Ухвала
Іменем України
12 вересня 2018 року

м. Київ
справа № 721/490/16-к
провадження № 51-892ск18

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівців від 05 травня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 05 червня 2018 року,

встановив:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 05 травня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_4 , про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року та звільнення від відбування покарання.

Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 05 червня 2018 року вказану ухвалу районного суду залишено без зміни.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що захисник не погоджується з вказаними судовими рішеннями, постановленими щодо засудженого. Посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Перевіривши касаційну скаргу захисника на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
Відповідно до вимог частин 2, 3 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судових рішень з урахуванням підстав для їх скасування судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, та застереження щодо участі особи в касаційному розгляді.
Проте вказаних вимог кримінального процесуального закону захисник не дотримався.
Так, згідно зі статтею 436 КПК суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:
- залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення;
- скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
- скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;
- змінити судове рішення.

Водночас у касаційній скарзі захисник ставить вимогу перед судом касаційної інстанції про скасування судових рішень, однак не вказує подальшого наслідку, що визначено кримінальним процесуальним законом у касаційному порядку. Одночасно просить ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання на підставі пункту «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року. Тобто вимоги викладені не у відповідності до положень статті 436 КПК та повноважень касаційного суду.

Також, відсутність у касаційній скарзі застережень захисника щодо його участі в касаційному розгляді не може розцінюватися судом касаційної інстанції як виявлення такого бажання. Дане не може свідчити про небажання приймати участь в судовому засіданні, у разі відсутності про це у касаційній скарзі.

Крім того, у частині 1 статті 50 КПК, визначено що повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються: свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Проте захисником не долучено до касаційної скарги жодних документів на підтвердження повноважень щодо надання правової допомоги засудженому ОСОБА_4 .

Таким чином, недодержання захисником вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.

На підставі наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд

постановив:
Касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівців від 05 травня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 05 червня 2018 рокузалишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3