Ухвала
Іменем України

20 серпня 2018 року
м. Київ
Провадження № 51-8187 ск 18
Верховний суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу прокурора на ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 28 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 14 червня 2018 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 28 грудня 2017 року задоволено клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Ремчиці Сарненського району, проживає по АДРЕСА_1
у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 342, ч. 1 ст. 345 КК України.
Застосовано щодо ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
Вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати у провадженні.
Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 14 червня 2018 року ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 28 грудня 2017 року залишено без зміни.

Як убачається з ухвали, 31 березня 2017 року, приблизно о 23 год. 30 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи по АДРЕСА_2 , діючи умисно завдав три удари кухонним ножем в ділянку тулубу ОСОБА_5 , чим спричинив тілесні ушкодження, від яких настала смерть потерпілої.
Тобто, ОСОБА_4 вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
31 березня 2017 року, приблизно о 23 год. 20 хв., ОСОБА_4 перебуваючи в будинку по АДРЕСА_2 , після вчинення умисного вбивства, з метою уникнення затримання, перебуваючи в стані неосудності, здійснював активний, фізичний опір працівникам поліції, котрі виконуючи службові обов`язки, намагалися йогозатримати. За допомогою двох кухонних ножів намагався спричинити тілесні ушкодження працівникам поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , у зв`язку із чим, вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України.
31 березня 2017 року, приблизно о 23 год. 20 хв., ОСОБА_4 , по АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані неосудності, вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 345 КК України, оскільки після вбивства ОСОБА_5 , за допомогою двох кухонних ножів погрожував працівнику поліції ОСОБА_7 , однак у подальшому був затриманий на місці вчинення кримінальних правопорушень.
У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування постановлених судових рішень у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначення нового розгляду у суді першої інстанції. Стверджує, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 в суді першої інстанції розглянуто незаконним складом суду, оскільки мав би здійснюватись колегіальний розгляд. Зазначає, що у порушення вимог закону, судові засідання провадилися без участі потерпілого. Наголошує, що апеляційний суд належним чином не первірив позицію прокурора, висловлену під час апеляційного розгляду, щодо незаконного складу суду першої інстанції.
Перевіривши доводи касаційної скарги та надані до неї копії судових рішень, касаційний суд не вбачає підстав для її задоволення.
Як зазначає прокурор у касаційній скарзі, фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вчинення суспільно-небезпечних діянь ОСОБА_4 та кримінально-правова оцінка його діянь у касаційному порядку не оспорюються.
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанції у межах касаційної скарги.

Главою 39 КПК Українивизначений процесуальний порядок розгляду кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру.

Як убачається із судових рішень, саме у порядку вищевказаної глави кримінального процесуального закону, судом першої інстанції розглядалось кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , за вчинення ним суспільно небезпечних діянь, що підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, ч. 2 ст. 342 та ч. 1 ст. 345 КК України, а саме протиправного заподіяння смерті іншій людині, погрози насильством та опору працівникам правоохоронного органу, під час виконання ними службових обов`язків.

З урахуванням загальних положень вищезазначеної глави кримінального процесуального закону, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про призначення клопотання слідчого до судового розгляду на стадії вирішення питання щодо відкриття провадження за клопотанням слідчого, здійснив об`єктивний судовий розгляд одноособово в судовому засіданні.
Доводи прокурора, що розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції, в порушенння вимог закону, здійснений одноособово, а не колегіально, не ґрунтуються на законі.
Відповідно до частини 1 ст. 512 КПК України, судовий розгляд здійснюється одноособово суддею в судовому засіданні за участю прокурора, законного представника, захисника згідно з загальними правилами цього Кодексу. Участь особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, не є обов`язковою і може мати місце, якщо цьому не перешкоджає характер розладу психічної діяльності чи її психічного захворювання.

Таким чином, суд розглядаючи клопотання про застосування до ОСОБА_4 , який вчинив суспільно небезпечні діяння, передбачені ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 342, ч. 1 ст. 345 КК України в стані неосудності, примусових заходів медичного характеру, дотримався вказаних вимог закону.

Доводи прокурора про те, що суд розглянув клопотання у відсутності потерпілого, не повідомивши його про день, час та місце судового засідання, безпідставні, оскільки як убачається із судових рішень, потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, разом із тим подав суду заяву в якій просить провести судовий розгляд без його участі, претензій будь-якого характеру до ОСОБА_4 не має.
Враховуючи викладене, касаційні вимоги прокурора не ґрунтуються на обставинах, викладених в судових рішеннях та вимогах закону.
Слід зазначити, що прокурор в апеляційному порядку ухвалу суду першої інстанції не оскаржував. При перегляді справи в апеляційній інстанції, під час розгляду апеляції захисника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_4 зазначив, про незаконний, на його думку, склад суду, який розглядав клопотання.
Перевіряючи доводи апеляції, апеляційний суд надав мотивовані відповіді, в тому числі і на доводи прокурора, висловлені під час апеляційного розгяду, обґрунтовано визнав їх безпідставними. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Інших доводів, які були б безумовними підставами для зміни чи скасування судових рішень, у касаційній скарзі не наведено.
З урахуванням зазначеного, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги прокурора та вважає, що у відкритті провадження за його касаційною скаргою на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 28 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 14 червня 2018 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_10