Справа №201/6497/18
Провадження №1-кс/201/4364/2018
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2018 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі клопотання Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Перемога 46» в особі його керівника ОСОБА_3 про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду із вищезазначеним клопотанням, в якому просить скасувати арешт на майно, накладений ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 18 вересня 2017 року по справі № 201/13246/17, у вигляді:

1) заборони відчуження нерухомого майна в гуртожитку літ. А-12, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: кімнат № 201, 202, 605, 711, 1213, а також інші нежитлові приміщення з реєстраційними номерами об`єкту нерухомого майна:

-201 (інші нежитлові приміщення № VI, II, VII-3, загальною площею 396,2 кв.м.);

-101 (128/1000 частин будівлі гуртожитку, об`єкт житлової нерухомості: об`єкт в процесі виділу частки);

-101 (321/1000 частина будівлі гуртожитку)

2) заборони вчинення реєстраційних дій щодо виникнення, права власності на нерухоме майно в гуртожитку літ. А-12, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: кімнат № 201, 202, 605, 711, 1213 а також інші нежитлові приміщення з реєстраційними номерами об`єкту нерухомого майна:

-201 (інші нежитлові приміщення № VI, II, VII-3, загальною площею 396,2 кв.м.);

-101 (128/1000 частин будівлі гуртожитку, об`єкт житлової нерухомості: об`єкт в процесі виділу частки);

- 101 (321/1000 частина будівлі гуртожитку)

3) тимчасової заборони вищевказаним власникам нерухомого майна у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: кімнат № 201, 202, 605, 711, 1213, а також інші нежитлові приміщення з реєстраційними номерами об`єкту нерухомого майна:

-201 (інші нежитлові приміщення № VI, II, VII-3, загальною площею 396,2 кв.м.);

-101 (128/1000 частин будівлі гуртожитку, об`єкт житлової нерухомості: об`єкт в процесі виділу частки);

-101 (321/1000 частина будівлі гуртожитку)

використання та розпорядження належним їм нерухомим майном: у даному гуртожитку, в тому числі виселення осіб, що там проживають, а також заборонити відчуження майна в будь-який спосіб будь-якій особі.

В обґрунтування свого клопотання заявник посилається на те, що власником об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 101 є Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Перемога 46» на підставі договору дарування від 07.04.2017р. На думку заявника, цей арешт слід скасувати, оскільки на сьогоднішній день існує ряд законодавчо визначених фактів, з аналізу яких вбачається, що ухвала про накладення арешту на майно (справа № 201/13246/17) винесена слідчим суддею Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 від 18.09.2017р. передчасно.

Від представника заявника надійшла заява про розгляд даної справи без його участі, вимоги про скасування арешту підтримав та просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у клопотанні та доказів, наявних в матеріалах справи.

Прокурор та слідчий у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду клопотання були повідомлені належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи, причини неявки суду не повідомив, з клопотаннями про відкладення слухання справи до суду не звернулися.

Розгляд клопотання відбувався за відсутності сторін та без фіксування судового процесу технічними засобами за правилами ст. 107 КПК України.

Суд, дослідивши клопотання та додані докази, співставивши їх з фактичними даними, приходить до наступного.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2017 року (під головуванням слідчого судді ОСОБА_4 ) у справі № 201/13246/17 (провадження № 1-кс/201/8261/2017), було задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно шляхом заборони відчуження гуртожитку літ. А-12, за адресою: м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 46, а саме: кімнат № 201, 202, 605, 711, 1213, а також інші нежитлові приміщення з реєстраційними номерами об`єкту нерухомого майна:

-201 (інші нежитлові приміщення № VI, II, VII-3, загальною площею 396,2 кв.м.);

-101 (128/1000 частин будівлі гуртожитку, об`єкт житлової нерухомості: об`єкт в процесі виділу частки);

- 101 (321/1000 частина будівлі гуртожитку)

Заборонено вчинення реєстраційних дій щодо виникнення, права власності на нерухоме майно в гуртожитку літ. А-12, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: кімнат № 201, 202, 605, 711, 1213, а також інші нежитлові приміщення з реєстраційними номерами об`єкту нерухомого майна:

- 201 (інші нежитлові приміщення № VI, II, VII-3, загальною площею 396,2 кв.м.);

-101 (128/1000 частин будівлі гуртожитку, об`єкт житлової нерухомості: об`єкт в процесі виділу частки);

-101 (321/1000 частина будівлі гуртожитку)

Тимчасово заборонено вищевказаним власникам нерухомого майна у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: кімнат № 201, 202, 605, 711, 1213, а також інші нежитлові приміщення з реєстраційними номерами об`єкту нерухомого майна:

-201 (інші нежитлові приміщення № VI, II, VII-3, загальною площею 396,2 кв.м.);

-101 (128/1000 частин будівлі гуртожитку, об`єкт житлової нерухомості: об`єкт в процесі виділу частки);

-101 (321/1000 частина будівлі гуртожитку)

використання та розпорядження належним їм нерухомим майном: у даному гуртожитку, в тому числі виселення осіб, що там проживають, а також заборонено відчуження майна в будь-який спосіб будь-якій особі.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації.

Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації. Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів.

Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Відповідно до ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а така процесуальна заборона як арешт майна застосовується до вичерпного кола суб`єктів указаного у ст. 170 КПК України.

Відповідно до цієї норми така заборона стосується підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру. Крім того, арешт може бути накладено за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

Пунктом 13 Листа ВССУ від 05.04.2013р. № 223-559/0/4-13 «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження» встановлено, що розгляд питання щодо скасування заходів забезпечення кримінального провадження здійснюється у порядку, передбаченому ст.ст. 147, 158, 174 КПК.

Згідно із ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до п. 2.6 Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження ВССУ від 07.02.2014р. при накладенні арешту на майно слід перевіряти наявність - належних підстав для арешту майна; - доказів, що вказують на вчинення особою чи особами, на майно яких слідчий просить накласти арешт, кримінального правопорушення; - встановлення розміру шкоди та питання щодо наявності цивільного позову, та співрозмірність обмеження права власності; - відповідність клопотання слідчого вимогам ст. 171 КПК; - чи накладається арешт на майно особи, яка не є підозрюваним у кримінальному провадженні.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

По-перше, у матеріалах кримінального провадження №0002511 від 21.07.2017р., внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, власники арештованого майна не є підозрюваними, обвинуваченими, засудженими чи іншими особами, які несуть відповідальність за вчинення суспільно-небезпечного діяння. Більш того, в кримінальному провадженні взагалі відсутня підозра, оголошена будь-якій особі.

По-друге, рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.09.2012р., у справі № 22-ц/490/5791/12, встановлено, що 08.09.1993р. між Фондом державного майна України та організацією орендарів, створеної трудовим колективом Дніпропетровської виробничо-торгівельної взуттєвої фірми «Оріль» було укладено договір купівлі-продажу № КП-151, відповідно до якого Фонд державного майна України продав, а організація орендарів купили цілісний майновий комплекс - Дніпропетровську виробничо-торговельну взуттєву фірму «Оріль», яка знаходиться в м. Дніпропетровськ, вул. Ю. Фучіка, 18, вартістю 2001848 тис. крб., та яка була передана 28.10.1993р. покупцю відповідно до акту прийому-передачі (цивільна справа № 2-242/2010р.).

Слід зазначити, що відповідно до п. 62 розшифровки основних засобів по залишковій вартості на 28.10.1993р., що є невід`ємною частиною договору № КП-151 від 08.09.1993р., визначено перелік обладнання, будівель та споруд, які увійшли до складу державного майна, яке підлягало викупу відповідно до вказаного договору купівлі-продажу та до переліку майна цілісного майнового комплексу увійшов також і гуртожиток, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 46.

Згідно свідоцтва про власність від 28.12.1993р., реєстраційний № П-138, виданого головою Фонду державного майна України, орендне підприємство Дніпропетровська виробничо-торгівельна взуттєва фірма «Оріль» є власником вищевказаного цілісного майнового комплексу.

Також з рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.02.2007р. по справі за позовом ДП «Оріль» до ЗАТ «Оріль» про визнання права власності вбачається, що 12.03.1997р. акціонерному товариству «Оріль» комунальним підприємством «Дніпропетровське МБТІ» було видано реєстраційне посвідчення на об`єкт нерухомого майна, згідно якого гуртожиток літ. А-12, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 46, зареєстровано за АТ «Оріль» на підставі договору купівлі-продажу № КП-151 від 08.09.1993р. Рішенням загальних зборів акціонерів від 18.10.1996р. АТ «Оріль», правонаступником якого є ЗАТ «Оріль» було створено дочірнє житлово-комунальне підприємство «Комфорт», а відповідно до статуту ДП «Оріль», затвердженого рішенням загальних зборів акціонерів ЗАТ «Оріль», ДП «Оріль» створено шляхом перереєстрації дочірнього житлово-комунального підприємства «Комфорт». Засновником ДП «Оріль» виступає ЗАТ «Оріль». Рішенням правління АТ «Оріль» № 24 від 30.10.1996р. до статутного фонду дочірнього житлово-комунального підприємства «Комфорт» акціонерного товариства «Оріль» було передано будівлю гуртожитку, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 46.

Згідно до Постанови ВГСУ від 19.07.2016р. у справі № 904/10561/15, встановлено преюдиційний факт, про те, що будівлю гуртожитку було включено до приватизаційної маси, та про те, що Держава Україна, в особі ФДМУ не мала претензій стосовно включення гуртожитку до цієї приватизаційної маси.

При цьому Вищим господарським судом встановлено, що ТОВ "ДП-Комфорт" ставши учасником юридичної особи ТОВ "КП-Комфорт", вніс до статутного фонду останнього спірне нерухоме майно, а саме - частину будівлі гуртожитку, літ. А-12, за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 46, право власності на яке було зареєстровано за ним 05.08.2008р. відповідно до вимог чинного законодавства. При чому, вказана передача майна до статутного фонду ТОВ "КП-Комфорт" мала місце у зв`язку із розглядом заяви ТОВ "ДП-Комфорт" про вступ до складу учасників ТОВ "КП-Комфорт" на підставі відповідного рішення загальних зборів учасників цього Товариства, оформленого протоколом від 04.12.2015р. та Акту приймання-передачі майна від 04.12.2015р., тоді як до моменту прийняття такого рішення про вступ нового учасника та внесення ним своєї частки до статутного фонду нерухомим майном - частиною будівлі гуртожитку, право власності на це майно, яке було зареєстровано органом державної реєстрації у встановленому законом порядку за ТОВ "ДП-Комфорт", фактично було визнано державою в особі його органу за останнім.

Відповідно до норм чинного законодавства, щодо можливості розпорядження власністю, ТОВ "ДП-Комфорт" передало усі свої права на частину будівлі гуртожитку, літ. А-12, за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 46, ТОВ "КП-Комфорт", яке у свою чергу прийняло у власність передане йому нерухоме майно та провело необхідні дії щодо реєстрації права власності на нього.

Таким чином, правова позиція стосовно виникнення права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "КП-КОМФОРТ" () на нерухоме майно в будівлі гуртожитку літ. А-12, за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 46, (загальна площа по гуртожитку літ. А-12 - 5750 кв.м., та у загальному користуванні ґанок літ. А) чітко визначена постановою Вищого господарського суду України від 19.07.2016р. по справі № 904/10561/15 та не потребує додаткового доказування.

Право громадянина на власність, як важливий атрибут правової держави та демократичного суспільства закріплено в Конституції України, а саме у ст. 41, якою встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно до ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.Держава не втручається у здійснення власником права власності.Діяльність власника може бути обмежена чи припинена, або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

За ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 1 додаткового (першого) протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична, або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом, або загальними принципами міжнародного права. У даній справі суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для збереження арешту майна заявника, що тягне за собою необхідність скасування арешту.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

У рішеннях по справам «Фокм, Кемпбел і Гарлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України» судом вказано на те, що доцільність та вмотивованість застосування заходів забезпечення кримінального провадження передбачає існування фактів, або інформації, які повинні задовольнити об`єктивного спостерігача в тому, що особа, щодо якої розглядається питання, вчинила злочин; такі факти не можуть спиратися на голе припущення, і повинні бути чимось більшим, ніж нечітка здогадка або непідтверджена підозра.

Європейський суд з прав людини у численних своїх рішеннях вказував на неприпустимість непропорційного втручання держави у мирне володіння майном громадян та наголошував на неухильному дотриманні справедливого балансу між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи (справи «Спорронг та Льонрот проти Швеції», «Прессос компанія ОСОБА_5 та інші проти Бельгії, «Звольський та Звольська проти Республіки Чехія», «Василеску проти Румунії» та інші).

Отже, з урахуванням вищезазначеного, а також приймаючи до уваги відсутність підстав для подальшого арешту майна, суд вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки подальше збереження арешту майна може спричинити неправомірне втручання держави в мирне володіння майном, що буде порушенням ст. 1 першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що є неприпустимим.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 170 - 174, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 18 вересня 2017 року у справі № 01/13246/17, провадження №1-кс/201/8261/2017, у вигляді:

1) Заборони відчуження нерухомого майна в гуртожитку літ. А-12, за адресою: м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 46, а саме: кімнат № 201, 202, 605, 711, 1213, а також інші нежитлові приміщення з реєстраційними номерами об`єкту нерухомого майна:

-201 (інші нежитлові приміщення № VI, II, VII-3, загальною площею 396,2 кв.м.);

-101 (128/1000 частин будівлі гуртожитку, об`єкт житлової нерухомості: об`єкт в процесі виділу частки);

-101 (321/1000 частина будівлі гуртожитку)

2) Заборони вчинення реєстраційних дій щодо виникнення, права власності на нерухоме майно в гуртожитку літ. А-12, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: кімнат № 201,202,605,711,1213 а також інші нежитлові приміщення з реєстраційними номерами об`єкту нерухомого майна:

-201 (інші нежитлові приміщення № VI, II, VII-3, загальною площею 396,2 кв.м.);

-101 (128/1000 частин будівлі гуртожитку, об`єкт житлової нерухомості: об`єкт в процесі виділу частки);

- 101 (321/1000 частина будівлі гуртожитку)

3) Тимчасової заборони вищевказаним власникам нерухомого майна у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: кімнат № 201,202,605,711,1213, а також інші нежитлові приміщення з реєстраційними номерами об`єкту нерухомого майна:

-201 (інші нежитлові приміщення № VI, II, VII-3, загальною площею 396,2 кв.м.);

-101 (128/1000 частин будівлі гуртожитку, об`єкт житлової нерухомості: об`єкт в процесі виділу частки);

-101 (321/1000 частина будівлі гуртожитку)

використання та розпорядження належним їм нерухомим майном у даному гуртожитку, в тому числі виселення осіб, що там проживають, а також заборони відчуження майна в будь-який спосіб будь-якій особі.

Ухвала оскарженню не підлягає, та підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя: ОСОБА_1