Постанова

Іменем України
20 червня 2018 р.

м. Київ
справа №742/3080/16-к
провадження № 51-1948 км18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
засуджених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженої ОСОБА_9 на вирок Апеляційного суду Чернігівської області від 31 березня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001618, за обвинуваченням
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Калуга Російської Федерації, жительки АДРЕСА_1 , раніше неодноразову судиму,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 листопада 2016 року ОСОБА_9 засуджено за ч. 3 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років із конфіскацією всього майна, яке є її власністю ( окрім житла).
Цим же вироком також засуджено ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , касаційні скарги яких повернуті ухвалами Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.
Згідно з вироком суду ОСОБА_9 визнано винуватою та засуджено за те, що вона 22 липня 2016 року о 13.00 год., за попередньою змовою із ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, проникли до будинку АДРЕСА_1 , де із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя особи, яка зазнала нападу, вчинили на ОСОБА_12 розбійний напад і заволоділи її майном та грошовими коштами, спричинивши потерпілій шкоду на суму 2412 грн.
Вироком Апеляційного суду Чернігівської області вирок місцевого суду в частині призначення засудженій покарання скасовано та постановлено свій вирок від 31 березня 2017 року.
Цим вироком ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 187 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років із конфіскацією всього майна, яке є її власністю ( окрім житла).
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджена ОСОБА_9 вважає, що суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, кваліфікувавши її дії за ч. 3 ст. 187 КК України, оскільки до потерпілої насильство не застосовували, а тому її дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 186 КК України. Окрім того, зазначає, що при призначенні їй покарання належним чином не враховано стан здоров`я. Просить вирок апеляційного суду скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Позиції інших учасників судового провадження
Засуджена ОСОБА_9 та її захисник ОСОБА_6 підтримали подану скаргу.
Засуджені ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та їх захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 просили вирок апеляційного суду скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Прокурор ОСОБА_5 вважала, що відсутні будь-які підстави для задоволення касаційної скарги засудженої ОСОБА_9 .
Мотиви Суду
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Як убачається з матеріалів справи, доводи про неправильну кваліфікацію своїх дій за ч. 3 ст. 187 КК України засуджена ОСОБА_9 висловлювала під час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій, які обґрунтовано визнали ці доводи безпідставними. Свої висновки щодо винуватості ОСОБА_9 , з якими погоджується і колегія суддів, суди належним чином умотивували у постановлених судових рішеннях. Ці висновки підтверджено доказами, які суди ретельно перевірили та належним чином оцінили.

Жодних даних, що ставили б під сумнів достовірність наявних у справі доказів, у тому числі послідовних та незмінних показань потерпілої щодо конкретних обставин вчинення щодо неї розбою, свідків, даних, зазначених у протоколах слідчих дій у справі, під час перевірки матеріалів кримінального провадження не було встановлено. Ці докази узгоджуються між собою, а підстав вважати їх недостовірними, матеріали провадження не містять.
Незважаючи на те, що засуджена ОСОБА_9 своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, не визнала, її вина підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_12 , яка в судовому засіданні детально розповіла про обставини вчинення щодо неї розбійного нападу.
Крім того, із даних що містяться у протоколах пред`явлення для впізнання, потерпіла ОСОБА_12 вказала на ОСОБА_9 та інших осіб, які засуджені за вчинення даного злочину, як на осіб, які скоїли на неї розбійний напад.
Доводи про відсутність умислу на вчинення розбою спростовуються матеріалами справи, з яких видно, що засуджені під час здійснення нападу на потерпілу діяли узгоджено між собою, одразу висловили вимогу про передачу їм грошей із погрозами застосувати насильство, що свідчить про правильну кваліфікацію дій винних осіб за такими ознаками як вчинення злочину з прямим умислом за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, тобто за ч. 3 ст. 187 КК України.
При призначенні покарання ОСОБА_9 апеляційний суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про її особу, а також дані, на які засуджена посилається у своїй касаційній скарзі, обтяжуючі покарання обставини вчинення злочину щодо особи похилого віку та рецидив злочинів. Будь - яких пом`якшуючих покарання обставин судом не встановлено.

Із урахуванням цих даних апеляційний суд призначив ОСОБА_9 покарання відповідно до вимог закону, і воно за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Не заслуговує на увагу клопотання захисника ОСОБА_6 , яке заявлене в суді касаційної інстанції щодо застосування до засуджених положень ч. 5 ст. 72 КК України, оскільки апеляційний суд відповідно до вимог зазначеного Закону України в редакції від 26.11.2015 року № 838-VIII, додатково зарахував ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 строк попереднього ув`язнення з 23 листопада 2016 року по 31 березня 2017 року (включно) в строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судове рішення є законним та обґрунтованим і не вбачає підстав для його скасування, як про це порушується питання у касаційній скарзі засудженої ОСОБА_9 .
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть скасування чи зміну судових рішень, не встановлено.
Керуючись ст. ст. 434, 436, 441 КПК України та відповідно до п. 15 розділу XI «Перехідні положення» КПК (в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII), суд

у х в а л и в:
Вирок Апеляційного суду Чернігівської області від 31 березня 2017 року щодо ОСОБА_9 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженої ОСОБА_9 без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_13 ОСОБА_2 ОСОБА_3