого судового засідання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор вважав за необхідне призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у відкрите судове засідання, суддею одноособово, підстав для повернення обвинувального акту , не вбачає.

В задоволенні клопотання заставодавця ОСОБА_6 про повернення застави просив відмовити. Також просив відмовити в задоволенні скарг обвинуваченого ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого як безпідставні.

Захисник адвокат ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_5 вважали за необхідне повернути обвинувальний акт, оскільки, на їх думку, він є не зрозумілим та не конкретним.
Просили задовольнити клопотання ОСОБА_6 про повернення застави в сумі 140960 гривень 00 копійок, оскільки строк дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 у виді застави припинився 20 травня 2018 року й покладені на нього обов`язки скасовані, а тому грошові кошти, які знаходяться на рахунку апеляційного суду Дніпропетровської області утримуються безпідставно, в зв`язку з чим просить повернути дані грошові кошти, які ним було внесено як заставу.
Також просили задовольнити скарги на бездіяльність слідчого СВ відділення спеціальної поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , подані ними під час досудового розслідування й зобов`язати слідчого вчинити певну дію, а саме здійснити повне відповідне фіксування в протоколі обшуку від 20.03.2018 року відомостей про дати народження, місця проживання всіх осіб, які були учасниками обшуку, відомості про послідовність дій під час проведення обшуку 20.03.2018 року та отримані під час обшуку відомості; відомості про засвідчення підписами учасниками обшуку опечатаних предметів, які були вилучені під час обшуку 20.03.2018 року; відомостей про настання невідкладного випадку, який надав слідчому реалізувати 20.03.2018 року право проникнення до житла до постановлення ухвали слідчого судді; відомості про причини вручення чи невручення ОСОБА_5 ухвали слідчого судді про проведення обшуку по АДРЕСА_2 .
Задля забезпечення виконання вимог розумного строку у кримінальному провадженні, просили суд встановити ОСОБА_7 процесуальний строк для внесення вищезазначених відомостей до кримінального провадження.

Також, враховуючи бездіяльність слідчого СВ відділення спеціальної поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , зобов`язати останнього вчинити певну дію, а саме здійснити відповідне фіксування у даному кримінальному провадженні відомості щодо належної підстави його затримання 20 березня 2018 року в період з 19 години 50 хвилин до 20 години 20 хвилин ; відомостей щодо роз`яснення йому у вчиненні якого злочину він підозрюється; відомостей про засвідчення підписами учасників обшуку опечатаних речей та предметів, які були вилучені під час його особистого обшуку 20 березня 2018 року з можливістю їх подальшої ідентифікації.
Відповідно до ч.1 ст.114 КПК України, для забезпечення виконання вимог розумного строку у кримінальному провадженні, просили суд встановити для слідчого СВ відділення спеціальної поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 процесуальні строки для внесення вищезазначених відомостей до кримінального провадження.

З`ясувавши думку учасників процесу, суд доходить висновку про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України, на підставі чого він підлягає поверненню, з наступних підстав.

