У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/6281/17

№ 1-кс/183/567/18

17 липня 2018 року Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 про накладення арешту на нерухоме майно,

встановив:

заявник ОСОБА_3 звернувся до Новомосковського міськрайонного суду з клопотанням про накладення арешту на нерухоме майно, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 на земельній ділянці 4925 кв.м. заборонивши його відчуження, обмін, дарування до прийняття рішення по кримінальному провадженню №0001423.

Клопотання мотивував тим, що він є цивільним позивачем по кримінальному провадженню №0001423 внесеного до ЄРДР 26 лютого 2013 р. за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Відповідно наявних процесуальних документів він подав поряд з дружиною до органу досудового розслідування цивільний позов у кримінальному провадженні та процесуальними рішеннями слідчого залучений у якості потерпілого і цивільного позивача до кримінального провадження. Цивільний відповідач ОСОБА_4 заволоділа шахрайським шляхом його власність та його дружини у вигляді нерухомого майна, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 на земельній ділянці 4925 кв.м. Згідно висновку №1813-11 судової будівельно-технічної експертизи від 30.09.2011 р. ринкова вартість нерухомого майна складає 966267,00 грн. Цивільний позов у кримінальному провадженні поданий на суму матеріальної шкоди 3695375 грн., моральної шкоди 500000 грн. Крім того ОСОБА_4 уклала кредитні і іпотечні договори з ВАТ КБ «Надра» під заставу нерухомого майна, що розташовано за адресою АДРЕСА_1 , тому просить для збереження майна у вигляді речового доказу, з метою уникнення збільшення шкоди, накласти арешт.

Суд дослідивши клопотання та надані до нього копії документів, вислухавши слідчого, вважає клопотання обґрунтованим, та таким що підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що за заявою ОСОБА_3 21.05.2010 р. було порушено кримінальну справу за ознаками ч. 1 ст. 190 КК України, а потім відомості про правопорушення було внесено до ЄРДР 26.02.2013 р. за № 0001423 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. 25.06.2010 р. слідчий визнав ОСОБА_3 потерпілим по кримінальному провадженню, а 14.12.2011 р. ОСОБА_3 подав позов до ОСОБА_4 про відшкодування завданої матеріальної шкоди 3695375 грн. та моральної шкоди 500000 грн.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Як передбачено ч. 1 ст.171 КПК з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

На підставі ст. 170 КПК України заявник просить винести ухвалу про арешт нерухомого майна, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 на земельній ділянці 4925 кв.м. заборонивши його відчуження, обмін, дарування до прийняття рішення по кримінальному провадженню №0001423.

Суд вважає, що заявник довів наявність достатніх підстав вважати, що згідно ст. 170 КПК України, у разі не накладення арешту на вказане нерухоме майно, можуть бути втрачені сліди кримінального правопорушення, що може перешкодити кримінальному провадженню, так як тільки у випадку накладення арешту на майно, заборони його використання володільцем, може бути виконане завдання щодо забезпечення збереження слідів кримінального правопорушення та для забезпечення проведення відповідних експертиз.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170,171,172,173 КПК України, суд

постановив :

клопотання ОСОБА_3 задовольнити, накласти арешт на нерухомого майна, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 на земельній ділянці 4925 кв.м. заборонивши його відчуження, обмін, дарування до прийняття рішення по кримінальному провадженню №0001423.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1