Справа № 738/1585/15-к
№ провадження 1-кп/738/1/2018
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2018 року

Менський районний суд Чернігівської області

в складі:
головуючого ОСОБА_1
секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мена Чернігівської області кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000428 від 21.11.2014 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Злинський Конезавод Орловської області Російської Федерації , громадянина України , жителя АДРЕСА_1 , розлученого , з середньо-спеціальною освітою, на утриманні неповнолітня дитина 2013 року народження , не працюючого , раніше не судимого

обвинуваченого у вчиненні злочину , передбаченого ст. 286 ч.1 КК України ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_5
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9
потерпілого ОСОБА_10
представника потерпілого ОСОБА_11

В С Т А Н О В И В:

16.11.2014 року в м. Мена по вул. Воровського , біля господарства № 15 , о 13.13 год трапилась дорожньо - транспортна подія , а саме : обвинувачений ОСОБА_5 , керуючи власним автомобілем марки «AUDI» модель 90 д.н.з. НОМЕР_1 , який відповідно до висновку експерта № 48 був в технічно справному стані і не мав технічних несправностей , що могли вплинути на керованість даним транспонртним засобом , рухаючись в населеному пункті по дорозі , в напрямку з автовокзалу до залізничного вокзалу допустив порушення вимог п.12.4 ПДР України , а саме : рухався зі швидкістю 85-88 км/год , що підтверджується висновком експерта № 656 і яка значно перевищувала максимально дозволену швидкість для транспортних засобів в населених пунктах , внаслідок чого , коли водій автомобіля марки ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_10 почав виконувати поворот вліво , чим створив небезпеку для руху водію ОСОБА_5 , змусив останнього діяти у відповідності до вимог п.12.3 ПДР України , а саме : ОСОБА_5 застосував гальмування , але зіткнення уникнути не зміг . Відповідно до висновку автотехнічної експертизи № 190 , внаслідок допущених порушень вимог ПДР України , водій ОСОБА_5 позбавив себе можливості уникнути зіткнення своїми односторонніми діями , так як мав можливість застосувати гальмування та зупинитися до лінії зіткнення з транспортним засобом , що повертав вліво , при рухові зі швидкістю до 60 км/год.

В результаті зіткнення транспортних засобів водій ОСОБА_10 відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 01 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки , що супроводжувалася переломами 5,9,10 ребер зліва з обмеженим пневмотораксом та які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості , за ознакою тривалого розладу здоров`я понад 3 тижні .

Відповідно до вимог ПДР України , водію ОСОБА_5 необхідно було діяти у відповідногсті до п.2.3(б) бути уважним та слідкувати за дорожньою обстановкою і відповідно реагувати на її зміни . а відповідно до висновку автотехнічної експертизи № 142 йому необхідно було дотримуватися вимог п.12.4-в населених пунктах дозволяється рухатися зі швидкістю не більше 60 км/год , п.13.3 при виконанні маневру обгону необхідно дотримуватися безпечного інтервалу , п.14.2(б)- не виконувати маневр обгону транспортного засобу, водій якого подає сигнал про виконання повороту вліво , а з моменту виникнення небезпеки для руху п.1.10 водію також необхідно було діяти відповідно до п.12.3 негайно вжити заходів до зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу .

Обвинувачений ОСОБА_12 за умови виконання вимог ПДР України, мав технічну можливість уникнути зіткнення , але допустив порушення вище вказаних вимог , а саме : п.12.4 ПДР , чим в подальшому позбавив себе можливості відповідно реагувати на небезпеку для руху його транспортного засобу , що призвело до дорожньо-транспортної події , яка перебуває в прямому причинно- наслідковому зв`язку з діями останнього .

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні вину вчиненого визнав в повному обсязі та показав , що сталася прикра помилка , про що він щиро жалкує , переконливо просив суд не позбавляти його права керування транспортними засобами , пояснивши , що це його спосіб заробітку на життя. Іншим чином він не може забезпечити себе необхідним .

Потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні показав , що його авто стояло біля одного з дворів по вул.Воровського в м.Мена , коли відпала в цьому потреба , потерпілий завів авто , показав сигнал повороту і почав маневр вліво , та раптом стався удар з автомобілем обвинуваченого . Потерпілий бачив його, коли починав матевр , але сподівався на те , що встигне повернути , потерпілий не розраховував , що обвинувачений буде їхати досить швидко . Потерпілий наполягав на позовних вимогах щодо відшкодування 50 000 грн. в рахунок морального відшкодування .

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показав , що бачив як потерпілий 16.11.2014 рухався по вул.Воровського на автомобілі ВАЗ і для виконання маневру повороту ліворуч він увімкнув відповідний сигнал.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показала , що бачила як перед дорожньо-транспортною подією водій автомобіля синього кольору рухався по вул.Воровського на великій швидкості , а потім зіткнувся з автомобілем ВАЗ .

Експерт ОСОБА_15 в судовому засіданні показав , що він виготовляв експертний висновок № 190 і для роботи у нього був весь комплекс вихідних даних , що дали змогу прийти до висновків . При цьому , експерт брав до уваги лише об`єктивно встановлені дані . В ситуації , що склалась , водій АУДІ мав перевагу в русі та мав застосувати екстренне гальмування , проте рухаючись зі швидкістю , яка перевищувала норму , не зміг уникнути зіткнення .

Матеріали кримінального провадження містять письмові докази , які підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_5 в інкримінованому йому звинуваченні , а саме :

- при огляді місця скоєння злочину 16.11.2014 року працівниками поліції було встановлено , що дорожнє покриття шириною 6,30 м , на асфальтобетонному покритті сліди гальмування на відстані 37,2 м ( а.с . т.1 55-59) ;

- згідно протоколу огляду від 17.01.2015 року встановлено , що в авто « АУДІ» виявлені наступні пошкодження : права та ліва фари , правий та лівий показчики поворотів , лобове скло , передній бампер авто , капот авто. ліве та праве крило ( а.с. т.1 61-63) ;

- згідно протоколу огляду автомобіля марки ВАЗ було виявлено наступні пошкодження : ліве переднє крило ,капот зліва , центральна ліва стійка , заднє крило , вітрове скло ( а.с. т.1 64-67) ,

- згідно висновку № 656 від 16.01.2015 , місце первинного контакту автомобіля АУДІ модель 90 д.н.з. НОМЕР_3 з автомобілем ВАЗ 21099 НОМЕР_2 , виходячи із слідової інформації на схемі та фотознімках ілюстративної таблиці , розташоване поздовжньо на відстані переднього звісу автомобіля « АУДІ» модель 90 д.н.з. НОМЕР_4 (а.с. т.1 70-75 );

- згідно експертного висновку № 48 від 04.03.2015 , на момент експертного огляду робоча гальмівна система автомобіля «АУДІ» знаходилась в технічно працездатному стані , при якому були відсутні будь-які несправності ( а.с. т.1 86-91) ;

- відповідно експертного висновку №49 від 05.03.2015 року , первинний контакт відбувся між передньою та задньою дверьми автомобіля ВАЗ на відстані близько 220 см від передньої габаритної частини автомобіля ВАЗ ( а.с. т. НОМЕР_5 ) ;

- згідно з відомостями експертного висновку № 142 від 07.04.2015 слідує , що наявний гальмівний шлях 34,40 м. ( а.с.т.1 120-122) ,

- згідно експертного висновку № 190 від 13.05.2015 , при фактичній швидкості з якою рухався на даній ділянці дороги , водій автомобіля АУДІ реєстраційний номер НОМЕР_6 д.н.з. НОМЕР_1 , яка складала не менше 85-88,5 , з технічної точки зору не мав технічної можливості уникнути ДТП .За умови виконання водієм ОСОБА_5 вимог п. 12,4 ПДР України , руху з максимально допустимою швидкістю на даній ділянці дороги 60 км/год , водій автомобіля «АУДІ»-90 мав технічну можливість уникнути ДТП , уникнути зіткнення з автомобілем ВАЗ ( а.с.т.1 126-128) ;

- два автомобілі ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_4 та АУДІ д.н.з. НОМЕР_2 , якими керували обвинувачений та потерпілий були визнані речовими доказами ;

Відповідно ст. 84 КПК , доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані , отримані у передбаченому КПК України порядку , на підставі яких слідчий , прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин , що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню .

Аналіз досліджених в судовому засіданні доказів в їх сукупності, дають підстави суду зробити висновок, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 , які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху , що спричинили заподіяння тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості , кваліфіковані досудовим слідством правильно за ст. 286 ч.1 КК України .

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину , особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставиною , що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України, є визнання вини , щире каяття , критичне ставлення до ситуації яка стала приводом для кримінального провадження . Обставин що обтяжують покарання обвинуваченого згідно ст. 67 КК України в судовому засіданні не встановлено .

Вирішуючи питання про призначення міри покарання обвинуваченому суд враховує те , що злочин скоєно особою , яка раніше не притягалась до кримінальної відповідальності , обвинувачений на профілактичних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває , за місцем мешкання та роботи характеризується позитивно , на утриманні є малолітня дитина . Крім того , суд враховує поведінку потерпілого , який порушив Правила дорожнього руху України , зокрема п.10.1 , 10.4, 14.3 . Злочин скоєний обвинуваченим має необережну форму вини , матеріали кримінального провадження не містять відомостей з приводу порушень обвинуваченим ПДР України у минулому , обвинувачений посилався на те , що керування транспортним засобом для нього є основним джерелом доходу . Враховуючи , що законодавець дає можливість диференційовано визначати необхідність застосування чи не застосування додаткової міри покарання до обвинуваченого , а також поведінка потерпілого , обвинуваченого , ставлення до скоєного , посилання на форми джерел існування, суд вважає , що доцільним є не застосовувати до обвинуваченого додаткову міру покарання , так як метою покарання в розумінні ст. 50 КК України , є не тільки кара , а й виправлення засудженого . Що до основної міри покарання , то на її суворості ніхто з учасників провадження не наполягав , тому з урахуванням наведених аргументів , суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому покарання у вигляді арешту.

Відповідно до ст. 128 КПК України , особа , якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової або моральної шкоди , має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного , обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи , яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду , завдану діяннями підозрюваного , обвинуваченого або неосудної особи , яка вчинила суспільно-небезпечне діяння.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із подальшими змінами), заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.
Згідно з п. 5 вказаного Пленуму ВСУ відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Виходячи з засад розумності та справедливості , а також зменшення ступеню вини за рахунок поведінки потерпілого , яким було порушено п.10.1, 10.4, 14.3 ПДР України , суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог щодо морального відшкодування , саме : в розмірі 5 000 грн.

Речовий доказ: автомобілі ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_4 та АУДІ д.н.з. НОМЕР_2 вважати повернутими власникам .

Процесуальні витрати за проведення експертиз в розмірі 3756,78 підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави.

Запобіжний захід для обвинуваченого до вступу вироку в силу не обирати .

На підставі вищезазначеного, керуючись ст. ст. 369, 370 , 374, 376, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину , передбаченого ст. 286 ч.1 КК України і призначити йому покарання 3 ( три ) місяці арешту без позбавлення права керувати транспортними засобами .

Речові докази : автомобілі ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_4 та АУДІ модель 90 д.н.з. НОМЕР_2 вважати повернутими власникам .

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 3756 грн 78 коп за проведення експертиз - на користь держави та 1500 грн на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодувань витрат на правову допомогу .

Цивільний позов ОСОБА_10 задовольнити частково , стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 5 000 грн на користь потерпілого ОСОБА_10 в рахунок морального відшкодування .

Вирок може бути оскаржено до судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Чернігівської області протягом 30 діб з моменту його проголошення через Менський районний суд Чернігівської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні копія вироку направляється не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1