Так, згідно ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Пунктом 5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Зазначена норма зобов`язує прокурора вказати формулювання обвинувачення з зазначенням статті ( частини статті) КК України, яке має містити точний опис обставин кримінального правопорушення із зазначенням об`єктивної сторони складу злочину та його кваліфікуючих ознак, обставини, які визначають ступінь участі кожного, їх ролі у вчинення кримінального правопорушення.
При цьому, при формулювання обвинувачення прокурор зобов`язаний керуватись і Загальною частиною КК України, відповідно до якої кожна стаття особливої частини КК України містить у собі чотири складові злочину і які повинні бути викладені при формулюванні обвинувачення.
Однак, як вбачається з обвинувального акту, фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_5 чітко не визначені, формулювання обвинувачення є не конкретним.
Так, відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_5 , будучи начальником 46 комендатури охорони та обслуговування військової частини НОМЕР_1 у військовому званні "майор", вирішив незаконно збагатитися, шляхом одержання неправомірної вигоди від військовослужбовців строкової служби ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 за здійснення впливу на прийняття рішення командуванням військової частини НОМЕР_1 про звільнення останніх у запас зі строкової служби у першу чергу. Надалі, 10.03.2018 року приблизно о 20 годині 30 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи на території військової частини у своєму службовому кабінеті по АДРЕСА_2 , використовуючи своє службове становище, пообіцяв солдатам ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 здійснити вплив на командування військової частини НОМЕР_1 у разі надання йому неправомірної вигоди у вигляді майна- бензопили "Stihl" та бензокоси "Stihl", загальною вартістю не менше 12 000 гривень.
16.03.2018 року приблизно о 19 годині 30 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи на території військової частини у своєму службовому кабінеті по АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 , використовуючи своє службове становище, пообіцяв солдатам ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 здійснити вплив на командування військової частини НОМЕР_1 у разі надання йому неправомірної вигоди у вигляді майна- бензопили "Stihl" та бензокоси "Stihl" за здійснення впливу на прийняття рішення командування військової частини НОМЕР_1 про звільнення в запас зі строкової служби у першу чергу на початку квітня 2018 року солдатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , загальною вартістю не менше 12 000 гривень.

20 березня 2018 року приблизно о 15годині 45 хвмилин ОСОБА_5 , діючи з корисливих мотивів, одержав від солдата ОСОБА_8 неправомірну вигоду у вигляді майна , а саме бензопили "Stihl" за здійснення впливу на прийняття рішення командування військової частини НОМЕР_1 про звільнення в запас зі строкової служби у першу чергу на початку квітня 2018 року солдатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.2 ст.369-2 КК України як обіцянка здійснити вплив на прийняття рішення собою, уповноваженою на виконання функцій держави за надання неправомірної вигоди та у одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення собою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Суд вважає, що при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення, прокурором в обвинувальному акті не викладено обставини його вчинення, які прокурор вважає встановленими, і на підставі яких сформовано обвинувачення та визначена правова кваліфікація злочину.

Так, обвинувальний акт взагалі не містить обставин щодо повноважень ОСОБА_5 , не вказано, чи дійсно обвинувачений ОСОБА_5 мав вплив на командування військової частини НОМЕР_1 з приводу прийняття рішення про звільнення солдатів в запас зі строкової служби у першу чергу на початку квітня 2018 року.

Також, прокурором не зазначено, які саме наявні у ОСОБА_5 можливості, пов`язані з цими службовими повноваженнями, він міг використати, щоб здійснити вплив на особу, уповноважену на виконання функцій держави.

Також не зазначено на кого конкретно він обіцяв вплинути, яким чином та в чиїх інтересах.

Крім того, обвинувальний акт містить виклад обставин щодо подій 10 березня 2018 року та 16 березня 2018 року що є аналогічними. Виходячи за змісту обвинувального акту, є не зрозумілим, ці викладені обставини стосуються тих самих подій та осіб, на яких обіцяв здійснити вплив ОСОБА_5 , чи інших подій та осіб, уповноважених на виконання функцій держави.

Також прокурором не визначено, що саме на меті, як неправомірну вигоду, хотів отримати обвинувачений ОСОБА_5 , оскільки загальна вартість неправомірної вигоди у вигляді майна - бензопили та бензокоси, яку мав на меті отримати обвинувачений ОСОБА_5 , за змістом обвинувального акту складали не менше 12 000 гривень, хоча в подальшому, як вказано прокурором, була отримана лише бензопила, вартістю 4 109 гривень.
Тобто, викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими в обвинувальному акту, містять явні суперечності.

Крім того, є не зрозумілим, яку ж неправомірну вигоду мав намір отримати ОСОБА_5 грошові кошти не менш 12 000 гривень, або бензопилу та бензокосу, чи одну тільки бензопилу.

Таким чином, вищезазначене свідчить про не відповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України, оскільки як би не вбачав прокурор фактичні обставини справи, викладаючи їх в обвинувальному акті, він повинен формулювати обвинувачення керуючись і положенням КК України, тобто і матеріальним законом та не допускати спрощень та суперечностей у викладені цих обставин.

У відповідності до кримінально- процесуального законодавства України судовий розгляд справи проводиться у межах висунутого обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті і законом передбачена можливість прокурора змінити обвинувачення в суді під час судового розгляду справи по суті тільки у разі встановлення нових фактичних обставин кримінального правопорушення.

В той же час, вказані недоліки обвинувального акту щодо ОСОБА_5 , його не конкретність, суперечність порушують право обвинуваченого, передбачене ст.42 КПК України, знати у вчинені якого кримінального правопорушення він обвинувачується, що тим самим унеможливлює якісно і в повні мірі здійснити захист, чим істотно порушується право обвинуваченого ОСОБА_5 на захист.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що таке обвинувачення є незрозумілим та таким, що не відповідає вимогам пункту 5 ч.2 ст. 291 КПК України, у зв`язку з чим обвинувальний акт з додатками підлягає поверненню.

Щодо доводів заставодавця ОСОБА_6 про повернення застави, суд вважає що дане клопотання задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Так, 22 березня 2018 року слідчим суддею Бабушкнського райсуду м.Дніпропетровська ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
25 квітня 2018 року апеляційним судом Дніпропетровської області дану ухвалу скасовано та постановлено нову ухвалу про застосування до підозрююваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 19 травня 2018 року із визначеною заставою у розмірі 140 960 гривень, у разі внесення якої ОСОБА_5 підлягає звільненню з- під варти із покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
26 квітня 2018 року ОСОБА_6 внесено заставу та підозрюваного звільнено з-під варти.
18 травня 2018 року ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська строк дії обов`язків, покладених на підозрюваного ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області продовжено до 21 травня 2018 року.
21 травня 2018 року ухвалою слідчого судді Красногвардійського райсуду м.Дніпропетровська у задоволенні клопотання органу досудового розслідування про продовження строку дії покладених обов`язків на підозрюваного ОСОБА_5 - відмовлено.

Зі змісту ст. 182 КПК України вбачається, що строку дії застави як запобіжного заходу, не передбачено.
При цьому за ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково визначається розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених ч.6 ст.194 КПК України, крім випадків за ч.4 ст. 183 КПК України.

За частиною 6 ст.194 КПК України, ці обов`язки можуть бути покладені на строк не більше двох місяців. Лише у разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст.199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу, тільки в цій частині, припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

З урахуванням наведеного, оскільки скасовуються лише покладені на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, а не сама застосована застава як запобіжний захід, суд вважає за необхідне відмовити заставодавцю ОСОБА_6 в задоволенні клопотання щодо повернення йому внесеної застави за ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2018 року.

Щодо доводів скарги обвинуваченого ОСОБА_5 під час підготовчого судового засідання про бездіяльність слідчого під час оформлення протоколу обшуку від 20.03.2018 року та відповідного фіксування його затриманння із забов`язанням слідчого вчинити певні дії, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні даних скарг, з наступних підстав.

Так, відповідно за ст. 303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами ст. 314-316 КПК України.

Однак, зі змісту зазначених скарг вбачається, що вони не є скаргами на бездіяльність слідчого, а фактично зводяться до оцінки складених слідчим процесуальних документів та їх оформлення протоколу обшуку від 20.03.2018 року та, за змістом скарги, затримання обвинуваченого під час досудового розслідування. Враховуючи те, що під час підготовчого провадження оцінка доказів не проводиться, суд вважає доводи скарги обвинуваченого ОСОБА_5 безпідставними, а відтак такими, що не підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 291,314-316,376,395 КПК України,-
УХВАЛИВ :

Повернути заступнику військового прокурора Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_11 обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудового розслідування під № № 0000105 відносно ОСОБА_5 за ч.2 ст.369-2КК України, у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України.

Відмовити ОСОБА_6 в задоволенні клопотання щодо повернення застави у розмірі 140960 гривень.

Відмовити задоволенні скарг обвинуваченого ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого СВ відділення спеціальної поліції ГУНП в Дніпропетровській області.

На ухвалу суду може бути подана апеляція до Дніпропетровського апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська протягом семи діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1