Єдиний унікальний номер справи 185/2894/17
Провадження № 1-кп/185/107/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2018 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000343, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 лютого 2017 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернівки Дніпропетровської області, українця, громадянина України, неодруженого, маючого середньою освіту, непрацюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) 10 жовтня 2016 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 186 КК України до 200 годин громадських робіт;

2) 02 лютого 2017 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, 71 КК України до арешту строком на 3 місяці 25 днів, -

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1ст. 187, ч. 2 ст. 125 КК України;

за участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_5

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В:

03 лютого 2017 року, приблизно о 16.00 годині, ОСОБА_3 , перебував на автобусній зупинці району «40 років Жовтня» по вул. Дніпровській м. Павлограда Дніпропетровської області, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом незаконного збагачення за рахунок чужого майна, погрожуючи застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я, за допомогою дерев`яної бити заволодів мобільним телефоном марки «Lenovo А6000» чорного кольору імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 , що належить неповнолітньому потерпілому ОСОБА_7 , чим заподіяв останньому матеріальний збиток на загальну суму 1800 гривень. Після чого, обвинувачений ОСОБА_3 з місця вчинення злочину з викраденим майном зник з метою розпорядитися на власний розсуд.

03 лютого 2017 року приблизно о 16.30 годині потерпілий ОСОБА_6 разом зі своїм неповнолітнім сином ОСОБА_7 мали намір знайти особу, яка заволоділа телефоном марки «Lenovo А6000», і перебували біля магазину «АТБ», який розташований по вул. Західнодонбаській м. Павлограда. Неповнотній Кульбашний Д.В. побачив та впізнав обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше вчинив відносно нього розбійний напад та повідомив про це свого батька, з метою з`ясування вчинення останнім протиправних дій відносно сина ОСОБА_7 .. Почали рухатися в бік обвинуваченого ОСОБА_3 . Потерпілий ОСОБА_6 , наздогнавши обвинуваченого ОСОБА_3 біля будинку № 28, який розташований по вул. Західнодонбаській м. Павлограда Дніпропетровської області, почав з останнім розмовляти. В ході розмови між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_6 виник словесний конфлікт. В цей час у обвинуваченого ОСОБА_3 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин виник злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 . В цей же день, 03 лютого 2017 року приблизно о 16.50 годині обвинувачений ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_6 , переслідуючи мету заподіяння шкоди здоров`ю останнього, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер скоєних дій, та бажаючи діяти саме таким чином, знаходячись напроти потерпілого ОСОБА_6 , наніс два удари дерев`яною битою по голові зліва останнього, спричинивши тим самим йому тілесні ушкодження у вигляді забійних ран волосистої частини голови в лівій тім`яній та в лівій тім`яно - потиличній областях, які за ознакою розладу здоров`я тривалістю більше шести днів, але не більше як три тижні (не більше 21 дня), відносяться до ступеню легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 за епізодом нападу 03.02.2017 року на потерпілого ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.1 ст. 187 КК України як вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 за епізодом завдання тілесних ушкоджень 03.02.2017 року потерпілому ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду свою вину у вчиненні інкримінованих злочинів визнав частково та повідомив, що 03.02.2017 року перебував в районі «40 років Жовтня» м.Павлограда. На зупинці зустрів хлопця - потерпілого неповнолітнього ОСОБА_7 , просив його пограти на гітарі, в ході спілкування з останнім попросив у нього мобільний телефон для дзвінка. ОСОБА_7 самостійно набрав потрібний йому номер та передав йому слухавку, сів поруч на лавку, а він став розмовляти. Після він встав та пішов за магазин, потерпілий ОСОБА_7 став йти за ним та прохав повернути телефон. Він не реагував на прохання останнього, після завершення розмови він не мав наміру повертати взятий у потерпілого ОСОБА_7 мобільний телефон. Він наказав потерпілому йти геть, а його мобільний телефон поклав до своєї кишені. Потерпілий ОСОБА_7 побіг від нього, будь-яких погроз в бік потерпілого він не висловлював. Одразу за магазином він знайшов биту, взяв її як «спортивний інвентар» та поклав собі за пазуху. Потім він пішов до перехрестя, де його наздогнав його знайомий ОСОБА_9 , який побачив в нього телефон потерпілого, цей телефон він мав намір закласти до ломбарду. Дорогою до ломбарду його наздогнав потерпілий ОСОБА_6 зі своїм сином, потерпілим ОСОБА_7 . Потерпілий ОСОБА_6 став запитувати про телефон сина. Він став заперечувати та пішов далі. Двоє потерпілих стали йти за ним та просили повернути телефон. Потерпілий ОСОБА_7 побачив в нього свій мобільний телефон та став кричати. В цей момент він намагався піти та побачив, як потерпілий ОСОБА_6 дістав залізного ключа, він злякався, тому вдарив потерпілого ОСОБА_6 битою по голові. Цього удару завдавав не з метою утримання телефону. Він впав на потерпілого ОСОБА_6 , одразу підвівся та побіг, потім сів у таксі та поїхав до знайомого ОСОБА_10 , який в подальшому на його прохання заклав забраний у потерпілого телефон та отримав за це 200 гривень. Будь-яких спритних напоїв в той день не вживав.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні інкримінованих злочинів, його вина була доведена в судовому засіданні показами потерпілих, свідків, письмовими доказами, наданими стороною обвинувачення.

Потерпілий неповнолітній ОСОБА_7 під час допиту в судовому засіданні пояснив, що 03.02.2017 року приблизно о 16.00 годині перебував на автобусній зупинці району «40 років Жовтня» м.Павлограда. В цей момент з магазину вийшов ОСОБА_3 та запропонував купити в нього биту за 50 гривень. Він повідомив, що в нього немає грошей. Обвинувачений ОСОБА_3 наказав доставати гітару та грати, наполягав на цьому. Потім обвинувачений схопив його за капюшон та повів на лавку, наказав дістати мобільний телефон, проте він відмовлявся це робити. Обвинувачений ОСОБА_3 став погрожувати, що вдарить по його ногам, якщо він не надасть йому мобільний телефон. Він бачив, що за пазухою у обвинуваченого є бита. Від останнього було чутно запах спиртного. Реально сприймаючи погрози, він злякавшись, віддав свій мобільний телефон. Обвинувачений став розмовляти по мобільному телефону та йти від нього, він став йти за ним та просити віддати його майно. Після завершення розмови обвинувачений поклав до своєї кишені його мобільний телефон, показав биту та наказав йти від нього. Вважаючи, що останній може нанести йому ударів, він пішов додому, де все розповів батькові: ОСОБА_6 . Батько разом з ним пішли шукати обвинуваченого. На вул. Ленінградській м.Павлограда вони знайшли обвинуваченого, останній відмовлявся віддати телефон. Батько дістав з кишені ключа, а обвинувачений ОСОБА_3 повернувся, дістав биту. Він злякався. Після обвинувачений заховав биту та став йти, проте повернувся, знову дістав биту, підійшов до батька та вдарив його два-три рази по голові. Обвинувачений ОСОБА_3 з місця злочину зник, а він з батьком звернулись до поліції.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні розповів, що 03 лютого 2017 року він повернувся додому з роботи приблизно о 16.10-16.15 годині. Син ОСОБА_7 повідомив, що у нього відібрали мобільний телефон. Вони вдвох з сином пішли шукати злочинця. Дійшовши до магазина «АТБ», син впізнав обвинуваченого ОСОБА_3 . Вони попросили останнього віддати мобільний телефон. Обвинувачений відмовився повертати слухавку, став йти від них, показав биту. Він разом з сином стали йти за ним, намагаючись повернути викрадене майно, в нього був звичайний металевий розвідний ключ, обвинувачений розвернувся, став розмахувати битою, підійшов до нього та двічі вдарив битою по голові, при цьому юнак, який був разом з обвинуваченим, намагався його стримувати.

Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 ОСОБА_8 пояснила, що внаслідок злочину, скоєному ОСОБА_3 стосовно її дитини, від переніс стрес, та став заїкатися.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що обвинувачений попросив його закласти до ломбарду мобільний телефон, оскільки в нього на той час був відсутній паспорт. Йдучи по вул. Ленінградській м.Павлограда, їх наздогнали чоловік з сином. Цей чоловік просив обвинуваченого ОСОБА_3 повернути мобільний телефон, проте обвинувачений відповідав, що телефона у нього немає. Обвинувачений ОСОБА_3 перейшов через дорогу, проте чоловік став його наздоганяти. Коли чоловік дістав ключ, обвинувачений ОСОБА_3 почав завдавати останньому удари битою, перший прийшовся в плече чоловіка, почалась сутичка. Він став прикривати голову цього чоловіка шапкою, неповнолітнього просив викликати швидку. Коли розвернувся, то побачив, що обвинувачений ОСОБА_3 побіг від них. Ніяких телефонів він не бачив, зрозумів, що обвинувачений напевно до цього забрав телефон, тому цей чоловік з неповнолітнім намагались повернути цю річ.

Так, згідно витягу з кримінального провадження №0000343, 03 лютого 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань Павлоградським ВП ГУНП в Дніпропетровській області були внесені відомості про інкримінований обвинуваченому ОСОБА_3 злочин, відповідальність за який передбачена ч. 1 ст. 187 КК України, за фактом незаконного заволодіння мобільним телефоном, та 22 лютого 2017 року також були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про завдання обвинуваченим ОСОБА_3 легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 у виді гематом та забоїв м`яких тканин голови, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, тобто відомості про злочин, відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 125 КК України /т.1 а.п. 241-242/.

Оглянутим протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03 лютого 2017 року встановлений факт звернення потерпілого ОСОБА_6 до Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області з заявою про злочин, який був вчинений стосовно нього невідомою особою, яка 03 лютого 2017 року приблизно о 16.50 годині перебуваючи на подвір`ї будинку АДРЕСА_3 , завдала йому легких тілесних ушкоджень /т.1 а.п. 214/

Копія довідки КЗ «Павлоградська міська лікарня №4» ДОР» підтверджує наявність у потерпілого ОСОБА_6 тілесних ушкоджень у вигляді забійних ран волосистої частини голови в лівій тім`яній та в лівій тім`яно - потиличній областях після звернення 03 лютого 2017 року до медичного закладу в результаті побиття невідомою особою /т.1 а.п.217/.

Перебування потерпілого ОСОБА_6 на лікарняному менше 21 дня, проте більше 6 днів, встановлена на підставі листів непрацездатності, копія яких долучена до матеріалів кримінального провадження /т.1 а.п.218-219/.

Згідно висновку експерта №51 від 28 лютого 2017 року у потерпілого ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді забійних ран волосистої частини голови в лівій тім`яній та в лівій тім`яно - потиличній областях, які утворилися від дії тупих твердих предметів, які діяли за ударним механізмом, можливо в термін зазначений в постанові про призначення експертизи (03.02.2017 року), та за своїм характером відносяться до легких тілесних пошкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я впродовж більше шести днів, але не більше як три тижні (21 день). /т.1 а.п.220-221/.

Під час проведення досудового розслідування було проведено слідчий експеримент, в ході якого потерпілий ОСОБА_6 28 березня 2017 року за участю судово-медичного експерта розповів та показав, як саме 03 лютого 2017 року йому були завдані тілесні ушкодження, коли він перебував біля будинку № 28 по вул. Західнодонбаській м. Павлограда, зазначивши, що обвинувачений ОСОБА_3 перебував на відстані одного метра від нього та за допомогою дерев`яної бити наніс два удари в область голови зліва. Проведення вказаної слідчої дії було зафіксоване в протоколі проведення слідчого експерименту з фототаблицею до нього /т.1 а.п.222-226/.

При проведенні додаткової судово-медичної експертизи 28 березня 2017 року експерт надав висновок, згідно якого тілесні пошкодження, які були виявлені у потерпілого ОСОБА_6 , могли бути завдані при обставинах та умовах, на які вказав останній в ході проведення 28 березня 2017 року слідчого експерименту /т.1 а.п.227/.

Відповідно до протоколу огляду предмета від 11 лютого 2017 року слідчим СВ Павлоградського ВП в присутності понятих було оглянуто добровільно виданий потерпілим ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Lenovo А6000» чорного кольору імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 /т.1 а.п.204-208/. Згідно пояснень потерпілого вказаний мобільний телефон ними був викуплений після нападу з ломбарду.

Копія договору про надання фінансового кредиту від 03 лютого 2017 року підтверджує факт закладення свідком ОСОБА_10 мобільного телефону марки «Lenovo А6000» до ПТ «Економ Ломбард» та отримання кредиту у розмірі 1000 гривень /т.2 а.п.9-10/.

За висновком експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи №825-17 від 20 лютого 2017 року, дійсна ринкова вартість телефону марки «Lenovo А6000» чорного кольору з урахуванням його зносу на момент вчинення кримінального правопорушення, тобто 03 лютого 2017 року, складала 1800 гривень /т.1 а.п.209-211/.

Серед запропонованих під час слідчої дії 05 квітня 2017 року фотографій потерпілий ОСОБА_7 вказав на фотографію, на якій зображений обвинувачений ОСОБА_3 , та пояснив, що 03 лютого 2017 року саме ця особа на автобусній зупинці біля селища «40 років Жовтня» протиправно відібрала його мобільний телефон, про що слідчим було складено протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками /т.1 а.п.229-231/.

З метою уточнення показів обвинуваченого ОСОБА_3 слідчим в присутності понятих та захисника 05 квітня 2017 року було проведено слідчий експеримент. Судом було досліджено протокол слідчого експерименту від 05 квітня 2017 року, будь-яких зауважень з боку учасників, зокрема обвинуваченого, під час проведення вказаної слідчої дії не надходило. Під час проведення вказаної слідчої дії обвинувачений ОСОБА_3 добровільно на місці злочину показав спочатку, як він, 03 лютого 2017 року за автобусною зупинкою «40 років Жовтня» протиправно заволодів мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_7 , на його прохання повернення мобільного телефону не реагував, демонструючи наявність дерев`яної бити, що вже була при ньому, наказав потерпілому йти геть. Після вказаних дій потерпілий ОСОБА_7 побіг від обвинуваченого. Потім обвинувачений ОСОБА_3 разом з оперативно-слідчою групою направились до подвір`я будинку АДРЕСА_3 , де обвинувачений показав, як 03 лютого 2017 року завдав дерев`яною битою удару по голові потерпілого ОСОБА_6 , при цьому зазначив, що спочатку потерпілий ОСОБА_6 разом з сином ОСОБА_7 просили повернути мобільний телефон, ніяких погроз на його адресу не висловлювали, продовжили слідкувати за ним. Лише після того, як потерпілий ОСОБА_7 побачив свій мобільний телефон у нього та сповістив про це іншого потерпілого ОСОБА_6 , і останній дістав з кишені куртки гайковий ключ, в цей момент він і вдарив потерпілого ОСОБА_6 битою по голові. Потерпілий ОСОБА_6 взяв його за куртку, підсік, і вони впали. Коли падали з потерпілим на землю, в нього випав викрадений мобільний телефон. Він швидко підвівся, забрав телефон та побіг від потерпілих /т.1 а.п.246-250, т.2 а.п.1-9/

Сукупність доказів, що узгоджуються між собою дають суду підстави кваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_3
-за ч. 1 ст. 187 КК України як вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій) за епізодом нападу на потерпілого ОСОБА_7 та заволодіння його мобільним телефоном 03 лютого 2017 року;
-за ч. 2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я за епізодом завдання тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 в результаті ударів битою по голові 03 лютого 2017 року.

Аналізуючи покази обвинуваченого ОСОБА_3 , які були надані ним в судовому засіданні в частині того, що він 03 лютого 2017 року не заволодівав мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_7 , останній передав йому телефон сам, при цьому ніякої зброї не застосовував, а биту знайшов пізніше та був тверезим - судом сприймаються критично, виходячи з наступного.

В судовому засіданні потерпілий неповнолітній ОСОБА_7 в своїх показах зазначав, що спочатку, коли обвинувачений та він перебували на автобусній зупинці, ОСОБА_3 став чіплятись до нього, змушував заграти на гітарі, від нього було чутно різкий запах алкоголю, потім став погрожувати йому побиттям, він побачив заховану під верхнім одягом у обвинуваченого биту, злякався, тому і став підкорюватись вимогам ОСОБА_3 та надав йому свій мобільний телефон. Пізніше, вже коли обвинувачений ОСОБА_3 намагався піти від нього, а він намагався повернути забране майно, обвинувачений ОСОБА_3 дістав дерев`яну биту та наказав йти геть. Ці погрози, враховуючи нетверезий стан обвинуваченого, потерпілий неповнолітній ОСОБА_7 , сприйняв реально та, побоюючись за своє здоров`я, заляканий, був вимушений бігти.

Крім того, 05 квітня 2017 року під час проведення слідчого експерименту обвинувачений ОСОБА_3 , добровільно надаючи покази в присутності захисника та понятих, зазначав, що 03 лютого 2017 року, щоб утримати протиправно забране майно у потерпілого ОСОБА_7 , він показав останньому дерев`яну биту, та наказав йти від нього, від чого потерпілий ОСОБА_7 побіг від місця злочину, тобто не заперечував факту застосування бити предмету небезпечного для життя та здоров`я людини під час нападу, - та її наявність.

Враховуючи роз`яснення п.п. 4, 6, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у злочинах проти власності» №10 від 06 листопада 2009 року, судом були проаналізовані усі обставини та надані на їх підтвердження докази протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 під час нападу на потерпілого ОСОБА_7 , в результаті чого був зроблений висновок, що 03 лютого 2017 року обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, тримаючи під верхнім одягом биту, предмет який є небезпечним для життя та здоров`я людини, погрожуючи побиттям, проти волі потерпілого ОСОБА_7 , який до речі є неповнолітнім, примусив останнього надати йому мобільний телефон під приводом подзвонити, в подальшому саме з метою утримання цього майна продемонстрував потерпілому наявність небезпечного предмета, налякавши його, змусив піти, тобто застосував погрозу застосування насильства небезпечного для здоров`я та життя потерпілого ОСОБА_7 та заволодів мобільним телефоном останнього.

У зв`язку з викладеним, покази обвинуваченого в цій частині щодо обставин кримінального провадження за епізодом нападу на потерпілого ОСОБА_7 , - суд розцінює як спосіб захисту обвинуваченого від пред`явленого більш суворого обвинувачення та можливість ухилення від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, тому ці покази та ствердження суд не приймає за увагу при постановлені вироку.

Аналізуючи покази обвинуваченого ОСОБА_3 в частині того, що 03 лютого 2017 року він завдав удару битою по голові батька потерпілого неповнолітнього ОСОБА_6 з метою захисту, оскільки останній дістав гайкового ключа, - судом сприймаються критично, виходячи з наступного.

Допитаний потерпілий неповнолітній ОСОБА_7 поясняв, що 03 лютого 2017 року батько ОСОБА_6 , після того як разом з ним знайшли обвинуваченого, дістав металевого ключа, щоб змусити обвинуваченого повернути забраний мобільний телефон. При цьому обвинувачений в цей момент дістав з-під верхнього одягу та продемонстрував їм дерев`яну биту та відійшов від них. Він та потерпілий ОСОБА_6 злякались дій обвинуваченого, а останній знову підійшов та став умисно завдавати потерпілому ОСОБА_6 ударів по голові, тобто будь-яких підстав для захисту чи оборони при викладених обставинах потерпілим у обвинуваченого не було, а останній діяв саме з умислом на завдання тілесних ушкоджень з метою не бути викритим у вчинені злочину.

Допитаний потерпілий ОСОБА_6 також повідомив, що обвинувачений ОСОБА_3 завдав йому декілька ударів битою по голові саме в той час, коли він разом з сином просили повернути забраний ним мобільний телефон, при цьому ніяких погроз чи інших протиправних дій не робили.

Свідок ОСОБА_11 під час допиту також зазначав, що обвинувачений після вимог потерпілих про повернення мобільного телефону, став завдавати ударів битою по голові потерпілого ОСОБА_6 , а він намагався закрити потерпілого, просив припинити протиправні дії обвинуваченого.

Виявлені у потерпілого ОСОБА_6 тілесні ушкодження голови згідно висновку додаткової судово-медичної експертизи могли утворитись в результаті ударів обвинуваченого битою по голові потерпілого.

При проведенні слідчого експерименту на досудовому слідстві обвинувачений ОСОБА_3 добровільно в присутності захисника повідомляв, що 03 лютого 2017 року після протиправного заволодіння телефоном потерпілого ОСОБА_7 останній разом з іншим потерпілим ОСОБА_6 знайшли його та стали просити повернути телефон, будь-яких протиправних дій стосовно нього не застосовували, не погрожували. Він намагався від них піти, але,побачивши наявність гайкового ключа у потерпілого ОСОБА_6 , завдав йому удару битою по голові, хоча міг втекти.

Враховуючи знову таки роз`яснення п. 5 вказаної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06 листопада 2009 року в частині застосування насильства при протиправному заволодінні майном, судом були проаналізовані усі обставини та надані на їх підтвердження докази протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 під час завдання легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , в результаті чого були зроблені висновки, що 03 лютого 2017 року обвинувачений ОСОБА_3 , маючи вже реальну можливість розпорядитись протиправно забраним майном, застосовуючи дерев`яну биту, умисно завдав два удари по голові потерпілого ОСОБА_6 , спричинивши йому легкі тілесні ушкодження, при цьому удари наносив не з метою утримання викраденого мобільного телефону та захисту від неіснуючої небезпеки у вигляді наявності у потерпілого гайкового ключа, а з метою заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю потерпілого, тим самим уникнення свого затримання.

У зв`язку з викладеним, покази обвинуваченого в цій частині щодо обставин кримінального провадження за епізодом завдання тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , - суд розцінює як спосіб захисту обвинуваченого від пред`явленого обвинувачення та можливість ухилення від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, тому ці покази та ствердження суд не приймає за увагу при постановлені вироку.

Покази потерплих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_9 судом приймаються за основу при постановлені вироку, ці покази логічні та послідовні, збігаються з іншими письмовими доказами, зібраними в межах кримінального провадження.

При призначенні покарання ОСОБА_3 , у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, віднесення одного з них до категорії тяжких злочинів, іншого до категорії злочинів невеликої тяжкості, ступінь негативних наслідків, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, вчинив злочини в період невідбутого покарання за попереднім вироком, не працює, має на утриманні неповнолітню дитину, за місцем реєстрації характеризується посередньо, на обліку в психіатричному та наркологічному диспансерах не перебуває.

Обставин, відповідно вимог ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд не встановив.

Обставинами, відповідно до вимог ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд визнає рецидив злочинів та вчинення злочину щодо неповнолітньої особи.

Суд не враховує в якості обтяжуючої покарання обставини - перебування в стані алкогольного сп`яніння, так як вона не підтверджена медичними документами і обстеження ОСОБА_3 , на предмет знаходження останнього у стані алкогольного сп`яніння, не проводилось.

За сукупністю обставин вчинення злочину, ступеня тяжкості, даних про особу обвинуваченого, відсутності пом`якшуючих обставин, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_3 можливе лише з ізолюванням від суспільства та призначає йому покарання в межах санкції інкримінованих статей Особливої частини Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі, проте у відповідності вимог ч.2 ст. 416 КПК України, оскільки попередній вирок за даним кримінальним провадженням не був скасований за апеляційною скаргою з необхідністю посилення покарання. Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідне та достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Крім того, приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальні правопорушення в період невідбутого покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2017 року, за яким був засуджений за ч. 2 ст. 185, 71 КК України до покарання у виді арешту строком на 3 місяці 25 днів, суд вважає за необхідне при призначенні покарання обвинуваченому застосувати положення ч.1 ст. 71 КК України та до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуте покарання за поставленим вироком від 02 лютого 2017 року за правилами складення покарань, передбачених ст. 72 КК України.

Міра запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 була обрана з 14 лютого 2017 року у виді тримання під вартою в Дніпропетровській УВП УДПтСУ в Дніпропетровській області. До набрання вироком законної сили обраний обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою підлягає залишенню без змін.

Крім того, Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року внесено зміни до ч. 5 ст. 72 КК України, та визначено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Законом України № 2046-VII від 18 травня 2017 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування попереднього ув`язнення» частину п`яту статті 72 КК України викладено в наступній редакції: попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. Зазначений Закон набрав чинності 21 червня 2017 року.

З огляду на наведене, з урахуванням вимог ч. 5 ст.72 КК України в редакції ЗУ від 26 листопада 2015 року та ЗУ від 18 травня 2017 року, попереднє ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_3 з 14 лютого 2017 року до 20 червня 2017 року, включно, має бути зараховано обвинуваченому в строк призначеного йому покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21 червня 2017 року до набрання вироком законної сили, - день за день.

Під час проведення досудового розслідування проводилась криміналістична експертиза, згідно акту Дніпропетровського НДІСЕ МЮУ на проведення експертизи було витрачено 198 гривень /т.1 а.п.40/. Зазначені витрати у відповідності вимог ст.122 КПК України відносяться до процесуальних витрат.

Частина 2 статті 124 КПК України передбачає, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Оскільки судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 винуватий у вчиненні інкримінованого злочину за описаних у вироку обставин, то суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави вартість проведених криміналістичних експертиз у розмірі 198 гривень.

Доля речових доказів повинна бути вирішена у порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Цивільний позов в рамках кримінального провадження не заявлений.

Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені злочинів, передбачених ч. 1 ст. 187 КК України та ч.2 ст. 125 КК України, та призначити покарання:

-за ч.1 ст.187 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців;

-за ч.2 ст. 125 КК України у вигляді арешту строком на 3 (три) місяці.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити покарання ОСОБА_3 у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

У відповідності до ч. 1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання за постановленим вироком приєднати частково невідбуте покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2017 року у виді 3 (трьох) місяців арешту, та за правила складання покарань, передбачених ст. 72 КК України, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 8 (вісім) місяців.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити обрану тримання під вартою.

Строк відбуття покарання обчислювати з 14 лютого 2017 року.

Зарахувати в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_3 з 14 лютого 2017 року до 20 червня 2017 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави вартість проведеної криміналістичної експертизи експертами Дніпропетровського НДІСЕ МЮУ у розмірі 198 гривень.

Речові докази: мобільний телефон марки «Lenovo А6000» чорного кольору, переданий на відповідальне збереження потерпілому ОСОБА_7 після набрання вироком законної сили залишити останньому по приналежності.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1