Дата документу 18.07.2018 Справа № 554/5445/18
Справа № 554/5445/18
Провадження № 1-кс/554/6490/2018
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2018 року м. Полтава
Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого Полтавського відділу поліції ГУ НП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_3 , в рамках досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002259 від 15.07.2018 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК Українипро арешт майна -
В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, в обґрунтування якого посилається на наступне.
15.07.2018 року близько 12:10 год. невідома особа перебуваючи в приміщенні церкви «Зал Царства Єгови», що по вул. Маяковського, 32 в м. Полтава, шляхом вільного доступу, із жіночої сумки таємно викрала планшет марки «Самсунг» в корпусі чорного кольору, належний ОСОБА_4 , чим спричинила матеріального збитку у розмірі 4400 грн.

За даним фактом СВ Полтавського відділу поліції ГУ НП в Полтавській області відкрите кримінальне провадження №0002259 від 15.07.2018 року, з попередньою правовою кваліфікацією: ч.1 ст. 185 КК України.

В ході досудового розслідування 15.07.2018 року потерпіла ОСОБА_4 добровільно видала поліетиленовий пакет, чорного кольору із надписом «BOSS», в якому мався планшет марки «Самсунг Т560» в корпусі чорного кольору та журнал «Пробудитесь».

Відповідно до ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші цінності та інші речі, набуті протиправним шляхом.
15.07.2018 року поліетиленовий пакет, чорного кольору із надписом «BOSS», в якому мався планшет марки «Самсунг Т560» в корпусі чорного кольору та журнал «Пробудитесь», було визнано речовим доказом.
Враховуючи, що зазначений поліетиленовий пакет, чорного кольору із надписом «BOSS», в якому мався планшет марки «Самсунг Т560» в корпусі чорного кольору та журнал «Пробудитесь, були об`єктом кримінального правопорушення, а також з метою попередження його знищення, приховання та інших дій, відповідно до ч.1, ч.7 ст. 237 КПК України в ході проведеного огляду, зазначені поліетиленовий пакет, чорного кольору із надписом «BOSS», в якому мався планшет марки «Самсунг Т560» в корпусі чорного кольору та журнал «Пробудитесь» були вилучені.
Слідчий в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд без його участі.
Володілець майна в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив.
Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що вищевказане майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 117, 131, 132, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого Полтавського відділу поліції ГУ НП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_3 - задовольнити.
Накласти арешт на поліетиленовий пакет, чорного кольору із надписом «BOSS», в якому мався журнал «Пробудитесь» та планшет марки «Самсунг Т560» в корпусі чорного кольору, належний потерпілій ОСОБА_4 .

Покласти на потерпілу ОСОБА_4 обов`язки по збереження речового доказу та заборонити останньому вчинити дії з розпорядження цим майном.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1