Справа № 742/1273/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/792/2018
Категорія - ч. 1 ст. 115 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора Прилуцької місцевої прокуратури ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15 червня 2018 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Прилуки, Чернігівської області, громадянина України, працюючого вантажником КП «Послуга», не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: - 26.05.2017 Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу 850 грн, 06.11.2017 року покарання у виді штрафу було замінено 50 годинами громадських робіт,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15 червня 2018 року ОСОБА_8 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою.

Строк відбування покарання визначено рахувати з 22 лютого 2018 року, зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 22 лютого 2018 року по 15 червня 2018 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Долю речових доказів вирішено у порядку ст. 100 КПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що 22 лютого 2018 року близько 15 години, знаходячись в кінці вулиці Зеленої в м. Прилуки, між громадянами ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виникла сварка, в ході якої ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, з метою умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_10 , дістав з кишені власної куртки розкладний ніж та, взявши його в праву руку, завдав один удар вказаним ножем в життєво важливий орган - ліву частину шиї ОСОБА_10 , після чого відразу ж наніс ще один удар ножем в ліву бічну частину грудної клітки останнього, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани шиї та проникаючої колото-різаної рани лівої половини грудної клітки з лівостороннім пневмотораксом, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 118 від 03.04.2018 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, тобто виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки смерть потерпілого не настала, так як обвинувачений не врахував, що ОСОБА_10 був одягнений в зимову куртку, що зменшило проникаючу силу ножових ударів та потерпілому відразу після нанесення другого удару ножем вдалося втекти.

В результаті отриманих тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_10 було доставлено до Прилуцької ЦМЛ для надання невідкладної медичної допомоги.

Не погоджуючись з рішенням суду прокурор звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить вирок місцевого суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальністю, невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Просить ухвалити новий вирок, визнати обтяжуючими покарання обвинуваченого обставинами рецидив злочину та вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та призначити покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком 8 років.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом не в повній мірі враховано особу обвинуваченого, суспільну небезпеку та відношення до вчиненого ним злочину, оскільки останній вчинив злочин проти життя та здоров`я, який відноситься до категорії особливо тяжких, вину свою фактично не визнав, що, на переконання прокурора, свідчить про його спробу уникнути передбаченої законом відповідальності за вчинений злочин, також те, що завдані потерпілому збитки, пов`язані з лікуванням не відшкодовані. Крім того, вказує, що судом безпідставно не визнано обтяжуючими покарання обвинуваченого обставинами рецидив злочину та вчинення у стані алкогольного сп`яніння.

Обвинувачений та його захисник також не погодились із вироком суду та просять його змінити, перекваліфікувати дії обвинуваченого на ч. 1 ст. 121 КК України та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

В обґрунтування своїх вимог зазначають про відсутність умислу у ОСОБА_8 на вбивство ОСОБА_10 , оскільки і обвинувачений і потерпілий вказували, що неприязних відносин раніше між ними не було, конфлікт виник раптово, через те, що потерпілий висловився нецензурно в бік дружини та дитини обвинуваченого, за що в суді приніс свої вибачення та просив суд суворо обвинуваченого не карати.

Крім того, адвокат зазначає, що судом не враховано роз`яснення, що містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 07.02.2003 року «Про судову практику у справах про злочини проти життя та здоров`я особи» та вказують, що злочин не може бути кваліфікований як замах на вбивство у випадках, коли винний діє з неконкретизованим умислом, допускаючи можливість як заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю, так і настанню смерті. Відповідальність у цих випадках повинна наставати лише за наслідки, які фактично були заподіяні.

Також просять врахувати всі пом`якшуючі покарання обвинуваченого обставини, які не були враховані судом, зокрема те, що на його утриманні є малолітня дитина, мати тяжко хвора, він визнав вину у заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, у чому щиро розкаявся, потерпілий попросив у обвинуваченого вибачення за свої дії та просив суд суворо його не карати, тяжких наслідків від злочину не настало, відповідно до висновку експертизи, одне з тілесних ушкоджень являється легким, а друге тяжким, що на їх переконання також вказує на відсутність умислу у обвинуваченого позбавити життя потерпілого.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подані ними апеляційні скарги та заперечували проти апеляційної скарги прокурора, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, та просив задовольнити подану ним апеляційну скаргу частково, вирок суду скасувати та призначити новий судовий розгляд, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження колегією суддів встановлено, що в даному кримінальному проваджені підтримання обвинувачення здійснювала група прокурорів, старшим якої було призначено керівника Прилуцької місцевої прокуратури ОСОБА_11 та прокурори тієї ж прокуратури ОСОБА_6 та ОСОБА_12 (а.п. 5).

В ході судового розгляду державне обвинувачення у суді підтримували ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , які зазначені і у вироку суду. В ході судового розгляду прокурором ОСОБА_6 було змінено раніше пред`явлене ОСОБА_8 обвинувачення, про що складено новий обвинувальний акт 05.06.2018 року, який був погоджений із керівником Прилуцької місцевої прокуратури ОСОБА_11 , який також приймав участь у даному провадженні (а.п. 150).

Проте, відповідно до ч. 1 ст. 341 КПК України, якщо в результаті судового розгляду прокурор, крім випадку, коли ним є Генеральний прокурор, дійде переконання, що необхідно відмовитися від підтримання державного обвинувачення, змінити його, висунути додаткове обвинувачення або розпочати провадження щодо юридичної особи, він повинен погодити відповідні процесуальні документи з прокурором вищого рівня. Суд за клопотанням прокурора відкладає судове засідання та надає прокурору час для складення та погодження відповідних процесуальних документів.

Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про прокуратуру» для керівника місцевої прокуратури прокурором вищого рівня є керівник відповідної регіональної прокуратури чи його перший заступник або заступник відповідно до розподілу обов`язків.

Однак, при зміні обвинувачення прокурором не було дотримано вищезазначених вимог, зміну обвинувачення не погоджено з прокурором вищого рівня. Незважаючи на таке порушення, судом першої інстанції було прийнято такий змінений обвинувальний акт до розгляду, за результатом якого ухвалено вирок.

Статтею 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що було встановлено у даному кримінальному провадженні, внаслідок чого судове рішення підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

З огляду на вищевикладене, апеляційні скарги захисника обвинуваченого та обвинуваченого не підлягають задоволенню, а апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, вирок суду першої інстанції скасуванню з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції.

Відповідно до п. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому всі ці питання в повному обсязі необхідно вирішити суду першої інстанції при новому розгляді даного кримінального провадження, під час якого необхідно звернути увагу на обставини, викладені як у апеляційній скарзі прокурора щодо неврахування обтяжуючих покарання обставин, так і скаргах обвинуваченого та його захисника та прийняти законне і обґрунтоване рішення суду.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, колегія суддів вважає за необхідне продовжити запобіжний захід обвинуваченому у вигляді тримання під вартою до 15 жовтня 2018 року.

Керуючись ст. ст. 404, 412, 415 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, апеляційну скаргу прокурора Прилуцької місцевої прокуратури ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15 червня 2018 року відносно ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 продовжити до 15 жовтня 2018 року.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4