Справа №489/3361/17 06.08.2018
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря: ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0001325, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.03.2017 року, за апеляційною скаргою прокурора Інгульського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_5 на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25.04.2018 року, якою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що вчинив суспільне небезпечне діяння, застосовані примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі під нагляд опікуна.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

особа, що вчинила суспільно

небезпечне діяння ОСОБА_6

його законний представник ОСОБА_8

захисники ОСОБА_9

ОСОБА_10

представник служби у справах дітей ОСОБА_11 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить ухвалу суду змінити та застосувати до ОСОБА_6 примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі під нагляд опікуна ОСОБА_8 тривалістю 1 рік.

_______________________________________________________________

Провадження 11-кп/784/586/18 Головуючий у першій інстанції

ОСОБА_12

Категорія: ст. 186 ч.2 КК Укра Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва до неповнолітнього ОСОБА_6 , що вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ст.186 ч.2 КК України, застосовано примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі під нагляд опікуна ОСОБА_8 .
Вирішено питання щодо відшкодування майнової шкоди.

Узагальнені доводи прокурора.

Зазначає, що суд першої інстанції не дотримався вимог п.п.2,3 ст. 105 КК України, не вирішив питання про встановлення ОСОБА_6 строку заходів виховного характеру, у вигляді передачі під нагляд опікуну.

Вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою, оскільки постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), не досягши віку з якого може наставати кримінальна відповідальність, 22.05.2017 р. близько 12.30 год., знаходячись на розі вул. Олійника та вул. Чайковського в м. Миколаєві, разом з ОСОБА_13 , маючи намір на заволодіння чужим майном, шляхом ривку у ОСОБА_14 , відкрито заволодів належним їй мобільним телефоном "Lenovo a1010a20", вартістю 1999 грн., заподіявши майнову шкоду.
Крім того, ОСОБА_6 24.05.2017 р. близько 14.00 год., знаходячись на розі вул. Полярної та вул. Молодогвардійської в м. Миколаєві, разом з ОСОБА_13 , маючи намір на заволодіння чужим майном, шляхом ривку у ОСОБА_15 , відкрито заволодів належним ОСОБА_16 мобільним телефоном "Meizy M2", вартістю 2999 грн., заподіявши майнову шкоду.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримку апеляційної скарги, пояснення законного представника ОСОБА_6 - ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 , які не заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції щодо вчинення ОСОБА_6 суспільно небезпечних діяння, а також необхідність застосування відносно останнього примусових заходів виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд опікуна ОСОБА_8 (бабусі ОСОБА_6 ), є обґрунтованими та апелянтом не оспорюються.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 105 КК України неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

Частина 2 зазначеної статті містить перелік примусових заходів, які застосовуються до неповнолітнього. В зазначений перелік входе і такий примусовий захід виховного характеру як передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання.

Відповідно до ч.3 ст.105 КК України тривалість вказаного заходу виховного характеру встановлюється судом, який його призначає.

Згідно п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» № 2 від 15 травня 2006 року строк нагляду, передбаченого п.3 ч.2 ст.105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справ та мети виправлення неповнолітнього. Цей нагляд має здійснюватися, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

Отже, кримінальний процесуальний Закон передбачає обов`язкове встановлення судом тривалості заходу такого примусового заходу як передача під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою , а також окремих громадян на їхнє прохання.

З резолютивної частини ухвали суду першої інстанції вбачається, що суд першої інстанції застосував до неповнолітнього ОСОБА_6 , що вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ст.186 ч.2 КК України, примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі під нагляд опікуна ОСОБА_8 . Однак, в порушення вищенаведених вимог Закону не вказав тривалості такого виховного заходу.

З огляду на наведене доводи прокурора є обґрунтованими.

В судовому засіданні апеляційної інстанції законний представник ОСОБА_6 - ОСОБА_8 висловила згоду про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі під її нагляд строком на 1 рік.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність зміни ухвали суду першої інстанції та визначення тривалості примусового заходу виховного характеру у вигляді передачі ОСОБА_6 під нагляд опікуну, строком на 1 рік.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 498, 501, 424, 426, 532 КПК України, Апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Інгульського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м.Миколаєва від 25 квітня 2018 року відносно ОСОБА_6 змінити.

Встановити строк примусового заходу виховного характеру у вигляді передачі неповнолітнього ОСОБА_6 під нагляд опікуну ОСОБА_8 - 1 рік.

В решті ухвалу залишити без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня проголошення.
Головуючий:

Судді: