Справа № 183/3810/16
№ 1-кп/183/385/18

У Х В А Л А
11 червня 2018 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, -

прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
В судовому засіданні судом поставлено на обговорення питання щодо доцільності продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою, оскільки строк запобіжного заходу спливає 15.06.2018 року і призначення наступного судового засідання до вказаної дати неможливе з об`єктивних причин.
Прокурор ОСОБА_4 висловився про необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий і знову обвинувачується у вчиненні злочинів середньої тяжкості в період іспитового строку за попереднім вироком суду. А тому, перебуваючи на волі, обвинувачений може вчиняти нові злочини.
Обвинувачений ОСОБА_3 не заперечував проти продовження строку тримання під вартою.
Захисник ОСОБА_5 вирішення питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою залишив на розсуд суду.
Заслухавши прокурора, захисника та обвинуваченого, суд приходить до наступного висновку.
Вирішуючи питання щодо доцільності продовження раніше обраного запобіжного заходу обвинуваченому суд враховує, що ОСОБА_3 є неодноразово раніше судимою особою за вчинення корисливих, в тому числі, і тяжких злочинів, і знову обвинувачується у вчиненні декількох корисливих злочинів в період іспитового строку за попереднім вироком суду, яким ОСОБА_3 було призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. Суд бере до уваги тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у злочині, у вчиненні якого він обвинувачується. Судом також враховується, що обвинувачений не одружений, не працює, осіб на утриманні не має, що свідчить про відсутність у нього стійких соціальних зв`язків за місцем проживання на даний час. Тому, враховуючи схильність обвинуваченого до вчинення злочинів, існує нагальна необхідність запобігти спробам обвинуваченого перебуваючи на волі вчиняти нові злочини. Крім того, суду не надано належних і переконливих доказів на підтвердження того, що ризики та обставини, які враховувались судом при обранні запобіжного заходу, на сьогодні змінились.
Тому, враховуючи вказані вище обставини та особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належного виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків та не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які продовжують існувати.
Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою. При цьому суд враховує, що судове рішення щодо обрання та (або) продовження запобіжного заходу повинно забезпечити не тільки права підозрюваного чи обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Тому, з метою об`єктивної можливості забезпечення розгляду кримінального провадження необхідно продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки ніякий з передбачених законом більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належний розгляд провадження, а перебування його на волі буде суперечити інтересам суспільства.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 331 КПК України, суд,
п о с т а н о в и в :
Обвинуваченому у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 08 серпня 2018 року включно.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1