Справа № 445/814/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/122/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши кримінальне провадження № 445/814/17 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Підгороднє, Золочівського району, Львівської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 185 КК України,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченої ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_9

за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на вирок Золочівського районного суду Львівської області від 19 грудня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Золочівського районного суду Львівської області від 19 грудня 2017 року ОСОБА_10 визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 (одну тисячу сімсот) гривень 00 копійок. Вирішено питання щодо речових доказів.
Згідно з вироком ОСОБА_8 визнана винною у тому, що вона 31 серпня 2016 року, близько 14 години 00 хвилин, знаходячись в будівлі Золочівського міжрайонного центру лабораторних досліджень, яка розташована за адресою: Львівська область, Золочівський район, м. Золочів, вул. Івасюка, 13, з метою крадіжки чужого майна та власного збагачення, умисно таємно викрала мобільний телефон марки «Lenovo P770», вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи №10/1 від 08.10.2016 року становить 1040,00 гривень із шкіряним чохлом до цього мобільного телефону, вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи №10/1 від 08.10.2016 року становить 128,00 гривень, карткою пам`яті micro SD 8 gb, вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи №9/6 від 18.11.2016 року становить 93,00 гривні, та сім картою «Київстар», вартість якої згідно висновку товарознавчої експертизи №9/6 від 18.11.2016 року становить 25,00 гривень, що знаходились в приміщенні службового туалету на підвіконнику та належали потерпілій ОСОБА_11 , чим завдала останній матеріальної шкоди на загальну суму 1286,00 гривень.
На вирок суду захисник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просить вирок скасувати та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_10 за ч.1 ст. 185 КК України у зв`язку з відсутністю у її діянні складу кримінального правопорушення.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник покликається на те, що вирок суду щодо ОСОБА_10 є необґрунтованим та незаконним, а зібрані докази не узгоджуються між собою та є сумнівними щодо їх належності. Так поза увагою суду першої інстанції залишився той факт, що потерпіла ОСОБА_11 постійно змінювала свої показання та не могла пояснити суперечності. Не погоджується захисник також з рішенням суду про визнання протоколу слідчого експерименту за участю потерпілої від 21.04.2017 недопустимим доказом, оскільки такий є нечитабельним. При цьому захисник зазначає, що протокол добре читається, а коментарі до фототаблиць є друкованими. На думку адвоката ОСОБА_9 суд однобоко оцінив показання свідка ОСОБА_12 , який вказав, що обвинувачена не зразу віддала телефон та заперечувала, що такий брала, тоді як потерпіла показала, що ОСОБА_8 віддала телефон зразу. Також, ОСОБА_12 вказав, що жодних процесуальних документів стосовно вилучення телефону не складалося.
Крім того, суд першої інстанції не мотивував, чому відкидає покази свідка ОСОБА_13 , матері ОСОБА_8 , стосовно того, що вона дійсно вибігла з туалету до свого автомобіля, бо у ньому спрацювала сигналізація.
Також, вказує, що телефон як речовий доказ був оглянутий слідчим 12.09.2016, тобто після 19 днів з моменту вилучення останнього у обвинуваченої. Звертає увагу, що телефон для огляджу відповідно до протоколу огляду предметів від 12.09.2016 надала ОСОБА_11 .
Підсумовуючи наведене, захист наголошує на тому, що обвинувачення не довело належними та допустимими доказами наявність прямого умислу обвинуваченої на заволодіння майном потерпілої ОСОБА_11 та наявності в її діях корисливого мотиву.
У ході апеляційного розгляду захисник обвинуваченої ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_9 подав заяву, у якій просить вирок суду першої інстанції скасувати, на підставі ст.48 КК України звільнити ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки та закрити кримінальне провадження. В обґрунтування заяви зазначає, що ОСОБА_10 вчинила злочин середньої тяжкості, свою провину визнала повністю, розкаялась у скоєному, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, характеризується позитивно, на момент скоєння кримінального правопорушення працювала педагогом у музичній школі. Окрім того, після оголошення підозри, обвинувачена створила сім`ю і на даний час є вагітною.
У суді апеляційної інстанції обвинувачена ОСОБА_10 та її захисник апеляційні доводи підтримали. ОСОБА_10 повідомила, що вину у вчиненому визнає повністю, щиро кається та просить звільнити її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України.
Прокурор не заперечувала проти закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченої ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої та її захисника, думку прокурора, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 слід задовольнити частково з таких підстав.

Кримінальне провадження судом апеляційної інстанції розглядається у відсутності потерпілої ОСОБА_11 , неявка якої з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При прийнятті колегією суддів рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності потерпілої ОСОБА_11 враховується те, що остання неодноразово належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду кримінального провадження; дані про поважність причин її неявки чи заяви про відкладення розгляду кримінального провадження до апеляційного суду не надходили.
Доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, правильність кваліфікації її дій повністю підтверджуються доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження. При цьому обвинувачена ОСОБА_10 визнає повністю та погоджується з обставинами, викладеними у вироку.
Відповідно до ст. 48 КК України, особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23 грудня 2005 року, для застосування ст. 48 КК України необхідно встановити, що після вчинення певного злочину обстановка змінилась таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним. Особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження та наданих обвинуваченою ОСОБА_10 в ході апеляційного розгляду копій документів обвинувачена ОСОБА_10 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася; на момент вчинення кримінального правопорушення працювала педагогом у музичній школі; характеризується позитивно; після оголошення їй підозри вийшла заміж (Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 02.06.2017) та на даний час є вагітною, що підтверджується Обмінною картою пологового будинку, пологового відділення лікарні та Протоколом скринінгового ультразвукового дослідження в 2 та 3 триместрах вагітності; вчинене нею кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості; вину в скоєнні злочину визнала, щиро розкаялася, будь-яких проявів антисоціальної, аморальної чи деструктивної поведінки обвинуваченої ОСОБА_10 виявлено не було. На підставі викладеного колегія суддів доходить висновку про те, що на момент постановлення вироку ОСОБА_10 перестала бути суспільно небезпечною.
Згідно з п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ст.417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст.284 КПК України, скасовує обвинувальний вирок суду і закриває кримінальне провадження.
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 задовольнити частково, оскаржуваний вирок - скасувати, відповідно до вимог ст.48 КК України звільнити обвинувачену ОСОБА_14 від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження - закрити.
Керуючись ст.ст. 284, 404, 407, 409, 417, 419 КПК України, ст. 48 КК України колегія суддів
у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Золочівського районного суду Львівської області від 19 грудня 2017 року щодо ОСОБА_5 скасувати.
На підставі ст. 48 КК України звільнити ОСОБА_15 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 185 КК України у зв`язку із зміною обстановки.
Кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 за ч.1 ст. 185 КК України закрити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4