Справа № 584/1089/17
Номер провадження 1-кп/573/17/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 травня 2018 року Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця міста Путивль Сумської області, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1.08 грудня 2016 року Путивльським районним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

2.15 листопада 2017 року Путивльським районним судом Сумської області за ч. 1 ст. 263, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, ухвалою Апеляційного суду Сумської області вирок змінений, вважати засудженим за ч. 1 ст. 263 КК України з призначенням покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., на підставі ст. 71, ст. 72 ч. 3 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., та покарання за вироком Путивльського районного суду Сумської області від 08 грудня 2016 року у виді 3 років позбавлення волі, умовно, з іспитовим строком 2 роки, виконувати самостійно, судимісті не зняті та непогашені,

- за ч. 2 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:
У точно невстановлений день в червні 2017 року ОСОБА_6 на смітнику в кінці присадибної ділянки по АДРЕСА_1 з дикоростучих рослин коноплі зірвав одну гілку, чим незаконно придбав наркотичний засіб без мети збуту.

В цей же день зірвану гілку коноплі ОСОБА_6 приніс за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 та поклав її сушитися на вішалку для одягу в коридорі будинку без мети збуту.

11 серпня 2017 року при проведенні огляду домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 працівниками поліції була виявлена та вилучена речовина рослинного походження, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом.

Маса вилученого канабісу у перерахунку на суху речовину становить 6,78 г.

Здійснюючи вказані дії, ОСОБА_6 розумів їх суспільну небезпечність, усвідомлював можливість настання суспільно небезпечних наслідків від вказаних дій та бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, щиро розкаявся і надав показання, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті. Зокрема показав, що у червні 2017 на смітнику в кінці своєї присадибної ділянки побачив рослини коноплі, з однієї зірвав гілку та приніс додому, де поклав сушитись її на вішалці в коридорі будинку. 11 серпня 2017 року до нього додому прийшли працівники поліції, які виявили та вилучили коноплю. Зберігав її для власних потреб, мети збуту у нього не було.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При цьому встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Також судом їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

Суд вважає, що зазначеними умисними діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 309 КК України, а саме: незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, його особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

За місцем проживання ОСОБА_6 характеризується задовільно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не знаходиться, не інвалід.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, оскільки він критично оцінив вчинений ним злочин; активне сприяння розкриттю злочину, оскільки він правдиво повідомив про обставини вчинення злочину; відсутність тяжких наслідків.

В той же час ОСОБА_6 тривалий час не працює, даний злочин вчинив в період іспитового строку, за час розгляду провадження в суді він вже засуджений вироком Путивльського районного суду від 15 листопада 2017 року, який набрав законної сили 29 березня 2018 року, що свідчить про те, що обвинувачений не став і не бажає стати на шлях виправлення.

У обвинувальному акті обтяжуючою покарання обставиною обвинуваченому зазначено рецидив злочинів.

Оскільки будь які спеціальні застереження щодо визначення повторності та рецидиву у ст. 67 КК України відсутні, при встановленні змісту даної обставини як такої, яка обтяжує покарання, необхідно керуватися ст. ст. 32, 34 КК України.

Якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті або частині статті Особливої частини КК України як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом ч. 4 ст. 67 КК України як повторність, так і рецидив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 08 грудня 2016 року засуджений за сукупністю злочинів за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, що утворює кваліфікацію його дій за ознакою повторності, а тому визнання судимості як рецидив злочинів та врахування його, як обставину, що обтяжує покарання є зайвим і суд дану обставину як обтяжуючу не враховує.

При обрання виду та міри покарання для ОСОБА_6 суд враховує, що загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема, у справі «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів та меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів з огляду на відповідність таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

Тому суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

На підставі викладеного суд вважає, що необхідним та достатнім для ОСОБА_6 буде покарання у виді позбавлення волі, яке є справедливим, пропорційним і співрозмірним ступеню тяжкості вчиненого злочину та його наслідкам.

При призначенні покарання суд також враховує, що злочин в даному провадженні ОСОБА_6 вчинив після постановлення вироку Путивльського районного суду Сумської області від 08 грудня 2016 року, яким засуджений до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, і до постановлення вироку Путивльського районного суду Сумської області від 15 листопада 2017 року, ухвали Апеляційного суду Сумської області від 29 березня 2018 року, якими засуджений за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становлить 850 грн., та до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, які визначено виконувати самостійно.

Призначаючи ОСОБА_6 остаточне покарання щодо злочинів, вчинених після постановлення попереднього вироку від 08 грудня 2016 року і до постановлення нового вироку в даному провадженні, застосовуються правила частини 4 статті 70 КК, а не правила ст. 71 КК України, оскільки покарання за вироком Путивльського районного суду від 08 грудня 2016 року вже було враховано вироком Путивльського районного Сумської області від 15 листопада 2017 року та призначалось за правилами статті 71 КК.

Саме така правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 13 березня 2018 року в справі №489/6215/16.

Також при призначенні остаточного покарання суд враховує, що згідно ч. 3 ст. 72 КК України, основне покарання у виді штрафу при призначенні його за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.
Оскільки судом в даному провадженні ОСОБА_6 призначається реальна міра покарання, то суд при призначенні остаточного покарання також враховує іп. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2004 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», в якому зазначено, що особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожен вирок виконується самостійно.

Враховуючи, що ОСОБА_6 засуджується до реальної міри покарання у виді позбавлення волі в даному провадженні, тому дане покарання, а також покарання у виді штрафу та позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 роки за вироком Путивльського районного суду від 15 листопада 2017 року, ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 29 березня 2018 року необхідно виконувати самостійно.

З обвинуваченого ОСОБА_6 підлягають стягненню в доход держави судові витрати за залучення експертів в сумі 2226 грн. 60 коп.

Запобіжний захід ОСОБА_6 під час досудового розслідування та судового провадження не обирався.

У відповідності до вимог ст. 100 КПК України речові докази канабіс масою у перерахунку на суху речовину 6,78 г, дві верхівки пляшок з нашаруванням екстракту канабісу масою 0,093 г, які зберігаються в камері схову речових доказів Путивльського відділення поліції, підлягають знищенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України та ч. 3 ст. 72 КК України, за сукупністю злочинів, вважати засудженим ОСОБА_6 до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, у виді штрафу в доход держави в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за вироком Путивльського районного суду Сумської області від 15 листопада 2017 року, ухвали Апеляційного суду Сумської області від 29 березня 2018 року та у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, від відбування якого на підставі ст. 75 КК України він звільнений з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки вироком Путивльського районного суду Сумської області від 08 грудня 2016 року.

При цьому покарання виконувати самостійно.

Строк покарання відраховувати з дня затримання ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_6 судові витрати в сумі 2226 грн. 60 коп. в доход держави.

Речові докази канабіс масою у перерахунку на суху речовину 6,78 г, дві верхівки пляшок з нашаруванням екстракту канабісу масою 0,093 г, які зберігаються у камері схову речових доказів Путивльського відділення поліції, знищити.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя