Справа №705/4373/15-к
Провадження №1-кп/701/4/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2018 року Маньківський районний суд Черкаської області

у складі колегії: головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2
ОСОБА_3
при секретарі - ОСОБА_4
з участю прокурора - ОСОБА_5
захисника - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянув у судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001265 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, п. п. 3, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
25.05.2017 р. до Маньківського районного суду Черкаської області надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, п. п. 3, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

В судовому засіданні захисником ОСОБА_6 заявлено клопотання про визнання доказів очевидно недопустими, а саме протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 15.12.2014 р. та цифровий носій інформації (оптичний диск) та протокол слідчого експеременту від 17.12.2014 р. з цифровим носієм (оптичний диск).

Захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримали дані клопотання.

Прокурор в судовому засіданні просить відмовити у задоволенні даних клопотань, не вбачаючи очевидної недопустимості зазначених захисником доказів.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Частина 2 цієї статті передбачає, що недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

За приписом ч.1 ст.89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки у нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате (ч.2 ст.89 КПК України).

Згідно ч. 2 ст. 5 КПК України допустимість доказів визначається положеннями КПК України, які були чинні на момент їх отримання.

Відповідно до п. 6 ч.2 ст. 87 КПК України (в редакції станом на момент вчиненя процесуальної дії) суд зобов"язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод отримання показань від свідка який надалі буде визнаний підозрюваним чи обвинуваченим в цьому кримінальному провадженні).

Протокол допиту свідка ОСОБА_8 датований 15.12.2014 р., тобто він був допитаний як свідок у кримінальному провадженні №0001265, а 19.12.2014 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у даному кримінальному провадженні, тому отримані показання від свідка ОСОБА_8 який в подальшому був визнаний підозрюваним і на даний час є обвинуваченим в даному кримінальному провадженні є істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, а сам доказ у вигляді протоколу допиту з цифровим носієм є очевидно недопустимим доказом.

Щодо допустимості чи недопустимості як доказу протоколу слідчого експеременту від 17.12.2014 р. з цифровим носієм (оптичний диск), то дане питання може бути вирішено лише під час ухвалення остаточного рішення суду за наслідками розгляду кримінального провадження, шляхом дослідження цього доказу у їх сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, що надані учасниками кримінального провадження. Очевидної недопустимості вказаного захисником доказу на цій стадії судового провадження без дослідження їх взаємозв`язку з іншими доказами суд не вбачає й вважає передчасним вирішувати питання про його недопустимість.

Крім того, відповідно до положень ст. ст. 94, 375 КПК України суд в нарадчій кімнаті за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності.

За таких обставин питання щодо визнання протоколу слідчого експеременту від 17.12.2014 р. з цифровим носієм (оптичний диск) неналежними та недопустимими буде вирішено судом у загальному порядку, передбаченому ч.1 ст.89 КПК України, тобто під час ухвалення судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 5, 86-89, 94, 375 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Клопотання захисника ОСОБА_6 в частині визнання доказу очевидно недопустимим, а саме протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 15.12.2014 р. та цифровий носій інформації (оптичний диск) задоволити.

Визнати протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 15.12.2014 р. з цифровим носієм інформації (оптичний диск) очевидно недопустимим доказом та припинити його дослідження в судовому засідані.

Клопотання захисника ОСОБА_6 в частині визнання доказу очевидно недопустимим, а саме протоколу слідчого експеременту від 17.12.2014 р. з цифровим носієм (оптичний диск) залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3