АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/524/18 Справа № 200/6074/18 Слідчий суддя - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 16 квітня 2018 року про відмову в накладенні арешту майна по кримінальному провадженню №0000062,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 по кримінальному провадженню №0000062 від 11.08.2017 року за ч.2 ст.307 КК України про накладення арешту на майно.

Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя послався на те, що досудове розслідування здійснюється за ч.2 ст.307 КК України, фабула якої передбачає кримінальне переслідування осіб за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, з відповідними кваліфікуючими ознаками.

Вилучене майно у виді засобів зв`язку, електронних та магнітних носіїв інформації, сім-карток, банківських карток, не містить на собі слідів злочину та не є знаряддями злочину. В частині можливості конфіскації сім-карток та банківських карток, власники яких не встановлені, вважає клопотання слідчого необґрунтованим, так як сімкартки не представляють цінності, а банківські картки є лише інструментом отримання банківських послуг. Постанова слідчого від 28.03.2018 року про визнання тимчасово вилученого майна речовими доказами не містить жодного аргументування на предмет наявності у вилученого майна ознак, передбачених ст.98 КПК України, відтак не вважає прийнятним доводи слідчого в частині віднесення вилученого майна до речових доказів та необхідність у зв`язку з цим, обтяження такого майна арештом, з метою забезпечення його схоронності.

Не погоджуючись з даним рішенням слідчого судді, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на оскарження ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2018 року, оскільки копію ухвали він отримав 20 квітня 2018 року, скасувати її та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого про арешт майна.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги, посилається на те, що в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 за допомогою засобів мобільного зв`язку отримував від співучасника злочинної групи ОСОБА_8 вказівки на отримання від співучасників злочинної групи ОСОБА_9 психотропної речовини «метамфетамін», метою його збуту та подальший збут.

Слідчий суддя, вирішуючи питання про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна, не наклав арешт на грошові кошти, котрі були вилучені, та фігурують у матеріалах справи як кошти, за допомогою котрих було проведено негласні слідчі (розшукові) дії у формі оперативної закупки у співучасників злочину, не було накладено арешт на мобільні телефони, за допомогою котрих підозрюваний ОСОБА_7 спілкувався зі співучасниками злочину, та інформації, котра міститься на них, має велике значення для провадження, не накладено арешт на банківські карти, за допомогою яких ОСОБА_7 перераховував грошові кошти за незаконний збут психотропної речовини «метамфетамін». Також слідчим суддею не враховано санкцію статті 307 ч. 2 КК України, якою передбачено конфіскацію майна у разі засудження підозрюваного/обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Вирішуючи питання про дотримання прокурором строку апеляційного оскарження, апеляційний суд виходить з того, що оскаржувана ухвала слідчого судді була постановлена без участі сторін кримінального провадження, а отже за правилами ч. 3 ст.395 КПК України строк її апеляційного скарження для останнього обчислюється з дня отримання ним копії даної ухвали. Інших правил визначення моменту початку строку апеляційного оскарження у цих правовідносинах процесуальний закон не містить.

Оскільки з наданих матеріалів не вбачається, що копія даної ухвали була у встановленому порядку отримана прокурором, колегія суддів не вбачає підстав для висновку про пропущення строку апеляційного оскарження та необхідність розгляду і вирішення питання про його поновлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально- протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З наданих матеріалів слідує, що слідчим відділом Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000062 від 11 серпня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Встановлено, що 11 серпня 2017 року до Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 надійшла інформація від начальника УПН ГУНП в Дніпропетровській області про діяльність групи осіб, які на території м. Дніпро та Дніпропетровської області, займаються незаконним виготовленням, зберіганням психотропної речовини «метамфетамін», з метою подальшого збуту, а саме: гр. ОСОБА_10 виготовляє психотропну речовину «метамфетамін» для гр. ОСОБА_11 , який в подальшому надає її для подальшої реалізації гр. ОСОБА_12 , який в свою чергу збуває психотропну речовину «метамфетамін» наркозалежним особам, а також надає вказану психотропну речовину «метамфетамін» для подальшої реалізації гр. ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та «X» та іншим особам, котрі встановлені.

В ході досудового розслідування проведено слідчі (розшукові) дії, направлені на встановлення злочинного угрупування осіб, які на території м.Дніпро та Дніпропетровської області, займаються незаконним виготовленням, зберіганням психотропної речовини «метамфетамін», з метою подальшого збуту, а саме: гр. « ОСОБА_16 виготовляє психотропну речовину «метамфетамін» для гр. ОСОБА_11 , який в подальшому надає її для подальшої реалізації гр. ОСОБА_12 , який в свою чергу збуває психотропну речовину «метамфетамін» наркозалежним особам, а також надає вказану психотропну речовину «метамфетамін» для подальшої реалізації гр. ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та «X» та іншим особам, котрі встановлені.

Під час проведення заходів, оперативними співробітниками УПН ГУНП в

Дніпропетровській області в порядку ст.ст. 36 та 40 КПК України направлено

доручення, в ході виконання якого встановлено причетність до вищевказаного

кримінального правопорушення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

проживаючий та зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 , який входить до злочинного

угрупування пов`язаного з незаконним обігом психотропних речовин, який

причетний до вищевказаного кримінального правопорушення.

28.032018 року слідчим СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, на підставі ухвали слідчого судді Дніпропетровського районного суду було проведено обшук АДРЕСА_1 , під час якого були вилучені наступні речі: сімкартка мобільного зв`язку «Київстар»; картка «Приват банка», НОМЕР_1 ; карта пам`яті на 1 гб; банківська карта «Ощадбанк» НОМЕР_2 ; карта пам`яті на 1 гб; карта пам`яті на 64 мб; карта пам`яті на 32 мб; сімкартка мобільного зв`язку «Київстар»; сімкартка мобільного зв`язку «Диджус»; картка «Приват банка», НОМЕР_3 ; картка «Приват банка», НОМЕР_4 ; мобільний телефон «Нокіа » 7230 імей НОМЕР_5 ; сімкартка мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_6 .

Відповідно до постанови слідчого СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 28 березня 2018 року вищевказане перераховане майно визнано речовими доказами.

В силу вимог ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Слідчий суддя в порушення зазначених вимог кримінального процесуального закону необґрунтовано дійшов висновку про те, що слідчим не доведено необхідність арешту майна в кримінальному провадженні та безпідставно відмовив в задоволенні його клопотання.

Колегія суддів враховуючи, що у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що майно у вигляді речей, яке було вилучено під час обшуку 28 березня 2018 року, є знаряддям та засобами вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КПК України, та з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження, збереження слідів кримінального правопорушення, приходить до висновку про необхідність накладення арешту на вказане майно.

У зв`язку з тим, що вищевказане майно має суттєве доказове значення у кримінальному провадженні, апеляційний суд вважає за необхідне вимоги апеляційної скарги прокурора задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Керуючись ст. ст. 131, 170, 171, 176, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 квітня 2018 року про відмову у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 про накладення арешту скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 задовольнити та накласти арешт на майно, а саме:

*сімкартку мобільного зв`язку «Київстар»;

*картку «Приват банка», НОМЕР_1 ;

*карту пам`яті на 1 гб;

*банківську карту «Ощадбанк» НОМЕР_2 ;

*карту пам`яті на 1 гб;

*карту пам`яті на 64 мб;

*карту пам`яті на 32 мб;

*сімкартку мобільного зв`язку «Київстар»;

*сімкартку мобільного зв`язку «Диджус»;

*картку «Приват банка», НОМЕР_3 ;

*картку «Приват банка», НОМЕР_4 ;

*мобільний телефон «Нокіа » 7230 імей НОМЕР_5 ;

*сімкартку мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_6 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: