Справа №295/7493/18
УХВАЛА
Іменем України

18.06.2018 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянув клопотання старшого слідчого СВ Житомирського ВП ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , по матеріалах кримінального провадження за № 002423, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.06.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, про накладення арешту на майно,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся з клопотанням про накладення арешту на майно житлове приміщення, що розташоване за адресою: м. Житомир, вул. Яна Гамарника, 29.

В клопотанні вказано, що 24.02.2016 року невстановлена особа, перебуваючи в приміщенні нотаріальної контори м. Житомира, підробила підпис у договорі дарування частини житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , від імені гр. ОСОБА_5 , в результаті чого у останнього виникли цивільно-правові зобов`язання.

13.06.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002423 було внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 ч. 1 КК України та проводиться розслідування в ході якого з показань потерпілого ОСОБА_5 було встановлено, що в 2012 році він вирішив продати свою частину приватного будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 та розмістив відповідне оголошення в місцеву газету. Через певний час до нього прийшло подружжя ОСОБА_6 . В ході розмови із ОСОБА_7 вона запропонувала йому не продати їм будинок, а подарувати, при цьому він отримає повний розрахунок в сумі 14500 доларів США. На таку пропозицію він погодився та на прохання ОСОБА_7 надав свій паспорт, так як вона запевнила, що всі документи підготує сама. Після цього вони обоє з чоловіком зникли на довгий час, а 11.06.2018 року з`явились в нього в будинку, сказавши, щоб він збирав речі та залишив їхнє місце проживання, надавши при цьому договір дарування частини його житлового будинку. Оглянувши його він був досить здивований, адже ніде ніяких підписів не ставив та не продавав свою частину будинку. При цьому в графі «дарувальник» стояв не його підпис. До протоколу допиту останній надав копію договору купівлі-продажу, витяг з Державного реєстру правочинів. Згідно із копією договору дарування частини житлового будинку, який був укладений 24.02.2012 року у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу - ОСОБА_8 у присутності ніби-то ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , квартира АДРЕСА_2 була подарована ОСОБА_7 .

У клопотанні слідчий вказала, що на даний час новим власником вказаного житла є ОСОБА_7 , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 127511973 від13.06.2018.

Посилаючись на необхідність збереження речових доказів, слідчий просить задовольнити клопотання.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.

Слідчий в клопотанні не зазначає, в який спосіб приміщення як нерухоме майно може бути втрачене, з чим саме пов`язується припущення неможливості проведення слідчих дій за відсутності заходів забезпечення.

Крім того, слідчий не вказує, на яку саме частину будинку є необхідним накладення арешту.

Згідно ч.2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 172 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

З урахуванням вищенаведеного, слідчий суддя повертає клопотання про накладення арешту на майно.

Керуючись вимогами ст. ст. 170-174 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

Клопотання про накладення арешту на майно повернути, встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Слідчий суддя: ОСОБА_1