ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира
в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового

засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження № 0005660 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, розлученого, має неповнолітню доньку 9 років, офіційно непрацюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого відповідно ст. 89 КК України,

за ст. 286 ч.1 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_4

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6

представника

потерпілого ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

в с т а н о в и в :
24 жовтня 2017 року близько 16 години 30 хвилин, ОСОБА_8 , керуючи технічно-справним автомобілем MAZDA 6, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по проспекту Незалежності, зі сторони вул. Покровської, в напрямку вул. І. Мазепи в м. Житомирі.

Наближаючись до нерегульованого перехрестя, проспекту Незалежності та вул. І. Мазепи в м. Житомирі, у вище зазначений день та час, ОСОБА_8 , керуючи технічно-справним автомобілем MAZDA 6, д.н.з. НОМЕР_1 , в порушення вимог п.2.3.б) Правил дорожнього руху України проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, порушуючи вимоги п. 13.1 зазначених Правил, у даній дорожній обстановці не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу, як наслідок, допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які перебували в нерухомому стані на проїзній частині проспекту Незалежності у правій смузі руху.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого внутрішньо суглобового чотирьох фрагментарного уламкового перелому голівки лівої плечової кістки з відривом великого вертела та малого горбка, зі зміщенням фрагментів, заднього підвивиху лівого плечового суглобу, які мають ознаки тілесних ушкоджень середньої тяжкості по критерію тривалого розладу здоров`я. Пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді рани в ділянці правого колінного суглобу, переломів діалізу правої малогомілкової кістки, зовнішньої кісточки правого гомілково-ступеневого суглобу, розриву дистального міжгомілкового синдесмозу з підвивихом стопи дозовні, які у своїй сукупності відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень по критерію тривалого розладу здоров`я.

Так, необережні дії, які виразилися в порушенні водієм ОСОБА_8 вимог пунктів 2.3 б), 13.1. Правил дорожнього руху України затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 року, перебувають у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки й виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками у вигляді спричинення тілесних ушкоджень середньої тяжкості потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення та цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди визнав повністю, щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди покладається на розсуд суду і пояснив, що 24 жовтня 2017 року їхав по вул. Ватутітна та мав повертати на вул. Мазепи, у зв`язку з чим почав перестроювання в крайню праву смугу. В цей час ліворуч, почала виїжджати велика фура, яка своїм гучним сигналом відволікла його увагу від дороги, а коли знову почав дивитися на дорогу, то його автомобіль вже чиркнув припаркований автомобіль і він став гальмувати, але уникнути наїзду на пішоходів, які стояли біля дверцят припаркованого автомобіля не вдалося. Після цього, він зупинився, хтось викликав швидку та поліцію. Потерпілих забрали у лікарню і він теж туди поїхав, щоб з`ясувати яка матеріальна допомога потрібна, але останні відмовилися. Зазначив, що спочатку удар прийшовся на припаркований автомобіль марки «ТОЙОТА», після чого він збив двох пішоходів. Щиро розкаюється у вчиненому злочині та просить суворо не карати, не позбавляти права керувати транспортними засобами, оскільки це є одним видом його доходу і сприятиме найшвидшому відшкодуванню заподіяної шкоди.

У зв`язку з не оспорюванням обвинуваченим фактичних обставин за згодою учасників процесу, ухвалою суду було визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 , пояснив, що 24 жовтня 2017 року зі своїм товаришем ОСОБА_10 стояли біля водійських дверцят його припаркованого автомобіля марки «Toyota Tundra» д.н.з. НОМЕР_2 , а саме він стояв обличчям до дороги, а ОСОБА_11 спиною до дороги. В цей час, він побачив, що на швидкості 50-60 км/год. на них летів автомобіль синього кольору, а тому він взявши товариша за руку почали робити кроки до переднього лівого крила, але не встигли, оскільки цей автомобіль влетів в припаркований автомобіль, а потім збив їх обох. Зазначив, що жодних коштів на лікування не отримував і наполягає на позбавленні обвинуваченого права керувати транспортними засобами.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що разом з товаришем ОСОБА_12 стояли біля припаркованого автомобіля останнього. Він стояв спиною до дороги і в цей час товариш почав його тягнути на себе, а після цього їх обох збив автомобіль. Також наполягає на позбавленні обвинуваченого права керувати транспортними засобами. Зазначив, що коштів від обвинуваченого на лікування не отримував.

Виходячи з наведеного, суд вважає вину обвинуваченого доведеною повністю та кваліфікує його необережні дії за ст. 286 ч.1 КК України, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд виходить із загальних засад призначення покарання ст. 65 КК України, та враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно з ч.2 ст.12 КК України відноситься до злочину невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся. Цю обставину, суд визнає такою, що пом`якшує його покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При цьому суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, характеризується позитивно, критично ставиться до вчиненого.

Враховуючи наведене, необережну форму вини, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню інших злочинів, суд обирає йому покарання в межах санкції статті у вигляді штрафу, без позбавлення права керувати транспортними засобами. Такий захід примусу відповідає меті покарання, є співмірним характеру вчиненого діяння, його наслідками та сприятиме найшвидшому відшкодуванню заподіяної шкоди потерпілому.

Потерпілий ОСОБА_5 пред`явив цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди до обвинуваченого ОСОБА_8 . В обґрунтування зазначив, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, вимушений був проходити тривале лікування як з операційним втручанням так і реабілітаційне, у зв`язку з цим ним було витрачено 26787,05 грн. Крім того, спричинено матеріальних збитків за пошкоджений автомобіль в розмірі 36638,02 грн. Також йому спричинено збитки, які є похідними від ДТП, а саме вартість придбаних і невикористаних авіаквитків в сумі 10274 грн. на заплановану ним та його дружиною подорож, яка не відбулася внаслідок ДТП, а також витрати пов`язані з наданням правової допомоги в сумі 7000 грн., за проведення автотоварознавчої експертизи в сумі 1500 грн. та витрат на сплату судового збору в сумі 2250 грн., а всього в сумі 80199,07 грн. Крім того, зазначив, що даним кримінальним правопорушенням йому спричинено моральну шкоду, яка полягала в тому, що фізичне ушкодження, яке ним отримано є складною травмою, яка унеможливила його соціальне спілкування. Фізичний біль обох ушкоджених рук, який його не полишає та стосовно лівої руки ще має бути проведена остаточна операція. Отримана травма не дає йому можливості повноцінно спілкуватися з дітьми, а саме через фізичну неспроможність рухати обома руками немає можливості просто обіймати своїх дітей, через що він ще більше нервується. У зв`язку з отриманою травмою вся побутова фізична робота лягла на плечі його дружини і саме відчуття своєї безпорадності і безпомічності спричиняє йому ще більших душевних страждань. Підвищене нервово-емоційне напруження, яке полягає у відчутті тягаря для родини, оскільки не може виконувати повноцінно функції годувальника, а у нього на утриманні дружина та троє неповнолітніх дітей. Також внаслідок отриманої травми, він немає можливості повноцінно виконувати функції очолюваного ним товариства, що потягло за собою зупинення розвитку підприємства, звільнення працівників та втрати прибутку.

Страхова компанія АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» у своєму відзиві просить зобов`язати потерпілого ОСОБА_5 звернутися до відділення компанії для завершення процедури урегулювання події, заявленої у порядку Полісу та необхідності узгодження суми страхового відшкодування. Також перевірити та з`ясувати інформацію на підтвердження відомостей про участь т/з «Toyota Tundra» д.н.з. НОМЕР_2 в ДТП 24.10.2017 року і повноваження ОСОБА_5 про його право володіння, користування та розпорядження цим транспортним засобом. Та у зв`язку з тим, що потерпілий не завершив процедуру урегулювання, просять закрити провадження в частині стягнення шкоди зі страхової компанії.

Суд приходить до висновку, що позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди підлягають до часткового задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно на власний розсуд, а тому доводи третьої особи страхової компанії АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» про закриття провадження в цій частині, є безпідставними, оскільки відповідно до вимог ст. 14 ЦК України особа не може бути примушена до дій вчинення яких не є обов`язковими для неї.

Відповідно до ст. 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно із частинами першої та четвертої ст. 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, у якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи яка встановлена або не встановлена договором. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладених у постановах від 20 січня 2016 року № 6-2808цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-725цс16, про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача застрахована.

За таких обставин, з врахуванням вимог Закону та визначеної правової позиції, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для закриття провадження в частині цивільного позову потерпілого ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, оскільки потерпілий не закінчив процедуру урегулювання за Полісом.

Згідно змісту цивільного позову потерпілим понесені матеріальні збитки на лікування в загальній сумі 26787,05 грн., з яких 20337,05 - витрати на придбання лікарських засобів; 950 грн. - витрати на проведення досліджень та 5550 грн. - витрати на реабілітацію. З оглянутих в судовому засіданні оригіналів квитанцій розмір понесених витрат на придбання лікарських засобів складає 19528,70 грн. та 350 грн. на благочинність відділення лікарні, з огляду на наведене, в цій частині позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, в загальній сумі 25978,70 (19528,70 грн. лікарські засоби + 950,00 грн. обстеження + 5500,00 грн. реабілітація). В частині вимог про стягнення 350 грн. сплачених на благочинність до задоволення не підлягає.

Відповідно до довіреності від 30 листопада 2016 року строком на 10 років, тобто до 30 листопада 2026 року, ОСОБА_13 надала право ОСОБА_5 представляти її інтереси при здійсненні правочинів по продажу та з питань експлуатації, а саме керувати, а також розпоряджатися (продати, переобладнати, здати в оренду тощо) автомобілем «Toyota Tundra» д.н.з. НОМЕР_2 (а.с.53).

Згідно ст. 395 ЦК України визначено види речових прав на чуже майно, до яких належить право володіння. Речове право на чуже майно, як і право власності, носить абсолютний характер. Суб`єкт речового права на чуже майно вступає у відносини з усіма іншими суб`єктами, хто його оточує.

Відповідно до ст. 396 ЦК України правила на захист права власності, які встановлені главою 29 цього Кодексу, поширюються на речові права власності на чуже майно. Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі цієї статті.

Факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права.

Як встановлено судом, ОСОБА_5 на час події правомірно володів автомобілем «Toyota Tundra» д.н.з. НОМЕР_2 .

З дослідженого в судовому засіданні протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 24 жовтня 2017 року, пункту 17-1 «локалізація пошкоджень на транспортних засобах» слідчим зафіксовано, що автомобіль Toyota Tundra» д.н.з. НОМЕР_2 має механічні пошкодження, а саме зламано ліве бокове дзеркало, механічне пошкодження передніх та задніх дверей, з пошкодженням лакофарбового покриття лівої сторони, лакофарбового покриття заднього лівого крила та переднього лівого крила (а.с.227).

Згідно висновку експертного авто товарознавчого дослідження № 69 від 06.12.2017 року розмір матеріального збитку складає 36638,02 грн. (а.с.73-79)

Крім того, в своїх поясненнях обвинувачений ОСОБА_8 підтвердив той факт, що перед наїздом на пішоходів він вдарив припаркований автомобіль Toyota Tundra» д.н.з. НОМЕР_2 , біля якого і перебували потерпілі. Також обвинувачений в повному обсязі визнав зазначені вимоги про відшкодування матеріальних збитків.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того достатніх підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову в частині відшкодування збитків, пов`язаних з пошкодженням транспортного засобу в сумі 36638,02 грн. та 1500 грн. витрат, понесених за проведення експертизи. Також підлягають до задоволення вимоги, які потерпілий поніс за надання правової допомоги в сумі 7000 грн., які документально підтверджені актами виконання наданих послуг за договором про надання правової допомоги (а.с.81,210) і 2250 грн. сплаченого судового збору при подачі цивільного позову (а.с.31).

Вимоги потерпілого, які він вважає похідними від даної дорожньо-транспортної події, а саме відшкодування вартості придбаних і невикористаних авіаквитків в сумі 10274 грн., до задоволення не підлягають.

Що стосується цивільного позову про відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілому ОСОБА_5 спричинено моральні та фізичні страждання, які дійсно позначили негативні зміни у його житті, думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, негативні переживання, насторогу, тривогу. Крім того, в момент отримання тілесних ушкоджень потерпілий переніс значний фізичний біль, пережив страшний емоційний стрес, а саме відчуття безпорадності та відчуття себе тягарем для своєї родини, у зв`язку неможливістю повноцінно виконувати функції годувальника, оскільки має на утриманні трьох неповнолітніх дітей та продовжує нести моральні страждання, переживання, стреси та інші негативні фактори, які виміряти в грошовому еквіваленті неможливо. Також суд враховує і поведінку обвинуваченого після вчиненого ДТП, а саме байдужість останнього до її наслідків, зокрема він жодним чином не компенсував витрати потерпілого на лікування та реабілітацію і не цікавився станом здоров`я останнього. Крім того, тяжкі травми, отримані потерпілим потребують тривалої реабілітації, оскільки за прогнозами лікарів на відновлення має піти не менше року.

Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи загальний життєвий рівень громадян України, і здатність обвинуваченого ОСОБА_8 реально відшкодувати шкоду, суд, вважає за можливе розмір моральної шкоди визначити в сумі 150000 грн.

Процесуальні витрати, пов`язані з залученням експертів для проведення судових експертиз, суд в порядку ст. 122 КПК України стягує з обвинуваченого (а.с.199-201).

Питання стосовно речових доказів, суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України (а.с.207).

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 26 жовтня 2017 року на автомобіль MAZDA 6, д.н.з. НОМЕР_1 , скасувати після повного відшкодування заподіяної шкоди потерпілому ОСОБА_5 (а.с.204).

Підстав для обрання запобіжного заходу не вбачається.

Керуючись ст. ст. 371, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України і призначити йому покарання за цим законом у вигляді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн., без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_5 на відшкодування матеріальної шкоди 73366 (сімдесят три тисячі триста шістдесят шість) грн. 72 коп. та на відшкодування моральної шкоди 150000 (сто п`ятдесят тисяч) грн. В решті позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 процесуальні витрати, пов`язані з залученням експертів для проведення експертизи, в сумі 2571 (дві тисячі п`ятсот сімдесят одна) грн. 92 коп.

Речові докази: автомобіль MAZDA 6, д.н.з. НОМЕР_1 , який повернуто на відповідальне зберігання ОСОБА_8 , залишити в користуванні його володільця.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 26 жовтня 2017 року на автомобіль MAZDA 6, д.н.з. НОМЕР_1 , скасувати після повного відшкодування заподіяної матеріальної і моральної шкоди потерпілому ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_1