Номер провадження: 11-кп/785/244/18
Номер справи місцевого суду: 500/1691/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

захисника: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0003776 від 16.12.2016 року за апеляційною скаргою прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.10.2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ізмаїл Одеської області, громадянин України, з неповною вищою освітою, не працюючий, не одружений, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, -
визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України і йому призначено покарання у виді штрафу в сумі 1275 гривень,-

встановив

Відповідно до вироку суду, на початку листопада 2016 року, ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів та психотропних речовин без мети збуту, знаходячись на пустирі по вул. Фанагорійській в м. Ізмаїлі Одеської області, незаконно придбав шляхом збору суцвіття рослин коноплі, після чого за місцем свого мешкання, за адресою : АДРЕСА_1 , незаконно висушив та виготовив шляхом перетирання руками наркотичний засіб - канабіс, який зберігав за місцем мешкання для особистого вживання без мети збуту.
В середині січня 2017 року ОСОБА_7 ,маючи умисел на незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів та психотропних речовин без мети збуту. Через мережу Інтернет, замовив та отримав через поштове відділення «Нова пошта» в м. Ізмаїл, психотропну речовину - амфетамін, після чого, отримавши її, зберігав за місцем свого мешкання, за адресою : АДРЕСА_1 .
25.01.2017 року, працівниками Ізмаїльського ВП ГУ НП в Одеській області, в період часу з 08:45 години по 09:50 годин, в ході санкціонованого обшуку за місцем мешкання ОСОБА_7 було виявлено та вилучено поліетиленовий пакет та два паперових згортка з речовиною рослинного походження в сухому та подрібненому стані, сіро-зеленого кольору, яка за висновком судової експертизи наркотичних засобів. психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 138-Х від 22.02.2017 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, маса якого в висушеному стані становить 27,49 г., 1,98 г. та 0,02 г. відповідно, загальною масою 29,49 г., який він незаконно придбав, виготовив та зберігав без мети збуту. Крім того було виявлено та вилучено два полімерних пакета з застібкою та згорток фольги з порошкоподібною речовиною, яка за висновком висновком судової експертизи наркотичних засобів. психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 138-Х від 22.02.2017 року 17 містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, кількісний вміст якого складає 0,86 г., 0,10г. та 0,10 г. відповідно, які ОСОБА_7 незаконно придбав та зберігав за місцем мешкання без мети збуту.

На вказаний вирок суду першої інстанції прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_9 була подана апеляційна скарга, в якій він, не оспорюючи винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій, вказує, що зазначений вирок суду в частині призначення покарання обвинуваченому підлягає скасуванню в частині призначення йому покарання у виді штрафу в сумі 1275 гривень.

Прокурор вважає, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції не прийняв до уваги те, що ОСОБА_7 раніше вже притягувався судом до кримінальної відповідальності і йому було призначено покарання у виді штрафу, однак він для себе висновків не зробив і знову скоїв аналогічний злочин, а тому на думку прокурора призначення ОСОБА_7 покарання у виді штрафу не досягне мети його перевиховання та запобіганню скоєння нових злочинів.

Також прокурор звертає увагу, що поза увагою суду залишився висновок пенітенціарного органу, згідно якого, у випадку призначення ОСОБА_7 покарання не пов`язаного з позбавлення або обмеженням волі, є ризик продовження ним злочинної діяльності. Крім того прокурор вважає, що судом не дана оцінка негативної характеристики обвинуваченого ОСОБА_7 , якій не працює і схильний до скоєння злочинів. На підставі цього прокурор вважає, що вирок суду підлягає скасуванню в зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Просить вирок в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у виді штрафу в сумі 1275 гривень - скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 1 року 6 місяців обмеження волі.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника якізаперечували проти задоволення апеляційної скарги; прослухавши, в порядку підготовки до судового засідання звукозапис судових засідань, що міститься на технічному носії інформації, дослідивши характеризуючі особу обвинуваченого дані; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляції, провівши судові дебати і надавши обвинуваченому останнє слово; колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав:
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З матеріалів справи вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 в суді першої інстанції визнав себе винним повністю та пояснив, що дійсно скоїв злочин, який йому інкримінують органи досудового слідства при обставинах, які викладені в обвинувальному акту та надав детальні свідчення з того як він це скоїв, а саме пояснив, що дійсно придбав наркотичний засіб та психотропну речовину, які зберігав за місцем свого проживання і який було знайдено у нього та вилучено під час обшуку. Наркотичний засіб зберігав для особистого вживання, реалізувати наркотичний засіб та психотропну речовину не бажав та не збирався і на даний час у скоєному щиро кається.
Окрім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї провини, його вина у скоєнні кримінального правопорушення підтверджується доказами, які були досліджені в суді першої інстанції :

-протоколом обшуку від 23.01.2017 року, згідно якого за місцем мешкання обвинуваченого ОСОБА_7 за адресою, саме в квартирі АДРЕСА_2 , були виявлені та вилучені наркотичні засоби;

-висновком судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 138-Х від 22.02.2017 року, згідно якої предмети, які були виявлені та вилучені за місцем мешкання обвинуваченого ОСОБА_7 є наркотичними засобами, вільний обіг яких законом заборонено - канабісом, маса якого в висушеному стані становить 27,49 гр., 1,98 гр., та 0,02 гр. відповідно, загальною масою 29,49 гр., та два полімерних пакета з застібкою та згорток фольги з порошкоподібною речовиною, яка містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, кількісний вміст якого складає 0,86 гр., 0,10 гр. та 0,10 гр. відповідно.

На даний час ніхто з учасників судового процесу не оскаржує обставини скоєння кримінального правопорушення, як вони викладені в обвинувальному акті і вироку суду першої інстанції та кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України, а апеляційна скарга прокурора ОСОБА_9 стосується лише питання призначення покарання.

За таких обставин, апеляційний суд вважає вірними висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні обвинуваченим дій, які виразилися в незаконному придбанні, виготовленні та зберіганні за місцем свого мекання наркотичних засобів без мети їх збуту,тобто скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за встановлених районним судом та викладених у вироку обставин.

Вирішуючи питання про те, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому ОСОБА_7 і чи повинен він її відбувати, суд першої інстанції, як зазначено у вироку, врахував відповідно до ст.65 КК України дані про особу винного, характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, а також обставини, які у в відповідності до вимог ст.66 КК України пом`якшують або обтяжують покарання і встановив, що така обставина судом встановлена, а саме повне визнання ним своєї вини та щире каяття, відношення обвинуваченого до скоєного та сприяння в розкритті злочину і прийшов до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу.

Обставини, які обтяжують покарання для обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції не встановлено.

Приймаючи рішення про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді штрафу суд послався на відсутність тяжких наслідків вчиненого ним правопорушення, а також дані про особу обвинуваченого.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні апеляційного суду пояснив, що характеристику його особи надав дільничній інспектор Ізмаїльского ВП, який його ніколи не бачив і він з ним ніколи не спілкувався. Насправді він алкогольними напитками не зловживає, а навпаки навчався у вищому учбовому закладі та тимчасово залишив навчання через притягнення до кримінальної відповідальності, однак має намір в подальшому продовжити навчання. Також зазначив, що на даний час від неофіційно працевлаштований в магазині, його заробітна платня становить приблизно 7-8 тисяч гривен і він утримує себе матеріально самостійно, проживає разом з батьками. Більш того зазначив, що покинув вживати наркотичні засоби та наміру на їх подальше вживання не має.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що згідно матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_7 раніше, а саме 22.05.2014 року, вже притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння аналогічного злочину і йому було призначено покарання у виді штрафу, однак ним був сплачений штраф і на даний час, на підставі ст. 89 КК України він є особою, яка вважається не судимою /а.с. 51, 54-55/.

Зазначені обставини свідчать про те, що обвинувачений щиро покаявся, зробив для себе належні висновки, що підтверджується його поведінкою і поясненнями про бажання стати на шлях виправлення.

Разом з тим, апеляційний суд не може погодитись з думкою прокурора з приводу того, що судом не дана належна оцінка характеристики обвинуваченого ОСОБА_7 за місцем мешкання, згідно якої він характеризується негативно / а.с. 50 /.

Так, апеляційний суд вважає, що долучена до матеріалів провадження характеристика з місця проживання, яка надана дільничним інспектором поліції ОСОБА_10 , з урахуванням пояснень обвинуваченого та заперечення останнім факту їх знайомства та спілкування, не може бути прийнята як належна, в тому числі з урахуванням того, що дільничний інспектор поліції, у відповідності до вимог закону не наділений повноваженнями на надання такої характеристики. Інших характеризуючих особу обвинуваченого даних - матеріали справи не містять.

Разом з тим, апеляційним судом прийняті до уваги встановлені вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22.05.2014 року дані про позитивну характеристику обвинуваченого за місцем навчання (а.с54-55).

Також апеляційним судом прийнята до уваги та обставина, що кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 309 КК України не є тяжким і не потягло за собою настання певних наслідків.

Крім того, апеляційним судом прийнята до увага та обставина, що наявним у матеріалах справи висновком відділу пробації підтверджена можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення волі, що вказує на можливість призначення останньому покарання у виді штрафу. Більш того, апеляційним судом прийнято до уваги та обставина, що згідно висновку органу пробації, родина обвинуваченого, в якій він проживає з батьками є позитивною та в якій панує гармонійний клімат, що вказує на можливість здійснення з боку батьків відповідних профілактичних заходів.

З урахуванням усіх в сукупності обставин справи, відношення обвинуваченого до вчиненого, апеляційний суд вважає, що призначене вироком районного суду покарання у виді штрафу є таким, що може забезпечити його перевиховування та запобігання вчинення нових злочинів без необхідності ізоляції від суспільства.

При цьому апеляційний суд вважає, що призначення обвинуваченому реального покарання в умовах ізоляції від суспільства, з урахуванням даних про вік обвинуваченого та особи обвинуваченого, який на думку апеляційного суду зробив належні висновки та запевнив судову колегію про бажання стати на шлях виправлення та перевиховання, може лише зашкодити його перевихованню та виправленню і навпаки призвести до протилежного результату, а саме подальшого вживання наркотичних засобів, що може бути наслідком продовження здійснення ним злочинної діяльності.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції ухвалений з додержанням норм кримінального законодавства, а тому покарання обвинуваченому призначене у вигляді штрафу в межах встановлених санкцією ч. 1 ст. 309 КК України.

Судом першої інстанції визнано і колегія суддів з цим погоджується, що обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є те, що він повністю визнав свою провину, щиро покаявся та сприяв розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом першої інстанції не встановлено.

Таким чином, незважаючи на доводи апеляційної скарги прокурора, призначене обвинуваченому покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим внаслідок м`якості та служити підставою для зміни або скасування вироку, оскільки, з урахуванням обставин наведених у вироку, воно відповідає ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення та є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, тобто для досягнення мети покарання, відповідно до положень, які містяться в ст. 50 КК України.

При цьому, колегія суддів не виявила допущених істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону під час розгляду справи та постановлення вироку суду, а тому вважає, що постановлений по справі вирок відносно ОСОБА_11 є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування або зміни за результатами апеляційного розгляду не встановлено.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_9 задоволенню не підлягає, а вирок суду першої інстанції необхідно залишити без зміни.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 532 апеляційний суд, -

постановив

Апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.10.2017 року відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України - залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 . ОСОБА_3 . ОСОБА_4 .