ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/3157/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2018 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого про закриття кримінального провадження № 0009123,

В С Т А Н О В И В:

12.06.2018 ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 від 26.01.2017 про закриття кримінального провадження № 0009123.

На обґрунтування скарги послався на те, що слідчим не вчинено жодної слідчої дії, спрямованої на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального правопорушення, а висновок про відсутність в діянні ознак кримінального правопорушення є безпідставним.

ОСОБА_3 подав письмове клопотання про поновлення строку оскарження рішення слідчого пославшись на те, що копію оскаржуваної постанови він отримав лише 30.05.2018 і не встиг своєчасно подати скаргу з об`єктивних причин, оскільки доглядає за тяжко хворою матір`ю та щотижня возить її в онкологічний центр на лікування.

Зважаючи на те, що встановлений ст. 304 КПК України десятиденний строк подання скарги, який відраховується від дня одержання копії постанови, ОСОБА_3 пропустив лише на один день, та враховуючи наведені у клопотанні обставини, суд вважає поважними причини пропущення ним строку подання скарги, що є підставою для його поновлення.

Від ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд скарги у його відсутність.

Слідчий та прокурор в судове засідання також не з`явилися, проте їх неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши надані на вимогу суду матеріали кримінального провадження № 0009123, суд встановив такі обставини.

Зазначене кримінальне провадження було внесене до ЄРДР 13.08.2016 за заявою ОСОБА_3 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

У заяві про кримінальне правопорушення та у наданих органу поліції поясненнях потерпілий вказав, що 06.10.2014 він замовив виготовлення вхідних дверей у приватного підприємця ОСОБА_5 і здійснив передплату в сумі 7089 грн. Проте ОСОБА_5 двері не поставив і кошти не повернув. Він, його дівчина та батьки неодноразово телефонували за залишеним ОСОБА_5 номером телефону, проте слухавку ніхто не піднімав. Нарешті у 2016 р. вдалося з ним зв`язатися, але при зустрічі він не зміг пояснити, де двері, і кошти не повернув.

26.01.2017 слідчим слідчого відділу Дарницького управління поліції ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження. Підставою закриття кримінального провадження слідчий зазначив відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

На обґрунтування рішення про закриття кримінального провадження слідчий послався на те, що спірні правовідносини носять цивільно-правовий характер.

Даючи оцінку доводам скарги про незаконність і необґрунтованість оскаржуваної постанови, суд керується загальними положеннями кримінального провадження, нормами кримінального процесуального закону, які визначають порядок (процедуру) кримінального провадження, та нормою кримінального закону, який визначає відповідальність за злочин згідно із зазначеною у заяві потерпілого та внесеною до ЄРДР правовою кваліфікацією.

Так, згідно положень ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Імперативним приписом, зафіксованим у ст. 7 цього Кодексу, законодавець визначив, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини тощо.

Ч. 2 ст. 9 КПК України визначає, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження …, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення форма вини мотив і мета вчинення кримінального правопорушення (ст. 91 КПК України).

Відповідно до положень ст. 93 цього Кодексу сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних (слідчих) розшукових дій, витребування та отримання речей, документів тощо, проведення інших процесуальних дій.

Доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів чи обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ст. 84 КПК).

Належними є докази які прямо чи непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (ст. 85 КПК).

За приписом п. 2) ч. 5 ст. 110 КПК України мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити: відомості про зміст обставин, яка є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

За змістом диспозиції ст. 190 КК України об`єктивна сторона цього злочину полягає у заволодінні чужим майном або придбанні права на майно шляхом обману або зловживання довірою. Особливість шахрайства полягає в тому, що потерпілий, будучи введеним в оману, зовні добровільно передає винному майно або право на таке майно вважаючи, що це є правомірним, необхідним або вигідним для нього, що він зобов`язаний це зробити. Тому обман або зловживання довірою за часом передує передачі майна або права на майно і викликає у потерпілого усвідомлення правомірності такої передачі.

Судом встановлено, що зазначених вимог процесуального закону слідчий не дотримався, оскільки не провів у кримінальному провадженні жодної слідчої дії, спрямованої на з`ясування обставин, що підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні, і доводів потерпілого про шахрайські дії ОСОБА_5 , а у мотивувальній частині оскаржуваної постанови відсутній належний виклад змісту обставин, які є підставами для її прийняття, мотиви прийняття постанови і їх обґрунтування.

Вищевикладене беззаперечно свідчить про неповноту і необ`єктивність досудового розслідування та невідповідність оскаржуваної постанови вимогам ст. 110, 284 КПК України, що є безумовною підставою для її скасування.

Керуючись статтями 306, 307 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 від 26 січня 2017 року про закриття кримінального провадження провадження № 0009123 скасувати, а матеріали повернути до слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: