Справа №: 398/3770/17
провадження №: 1-кс/398/883/18
УХВАЛА
Іменем України

"01" серпня 2018 р. м. Олександрія

Слідчий суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши заяву ОСОБА_3 про скасування арешту майна, подану в порядку ст. 174 КПК України,

за участі учасників:

особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , адвоката, який діє в його інтересах - ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

26.07.2018 р. ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою, а фактично клопотанням про скасування арешту автомобіля марки «Toyota Sequoia», 2008 року випуску, ( НОМЕР_1 ), накладеного у кримінальному провадженні №00030567, внесеного до ЄРДР 17 жовтня 2017 року, де просив: скасувати арешт на автомобіль марки «Toyota Sequoia», 2008 року випуску та зобов`язати слідчого повернути вилучений у нього під час обшуку вищевказаний автомобіль.

Заява ОСОБА_3 мотивована тим, що він являється власником транспортного засобу автомобіля марки «Toyota Sequoia», 2008 року випуску, (NZA100618370), д.н.з. НОМЕР_2 , який був вилучений та визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні № 00030567.

Зазначає, що згідно з ухвалою слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду від 15.02.2018 р., на автомобіль було накладено арешт шляхом заборони відчуження та розпорядження зазначеним автомобілем, без заборони користування.
Автомобіль був у нього вилучений на підставі ухвали слідчого судді від 14.03.2018 р., з метою проведення судових експертиз, які на даний час проведені, але автомобіль йому не повернуто, він зберігається на території Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області, де фактично ніким не охороняється.

На його письмовий запит слідчим було повідомлено про те, що усі заплановані слідчі дії з автомобілем проведені, інші слідчі дії не плануються.

Він неодноразово звертався до слідчого з вимогою повернути вилучений у нього під час обшуку автомобіль, однак, у задоволенні його клопотання про повернення автомобіля у його користування слідчим СВ Олександрійського ВП ГУНП у Кіровоградській області ОСОБА_7 йому було відмовлено.

В судовому засіданні заявник та його представник адвокат Мухін - вимоги заяви підтримали просять її задовольнити. ОСОБА_3 просить суд розглядати його заяву як клопотання, скасувати арешт, так як вони домовились з потерпілим ОСОБА_5 що вирішать всі питання шляхом укладення мирової угоди. Десь 2 місяці тому, він звертався до прокуратури з заявою про повернення йому автомобіля, але все безрезультатно. До слідчого він також звертався з таким клопотанням, але слідчий йому відмовив у поверненні автомобіля.

Адвокат ОСОБА_4 зазначає, що дану заяву було складено не ним, а іншою особою, а тому чому робиться посилання в ній на ст.174 та ст.ст.303-307 КПК України, сказати не може. Розуміє, що в одному провадженні не може розглядатись скарга на дії слідчого в порядку ст.303 КПК та клопотання в порядку ст.174 КПК України, але підтримує заяву ОСОБА_3 в повному обсязі. Арешт на даний автомобіль накладено в рамках кримінального провадження за ст.364 КК України, хоч фактично вбачаються ознаки злочину, передбаченого ст.190 КК України, а це не дозволяє їм укласти мирову угоду. Слідчим не виносилось постанови про перекваліфікацію. ОСОБА_3 є власником даного автомобіля, але не визнаний потерпілим. Чи було звернення до слідчого він не знає, а після вивчення матеріалів справи, просить врахувати те, що ОСОБА_3 звертався до слідчого з клопотання про повернення автомобіля та 11.07.2018 року слідчий виніс постанову про відмову у задоволенні клопотання. З врахуванням того, що ОСОБА_8 пропустив 10 - денний строк звернення до слідчого судді на 2 дні, просить поновити його.

Слідчий СВ Олександрійського ВП ГУНП у Кіровоградській області ОСОБА_7 заперечує проти задоволення заяви, в частині вимог щодо зняття арешту, мотивуючи це тим, що у цьому разі можливе відчуження арештованого майна та залишає на розсуд суду вирішення іншої вимоги під №2. Даним кримінальним провадженням займався слідчий ОСОБА_9 , який виніс постанову про визнання вищевказаного автомобіля речовим доказом та прийнято рішення про його на зберігання на території Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області. Після оголошення переви в судовому засіданні слідчий не надав постанови слідчого ОСОБА_9 про визнання автомобіля речовим доказом.

Представник потерпілого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 , вимоги ОСОБА_3 підтримує в повному обсязі, підтвердивши, що між ОСОБА_10 та заявником немає спору щодо арештованого майна.

Заслухавши пояснення осіб, що з`явилися у судове засідання та дослідивши додані до заяви матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

За приписами ст. 174 КК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Заявник ОСОБА_3 посилається на те, що в подальшому відпала потреба у застосуванні арешту на належний йому автомобіль марки «Toyota Sequoia», 2008 року випуску, (NZA100618370), оскільки всі слідчі дії з автомобілем уже виконані.

Проте, з такою аргументацією слідчий суддя не може погодитися.

За приписами ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.
В даному випадку арешт накладено на майно власником якого є ОСОБА_3 за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, відповідно до якої речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб тощо.
У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб (ч.4 ст. 173 КПК України).

З огляду на викладене, при накладенні арешту, слідчим суддею було встановлено, що автомобіль «Toyota Sequoia», який належить на праві власності ОСОБА_3 , є об`єктом кримінально протиправних дій, в зв`язку з чим це майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Таким чином, слідчим суддею було встановлено достатньо підстав для накладення арешту на зазначений автомобіль шляхом заборони відчуження та розпорядження ним з метою забезпечення збереження цього майна як речового доказу.

При цьому, слідчим суддею враховані розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, з урахуванням положень ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та встановлено, що таке тимчасове обмеження права власності відповідає «інтересам суспільства» та ґрунтується на законі, має на меті не позбавити ОСОБА_3 майна, а лише заборонити відчуження та розпорядження ним шляхом накладення на нього арешту «як на елемент доказу в рамках проведення кримінального розслідування», про що вказував ЄСПЛ у справі Раймондо проти Італії (1994).

Про обмеження права користування автомобілем ОСОБА_3 у постанові слідчого судді про накладення арешту від 15.02.2018 р. не йдеться, тобто, він має право безперешкодно користуватися арештованим автомобілем відповідно до своїх потреб та на свій власний розсуд.
Це підтверджується також тим, що ухвалою слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду в цій справі від 05.05.18 р. було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Олександрійського ВП ГУНП у Кіровоградській області про накладення арешту на автомобіль марки «Toyota Sequoia», 2008 року випуску, ( НОМЕР_1 ) у вигляді повної заборони користування і розпорядження ним до прийняття судом відповідного рішення в межах даного провадження.
Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитись на інтересах ОСОБА_3 та інших осіб, слідчим суддею не встановлено та ОСОБА_3 вищевказана ухвала слідчого судді не оскаржувалась до Апеляційного суду Кіровоградської області.
Отже, оцінюючи всі ці обставини у їх сукупності, слідчий суддя вважає, що законні підстави для задоволення клопотання ОСОБА_3 щодо скасування арешту автомобіля марки «Toyota Sequoia», 2008 року випуску, ( НОМЕР_1 ) відсутні.
Разом з тим, слідчим суддею встановлено й те, що ОСОБА_3 дійсно, на даний час не може здійснювати свої повноваження власника щодо користування належним йому транспортним засобом, оскільки він був вилучений в ході обшуку на підставі ухвали слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду від 14.03.2018 р., з метою проведення у справі ряду судових експертиз.

Автомобіль в даний час знаходиться на території Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області.

З відповіді слідчого СВ Олександрійського ВП ГУНП Дмітрієва на запит ОСОБА_3 вбачається, що проведення слідчих дій з автомобілем не планується, оскільки всі заплановані слідчі дії вже виконані. Це ж саме підтверджено слідчим і у судовому засіданні.

Однак, у задоволенні заяви ОСОБА_3 про зобов`язання повернення автомобіля слідчим СВ Олександрійського ВП ГУНП Дмітрієвим вважаю слід відмовити, так як в одному провадженні не може розглядатись клопотання в порядку ст.174 КПК України та скарга подана на бездіяльність слідчого в порядку ст. 303 КПК України.

Керуючись ст. 174 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 щодо скасування арешту автомобілямарки «Toyota Sequoia», 2008 року випуску, ( НОМЕР_1 ) та зобов`язання слідчого СВ Олександрійського ВП ГУНП ОСОБА_7 повернути вилучений у нього під час обшуку автомобільмарки «Toyota Sequoia», 2008 року випуску, ( НОМЕР_1 ) відмовити в повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Кіровоградської області протягом п`яти днів з дня її оголошення; а в разі якщо ухвала слідчого судді постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк на апеляційне оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя