Номер провадження: 11-кп/785/767/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

законних представників потерпілих ОСОБА_9 ,

представників потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ,

обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ,

захисників ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги: захисників ОСОБА_14 та ОСОБА_15 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 ; захисника ОСОБА_16 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 ; обвинуваченого ОСОБА_13 ; заступника прокурора Одеської області ОСОБА_17 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 12.03.2018 року у кримінальному провадженні №0002854 відносно:

ОСОБА_12 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Лазурне Скадовського району Херсонської області, громадянина України, має середню освіту, є приватним підприємцем, не одружений, не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115; ч. 4 ст. 187; ч. 3 ст. 289; ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_13 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Чулаківка Голопристанського району Херсонської області, громадянина України, має середню спеціальну освіту, до затримання працював без укладення трудового договору, не одружений, має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_3 , не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 ,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115; ч. 4 ст. 187; ч. 3 ст. 289; ч. 1 ст. 263 КК України,
встановив:

Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_12 та ОСОБА_13 визнані винуватими у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115; ч. 4 ст. 187; ч. 3 ст. 289; ч. 1 ст. 263 КК України, зпризначенням покарання:

ОСОБА_12 :
- за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України - тринадцять років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю;
- за ч. 4 ст. 187 КК України - дванадцять років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю;
- за ч. 3 ст. 289 КК України - десять років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю;
- за ч. 1 ст. 263 КК України - шість років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, остаточне покарання визначено у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років, з конфіскацією всього майна, що є його власністю.
ОСОБА_13 :
- за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України - тринадцять років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю;
- за ч. 4 ст. 187 КК України - дванадцять років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю;
- за ч. 3 ст. 289 КК України - десять років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю;
- за ч. 1 ст. 263 КК України п`ять років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, остаточне покарання визначено у виді позбавлення волі на строк чотирнадцять років і одинадцять місяців з конфіскацією всього майна, що є його власністю.
До набрання вироком законної сили, запобіжний захід відносно ОСОБА_12 та ОСОБА_13 залишено тримання під вартою в Одеській установі виконання покарань № 21 в Одеській області.
Початок строку відбування покарання засудженими обчислений з дня набрання вироком законної сили.
На підставі положень ст. 72 КК України, зараховано засудженим ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у строк відбування основного покарання, строк попереднього ув`язнення з 14.05.2015 року до 20.06.2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі; а з 21.06.2017 року до набрання вироком законної сили - із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , солідарно, на користь ОСОБА_8 на відшкодування моральної шкоди - 800000 (вісімсот тисяч) грн.
Стягнуто з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , солідарно, на користь ОСОБА_7 на відшкодування моральної шкоди - 1000000 (один мільйон) грн.
Стягнуто з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , солідарно, на користь ОСОБА_18 на відшкодування моральної шкоди - 800000 (вісімсот тисяч) грн.
Стягнуто з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , солідарно, на користь ОСОБА_19 на відшкодування моральної шкоди - 800000 (вісімсот тисяч) грн.
Стягнуто з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , солідарно, на користь ОСОБА_9 на відшкодування моральної шкоди - 1000000 (один мільйон) грн.
Стягнуто з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , солідарно, на користь ОСОБА_7 на відшкодування моральної шкоди - 1000000 (один мільйон) грн.
Стягнуто з ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , солідарно, на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 8631 (вісім тисяч шістсот тридцять одна) грн. 99 коп.
Скасовано арешт, на речові докази і документи, накладений ухвалами слідчих суддів Малиновського районного суду м. Одеси від 15.05.2015 року та 19.05.2015 року.
Вирішено долю речових доказів.

Зазначеним вироком суду 1-ої інстанції, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 визнані винуватими у вчиненні злочинів за наступних обставин.

ОСОБА_12 у невстановлений час та за невстановлених обставин, незаконно придбав нарізну короткоствольну вогнепальну зброю, придатну для стрільби, з переробленого газового пістолета ІЖ НОМЕР_1 , 8 патронів калібру 9х18 мм, призначених для стрільби з нарізної вогнепальної зброї пістолетів (ПМ, АПС, Форт та інших 9х18 мм) та нестандартну короткоствольну вогнепальну зброю, придатну до стрільби самозарядний гладкоствольний пістолет «EKOL Firat Magnum Cal.9 mm P.A.K. НОМЕР_2 » заводського виробництва компанії ATAK SILAH (Стамбул, Туреччина), до конструкції якого було внесено зміни у вигляді видалення монолітного запобіжного елементу
Зазначену вогнепальну зброю та бойові припаси, ОСОБА_12 незаконно, без передбаченого законом дозволу, зберігав за місцем свого тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_2 .
11 травня 2015 року ОСОБА_12 , через мережу Інтернет знайшов об`яву про продаж автомобілю «БМВ Х5» (державний номер республіки Болгарія НОМЕР_3 ), який належав ОСОБА_20 , після у нього виник злочинний умисел на незаконне заволодіння цим транспортним засобом.
З метою реалізації злочинного умислу, ОСОБА_21 запропонував ОСОБА_13 вчинити зазначений злочин, на що ОСОБА_13 погодився.
12 травня 2015 року ОСОБА_21 та ОСОБА_13 на рейсовому автобусі сполученням «Херсон-Одеса» вирушили до м. Одеси, при цьому ОСОБА_12 взяв з собою і незаконно, без передбаченого законом дозволу, носив при собі заздалегідь приготовлену для вбивства ОСОБА_20 вогнепальну зброю і бойові припаси: нарізну короткоствольну вогнепальну зброю з переробленого газового пістолета ІЖ НОМЕР_1 , споряджену 8 патронами калібру 9-18 мм, та самозарядний гладкоствольний пістолет «EKOL Firat Magnum Cal.9 mm P.A.K. НОМЕР_2 ».
По дорозі ОСОБА_12 повідомив ОСОБА_13 про наявність у нього вогнепальної зброї, спорядженої патронами, за допомогою якої, ОСОБА_13 повинен здійснити вбивство власника автомобіля «БМВ Х5» (державний номер республіки Болгарія НОМЕР_3 ), з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, на що ОСОБА_13 також погодився.
Прибувши в м. Одесу, ОСОБА_12 орендував строком на одну добу квартиру АДРЕСА_5 та тимчасово, незаконно, без передбаченого законом дозволу, зберігав у квартирі зазначену вище вогнепальну зброю і бойові припаси.
Того ж дня, о 18 год. 33 хв., перебуваючи в м. Одесі, ОСОБА_12 за допомогою засобу мобільного зв`язку, під приводом придбання автомобіля, зателефонував ОСОБА_20 та домовився з ним про зустріч біля будинку №11 по вул. Армійській в м. Одесі, з метою огляду автомобіля та перевірки його технічного стану.
12 травня 2015 року о 20 год., ОСОБА_13 з ОСОБА_12 прибули до місця обумовленої зустрічі, де ОСОБА_12 незаконно передав ОСОБА_13 шкіряну сумку, в якій знаходилась вогнепальна зброя і бойові припаси: нарізна короткоствольна вогнепальна зброя з переробленого газового пістолета ІЖ НОМЕР_1 , споряджена не менше, ніж 2 патронами калібру 9х18 мм, які ОСОБА_13 незаконно, без передбаченого законом дозволу, став носити при собі.
ОСОБА_12 , оглянувши біля будинку №11 по вул. Армійській в м. Одесі автомобіль «БМВ Х5» (державний номер республіки Болгарія НОМЕР_3 ), запропонував ОСОБА_20 проїхати по місту, нібито для того, щоб детальніше перевірити його ходові технічні характеристики.
ОСОБА_20 , будучи впевненим в намірах ОСОБА_12 та ОСОБА_13 щодо придбання його автомобіля, надав ОСОБА_12 дозвіл на керування транспортним засобом, після чого сів на переднє пасажирське сидіння, а ОСОБА_22 сів на заднє пасажирське сидіння, позаду ОСОБА_20 , після чого, під керуванням ОСОБА_12 вони попрямували по вулицях міста на автодорогу «Одеса-Київ», а, доїхавши до мосту, розташованого на 7 км. автодороги М-05 «Одеса-Київ», розвернулися і попрямували у бік вул. М.Грушевського в м. Одесі.
12 травня 2015 року, близько 21 год., під час руху автомобіля під керуванням ОСОБА_12 по Ленінградському шосе у бік м. Одеси, ОСОБА_22 , діючи умисно, за попередньою змовою і за обговореною схемою з ОСОБА_12 , з метою заподіяння смерті іншій людині з корисливих мотивів, дістав з сумки ОСОБА_12 раніше підготовлену вогнепальну зброю, привів її в готовність, пересмикнувши затвор і направивши патрон в патронник пістолета та здійснив постріл в тім`яну частину голови ОСОБА_20 , заподіявши йому вогнепальне, кульове, проникаюче, наскрізне поранення голови у вигляді комплексу наступних пошкоджень: крововиливу в м`які тканини тьмяно-потиличної області праворуч та зліва, дірчастого перелому правої тім`яної кістки, розриву твердої мозкової оболонки в проекції дірчастого перелому, крововиливів під м`які оболонки на опуклій і нижній поверхнях великих півкуль головного мозку, півкуль мозочка і стволового відділу мозку, розтрощення лівої тім`яної частки, мозолистого тіла і правої лобної частки, внутрішньо мозкових крововиливів по ходу ранового каналу, розриву твердої мозкової оболонки в області середньої черепної ямки праворуч, осколкових переломів зовнішньої стінки правої орбіти і правої виличної кістки, крововиливу в м`які тканини в області перелому і вихідної вогнепальної рани на правій скроневій області, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя.
Після цього ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, заїхали на автомобілі потерпілого «БМВ Х5» на вул. Братів Поджіо, 10 в м. Одесі, де витягли ОСОБА_20 з автомобілю та перенесли на пустир, де ОСОБА_12 , використовуючи вогнепальну зброю з переробленого газового пістолета ІЖ НОМЕР_1 , здійснив один постріл в праву щічну область голови ОСОБА_20 , заподіявши вогнепальне, кульове, проникаюче наскрізне пошкодження голови у вигляді комплексу таких пошкоджень: крововиливу в м`які тканини правої щічної області, дірчастого перелому кісток основи черепа в ділянці середньої черепної ямки ліворуч, осколкового перелому зовнішньої стінки лівої орбіти, крововиливу в м`які тканини в області перелому і вихідної вогнепальної рани в лівій скроневій області, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя.
Смерть ОСОБА_20 знаходиться в прямому причинному зв`язку з наявними у нього вогнепальними, кульовими, проникаючими, наскрізними пораненнями голови з пошкодженням кісток мозкового і лицевого черепа, крововиливами під м`які оболонки головного мозку, розтрощенням тканини головного мозку. Безпосередньою причиною смертю ОСОБА_20 є набряк головного мозку.
Після скоєння вбивства ОСОБА_20 , усунувши останнього як перешкоду до реалізації їх злочинного умислу, ОСОБА_23 та ОСОБА_12 , за попередньою змовою, умисно, з корисливих мотивів заволоділи його майном, яке знаходилось в одягу потерпілого та в його автомобілі «БМВ Х5» на загальну суму 55001,16 грн., а саме: мобільним телефоном «іРhone 6» вартістю 25000 грн.; двома мобільними телефонами «NOKIA 8600» на суму 4000 грн.; планшетом «iPad» вартістю 9000 грн.; шкіряним гаманцем «ST DUPONT» вартістю 10000 грн.; грошима у сумі 3000 грн. та 200 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України становить 4001,16 грн.
Після цього, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , діючи умисно, за попередньою змовою, доводячи до завершення свій злочинний умисел, з корисливих мотивів, після скоєння вбивства власника, незаконно заволоділи автомобілем «БМВ Х5» (державний номер республіки Болгарія НОМЕР_3 ), який належав на праві приватної власності ОСОБА_20 , вартість якого складає 448045,90 грн. і з місця вчинення злочину зникли.
Окрім того, 14 травня 2015 року, в період часу з 16 год. 20 хв. до 18 год. 07 хв., при проведенні огляду квартири АДРЕСА_6 за місцем проживання ОСОБА_12 , було виявлено та вилучено нестандартну короткоствольну вогнепальну придатну до стрільби зброю самозарядний гладкоствольний пістолет «EKOL Firat Magnum Cal.9 mm P.A.K. НОМЕР_2 » заводського виробництва компанії ATAK SILAH (Стамбул, Туреччина), до конструкції якого було внесено зміни у вигляді видалення монолітного запобіжного елементу, яку ОСОБА_12 зберігав незаконно, без передбаченого законом дозволу.
14 травня 2015 року, в період часу з 17 год. до 19 год. 50 хв., при проведенні огляду салону автомобіля «БМВ Х5» (державний номер республіки Болгарія НОМЕР_3 ) за адресою: м Херсон, вул. Українська, 3, у шкіряній сумці, що належить ОСОБА_12 , було виявлено та вилучено один патрон калібру 9х18 мм, призначений для стрільби з нарізної вогнепальної зброї пістолетів (ПМ, АПС, Форт та інші, калібру 9х18 мм.), справний та придатний до стрільби, який незаконно зберігав ОСОБА_12 без передбаченого законом дозволу.
В апеляційних скаргах:

Захисник ОСОБА_14 зазначив, що вирок суду першої інстанції стосовно його підзахисного ОСОБА_12 є незаконним та необґрунтованим, з таких підстав:

1) суд першої інстанції ухвалив рішення на підставі неповного судового розгляду кримінального провадження, адже на порушення вимог ст. 349 КПК України, суд не постановив ухвалу про визначення об`єму доказів, які підлягають дослідженню та порядку їх дослідження. До того ж, в ході судового розгляду, було відмовлено у задоволенні клопотання про допит свідків сторони захисту;

2) не відповідають фактичним обставинам справи, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, зокрема, не доведена мета, мотиви та умисел на вчинення умисного вбивства потерпілого, розбійного нападу на нього з метою заволодіння майном та транспортним засобом, адже під час судового розгляду, стороною обвинувачення доведений лише факт настання смерті потерпілого, який сторонами не заперечується;

3) суд першої інстанції не дав правової оцінки тій обставині, що орган досудового слідства вдався до штучного створення доказів у вигляді проведення балістичних експертиз та впізнання ОСОБА_13 вогнепальної зброї марки «ІЖ-78/9» посеред пістолетів Макарова, адже вони є різними типами зброї, що є підставою для визнання цих доказів недопустимими;

4) висновки суду першої інстанції, щодо виявлених під час огляду квартири АДРЕСА_6 та автомобілю «БМВ Х5» (державний номер республіки Болгарія НОМЕР_3 ) зброї та боєприпасів, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки підзахисний не мав можливості приймати участь в обох слідчих діях, адже вони проходили майже в одночасно. До того ж, відповідні дані про проведення огляду до ЄРДР внесені не були;
5) притягнення ОСОБА_12 до кримінальної відповідальності за ст. 263 КК України є безпідставним, оскільки вилучений пістолет та патрон не відносяться до предметів злочину, відповідальність за який настає за зазначеною нормою кримінального закону;
6) посилання суду у вироку на те, що у шкіряній сумці, яку ОСОБА_12 передав ОСОБА_13 , знаходилася вогнепальна зброя, є припущенням, адже воно не ґрунтується на доказах, досліджених у судовому засіданні;
7) суд першої інстанції послався, як на доказ вини ОСОБА_12 , на висновки судових медичних експертиз щодо часу настання смерті потерпілого, але зазначені докази не спростовують показання обвинуваченого ОСОБА_13 про те, що обидва смертельні ушкодження були спричинені не двома особами, а однією;
8) не відповідають діючому кримінальному процесуальному закону ухвали суду першої інстанції: про встановлення порядку дослідження доказів від 06.11.2015 року; про продовження строку тримання під вартою підзахисного від 30.05.2016 року та від 27.09.2017 року.
Посилаючись на такі доводи, захисник просить скасувати вирок суду першої інстанції та призначити новий судовий розгляд.

Захисник ОСОБА_15 , в інтересах засудженого ОСОБА_12 , зазначила, що вважає висновок суду про доведеність його вини у вчиненні злочинів, за які його засуджено, не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, з таких підстав:
1) з досліджених під час судового розгляду матеріалів кримінального провадження, суду достеменно було відомо, що обвинувачений ОСОБА_13 проходив службу в якості інструктора (стрільця) штурмового відділення патрульного взводу спеціального призначення в/ч № НОМЕР_4 , відмінно володіє стрілецькою зброєю, а в судовому засіданні підтвердив, що рефлекторно зробив два постріли у потерпілого, влучивши у голову. Ці показання ОСОБА_13 , стороною обвинувачення не спростовані, а інших прямих доказів суду не надано;
2) суд зобов`язаний був визнати недопустимими доказами протокол слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_13 від 25.06.2015 року (т.1, а.к.п. 124-136), інші процесуальні документи досудового слідства за його участі на підставі п. 2 ч. 2 ст. 87 КПК України, оскільки його показання, які стали базою для обвинувачення, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Зокрема, за його заявою, внесено до ЄРДР відповідні відомості (т. 3, а.к.п. 164-168, 169-173) та розпочато досудове розслідування, в ході якого ОСОБА_13 визнано потерпілим. За результатами службового розслідування (т. 3, а.к.п. 49), при поміщенні ОСОБА_12 до ITT, у останнього також виявлені тілесні ушкодження, спричинені співробітниками міліції;
3) суд також не врахував, що протокол слідчого експерименту складено в інший час та в іншому місці, адже текст протоколу виготовлено друкарським способом, що неможливо зробити на вулиці, де проводився слідчий експеримент, тому суд не мав права визнавати цей протокол допустимим доказом винуватості ОСОБА_12 . Оскільки обвинувачений ОСОБА_13 в судовому засіданні підтвердив обставини щодо часу і місця події, факт конфлікту, який виник між ним і потерпілим внаслідок вимоги останнього передати йому гроші, а також нанесення ним одноособово пострілів потерпілому. Жоден з допитаних судом свідків чи потерпілих, не був очевидцем злочину та не дав показань про вчинення злочину ОСОБА_12 ;
4) вирок суду першої інстанції побудований на припущеннях та виключно на показаннях підозрюваного ОСОБА_13 на досудовому слідстві, від яких він відмовився в суді, тому не може бути визнаний законним та обґрунтованим, адже обставини, які мають істотне значення для вирішення питання, чи справді ОСОБА_12 вчинив умисне вбивство потерпілого, належним чином не з`ясовані.Висновок суду про те, що другий постріл у голову потерпілого здійснив ОСОБА_12 , не доведений поза розумним сумнівом, що є необхідним для визнання особи винною у більшості правових систем зі змагальним судовим процесом, адже для кваліфікації дії за ст. 115 КК України, слід встановити наявність прямого умислу на заподіяння смерті;
5) суд першої інстанції послався на письмові докази винуватості ОСОБА_12 , зокрема: протоколи огляду місця події та обшуків, висновки експертиз, більша частина з яких є недопустимими доказами у кримінальному провадженні. Не можуть бути визнані допустимими доказами винуватості ОСОБА_12 висновки експертиз, оскільки жоден експерт не довів права на їх проведення та не надав доказів того, що він включений до Реєстру атестованих судових експертів. Жоден експерт не був попереджений про кримінальну відповідальність відповідно до вимог ч. 3 ст. 223 КПК України, а підпис експерта про те, що йому відомі статті КК України про кримінальну відповідальність чи його права та обов`язки, не є попередженням належних офіційних осіб (ч. 3 ст. 223 КПК) про суть відповідальності та її наслідки;
6) у вироку зазначено, що на даних, отриманих в результаті слідчих дій і експертиз, ґрунтується висновок суду про те, що як ОСОБА_12 , так і ОСОБА_13 користувалися пістолетом ИЖ НОМЕР_1 при скоєнні вбивства ОСОБА_20 та кожен з них зробив по одному пострілу з цієї вогнепальної зброї в голову потерпілому, залишивши на ній свої сліди, а на своєму тілі і одязі - сліди пострілу, що є припущенням, не доведеним належними та допустимими доказами. Окрім того, таке припущення суду та висновки комісійної експертизи повністю спростовуються висновком експерта ОСОБА_24 №626-1619/15 від 29.07.2015 року, який у своєму висновку в категоричній формі стверджував, що два наскрізних кульових поранення голови потерпілого, спричинені прижиттєво, у вкрай короткий відрізок часу, який обраховується секундами, а в акті судово-медичного дослідження трупа потерпілого від 13.05.2015 року за №1619 (т. 2, а.к.п. 67) вказав, що у потерпілого розмозження речовини головного мозку, а таке поранення несумісне з життям. Суд не зазначив у вироку, чому прийняв до уваги висновки комісійної експертизи за матеріалами провадження, а проігнорував висновки експерта ОСОБА_24 ;
7) суд першої інстанції не дав оцінки тій обставині, що при відібранні у ОСОБА_12 зразків для проведення експертиз, були допущені такі порушення, які ставлять під сумнів результати проведених експертиз. Так, у вироку зазначено, що обвинувачених було затримано в порядку ст. 208 КПК України 15.05.2015 року (т. 1, а.к.п. 86-88, 95-97), але з досліджених судом доказів видно, що обвинувачені залишалися поряд з працівниками міліції з 14.05.2015 року, тому, відповідно до вимог ст. 209 КПК України, строк тримання обвинувачених під вартою слід обчислювати з моменту їх фактичного затримання, тобто з 14.05.2015 року. Отже, у той час, коли ОСОБА_12 знаходився у стані правової невизначеності (т.1, а.к.п. 95, протокол затримання о 14-40 год.), у нього слідчим відібрано змиви з ушних раковин та зразки волосся (т. 1, а.к.п. 92). Відповідно до ч. 2 ст. 245 КПК України, відбирання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими статтею 241 цього Кодексу, якою передбачено, що перед початком освідування особі, пред`являється постанова прокурора, а в протоколі не зазначено, що ОСОБА_12 пред`явлена постанова прокурора, що свідчить про порушення порядку, встановленого ч. 1 ст. 84 КПК України, тому висновок експерта №933 від 29.07.2015 року, яким досліджено зазначені зразки, суд зобов`язаний, в порядку ст. 87 КПК України, визнати недопустимим доказом;
8) 22.07.2015 року (т. 2, а.к.п. 35) в Одеському бюро СМЕ, на виконання ухвали слідчого судді від 02.07.2015 року (т. 2, а.к.п. 33), було примусово відібрано зразки крові та слини ОСОБА_12 , але з ухвали суду видно, що можливість здійснити примусове відібрання зразків крові ОСОБА_12 , судом надана строком до 07.07.2015 року, отже примусове відібрання крові відбулося поза строком дії ухвали слідчого судді, а дозвіл на примусовий відбір слини у ОСОБА_12 , слідчим суддею взагалі не надавався. Оскільки зразки крові та слини ОСОБА_12 отримано в порушення вимог кримінального процесуального законодавства та в подальшому використано в якості об`єктів дослідження (висновок експерта №821 від 07.08.2015 року (т. 2, а.к.п. 110), суд зобов`язаний був визнати такий висновок недопустимим доказом у відповідності до вимог п. 1 ч. 2 ст. 87 КПК України;
9) посилання суду у вироку на те, що обвинувачені розібрали пістолет на кілька частин, від яких позбавились у спеціально підшуканому місці, суперечить як фактичним обставинам кримінального провадження, так і показанням обвинувачених в судовому засіданні, а належних та допустимих доказів, що пістолет розбирався обома обвинуваченими, суду не надано. Отже, такий висновок є припущенням, як і висновок суду, що вбивство потерпілого було вчинено саме пістолетом, який, нібито, знайшов анонім;
10) протокол огляду речей (т. 1, а.к.п. 224, 228), постанова про залучення до кримінального провадження документів (т. 1, а.к.п. 213), постанова про залучення до кримінального провадження речових доказів (т. 2, а.к.п. 1), прямих доказів винуватості ОСОБА_12 не містять;
11) суд першої інстанції оцінив докази, отримані в результаті огляду автомобіля та житла обвинувачених, як належні, на тій підставі, що всі речі виявлені та вилучені під час вказаних слідчих дій, були оглянуті, про що складено відповідні протоколи (т. 1, а.к.п. 224-243, т. 2, а.к.п. 625), а дозвіл на проведення обшуку був наданий слідчими суддями 18 та 19 травня 2015 року (т. 1, а.к.п. 63-69). Висновок суду про дотримання вимог законодавства при проведенні обшуків 14.05.2015 року є неспроможним і не ґрунтуються на положеннях КПК України та матеріалах кримінального провадження, зокрема: відповідно до вимог ч. 4 ст. 234 КПК України, клопотання про обшук розглядається у суді в день його надходження. Дозвіл слідчого судді на обшук автомобіля (т. 1, а.к.п. 68-69), який був проведений 14.05.2015 року (т. 1, а.к.п. 37-51), отримано 18.05.2015року; обшук квартири ОСОБА_12 відбувся 14.05.2015 року без дозволу слідчого судді на його проведення, а в порушення вимог ч. 3 ст. 233 КПК України, слідчий невідкладно не звернувся до слідчого судді, що підтверджується ухвалою від 19.05.2015 року (т. 1, а.к.п. 63-65). Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 87 КПК України, суд зобов`язаний визнати недопустимими докази, отримані внаслідок такого порушення, яке законодавець визнає істотним, адже відсутність у матеріалах кримінального провадження відомостей про звернення слідчого чи прокурора до суду за наданням дозволу слідчого судді на обшук транспортного засобу наступного дня, після проведення огляду транспортного засобу, який за тих обставин був невідкладним, унеможливлює використання протоколу огляду цього транспортного засобу як доказу під час прийняття процесуального рішення та посилання на нього під час ухвалення судового рішення.(Ухвала ВССУ від 20.08.2015 р., справа № 5-1735км15);
12) суд першої інстанції не дав правової оцінки тому факту, що огляд слідчим СУ УМВС України в Херсонській області ОСОБА_25 14.05.2015 року (т. 1, а.к.п. 58-62) квартири ОСОБА_13 , проведено без відповідних повноважень, тобто особою, яка не мала права на його проведення, що виключає використання такого доказу в якості допустимого, оскільки в постанові слідчого від 14.05.2015 року (т. 1, а.к.п. 29) про проведення процесуальних дій на іншій території, вказано, що співробітникам СУ УМВС України в Херсонській області доручається проведення огляду автомобіля та квартири ОСОБА_12 . Отже, слідчий ОСОБА_26 не мав повноважень на проведення обшуку квартири ОСОБА_13 . В матеріалах кримінального провадження ухвали слідчого судді ОСОБА_27 про надання дозволу на проведення обшуку житла ОСОБА_13 та автомобіля (т. 1, а.к.п. 66, 68) сфальшовані, адже у них вказана інша дата, ніж дійсна дата постановлення зазначених ухвал, що доводиться витягом з Єдиного державного реєстру судових рішень;
13) суд також не врахував, що у кваліфікації дій ОСОБА_12 за ст. 263 КК України, не вистачає об`єкта кримінального правопорушення, за відсутності якого, як одного з елементів складу злочину, кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі ч. 1 ст. 284 КПК України, а, засудивши ОСОБА_12 за ч. 1 ст. 263 КК України за незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, суд не дотримався вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, щодо змісту вироку. Дане обвинувачення є незрозумілим, а відтак, порушує право обвинуваченого на захист, тому вирок у цій частині також підлягає скасуванню;
14) суд першої інстанції безпідставно задовольнив цивільні позови потерпілих. Так, згідно з положеннями ст. 1168 ЦК України, відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Доказів того, що ОСОБА_28 та ОСОБА_9 проживали з потерпілим однією сім`єю, суду не надано. Задоволення судом позовних вимог про стягнення моральної шкоди, без встановлення її розміру відповідно до вимог п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України та порушення вимог зазначеної норми кримінального процесуального закону прямої дії, призвело до винесення необґрунтованого судового рішення в частині задоволення цивільних позовів;
15) кримінальне провадження щодо ОСОБА_12 було несправедливим, оскільки в основу вироку судом покладено докази, які є недопустимими, а відповідно до вимог ст. 94 КПК України, суд оцінює кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення. Жоден доказ не має наперед установленої сили. При цьому має бути усунено усі розумні сумніви. Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Пославшись на наведені доводи, захисник просить частково скасувати вирок Малиновського районного суду м. Одеси стосовно ОСОБА_12 , кримінальне провадження щодо нього закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення його винуватості в суді і вичерпаності можливості їх отримати та звільнити його з під варти в залі суду.

Захисник ОСОБА_16 , на захист інтересів ОСОБА_13 , зазначив, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з наступних підстав:
1) суд першої інстанції, не виконавши вимоги ст.ст. 314, 315 КПК України, у частині відповідності обвинувального акту та доданих до нього матеріалів вимогам діючого КПК, не здійснивши дії, передбачені вимогами ст. 317 КПК України, порушивши вимоги ст. 349 КПК України, без видалення до нарадчої кімнати, визначив порядок дослідження доказів без встановлення об`єму доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження;
2) судом не досліджувалися докази та не допитувались свідки сторони захисту, а вмотивоване клопотання про необхідність витребування судом доказів, було відхилено;
3) відповідно до вимог КПК України, недоліки досудового розслідування, допущені досудовим розслідуванням, не можуть бути поставлені в обґрунтування судового рішення. Зокрема, в ході судового розгляду було встановлено, що повідомлення ОСОБА_12 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 115, 187, 289 та 263 КК України, було здійснено через вісім днів після того, як було повідомлено про закінчення досудового розслідування, тому розглянуте судом обвинувачення та засудження ОСОБА_13 є незаконним;
4) клопотання сторони захисту про ознайомлення з матеріалами судової справи в повному об`ємі, не було задоволено судом, а були надані лише ті матеріали, які були долучені прокурором в ході судового розгляду, що призвело до порушення права обвинуваченого на захист та свідчить про те, що суд допустив суттєві порушення вимог діючого кримінального процесуального закону, які потягнули за собою хаотичне дослідження доказів і завадило суду повно і всебічно розглянути справу по суті та постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок, тому вирок підлягає скасуванню, з призначенням нового судового розгляду;
5) в ході досудового розслідування кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_13 не було роз`яснено його право на розгляд провадження судом присяжних, адже документів, які б підтверджували роз`яснення такого права, в розпорядження суду не надано, що свідчить про наявність істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Посилаючись на такі доводи, захисник просить скасувати вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 12.03.2018 року та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання, в іншому складі суду.

Засуджений ОСОБА_13 зазначив в апеляційній скарзі, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню, а кримінальне провадження поверненню до суду першої інстанції на новий розгляд, з таких підстав:
1) суд першої інстанції не виконав вимоги ст.ст. 314, 317, 349 КПК України та не визначив, належним чином, об`єм доказів, який підлягав дослідженню під час судового розгляду;
2) судовий розгляд був неповним і однобічним, оскільки судом не були досліджені докази сторони захисту, а у задоволенні клопотання про їх витребування, було відмовлено. До того ж, судом не було задоволено клопотання сторони захисту про ознайомлення з матеріалами справи у повному обсязі;
3) при розгляді справи у суді першої інстанції, до нього не була застосована належна правова процедура, а порушення КПК України та Конституції України, унеможливили ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення.

Заступник прокурора Одеської області ОСОБА_17 зазначила, що не оспорює доведеність вини обвинувачених у вчинених злочинах та правильність кваліфікації їх дій, але вважає, що вирок є незаконним через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, з таких підстав:

1) судом першої інстанції, відповідно до положень ст. 72 КК України, зараховано ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у строк відбування основного покарання у виді позбавлення волі, час їх попереднього ув`язнення за таким співвідношенням: за період з 14.05.2015 року до 20.06.2017 року - із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі; за період з 21.06.2017 року до набрання вироком законної сили - із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, що свідчить про неправильне застосування положень ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838 -VIII від 26.11.2015 щодо зарахування після 20.06.2017 у строк покарання строку попереднього ув`язнення з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі;
2) згідно з ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838 - VIII від 26.11.2015), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У строк попереднього ув`язнення включається строк перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі в судовому розгляді кримінального провадження;
3) відповідно до вимог Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» №2046 -VIII від 18.05.2017 (далі - Закон №2046 -VIII від 18.05.2017), який набрав чинності 21.06.2017, частину п`яту ст. 72 КК України викладено в новій редакції, згідно якої, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті;
4) відповідно до положень ч. 2 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Отже, нова редакція ч. 5 ст. 72 КК України погіршує становище обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , у зв`язку з чим не має зворотної сили, а тому час попереднього ув`язнення у кримінальному провадженні підлягає зарахуванню у строк покарання за правилами ч. 5 ст. 72 КК України в редакції попереднього Закону № 838 -VIII від 26.11.2015 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Пославшись на такі доводи, прокурор просить вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 12.03.2018 року стосовно ОСОБА_12 та ОСОБА_13 змінити та виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку рішення суду, щодо зарахування в строк відбування покарання, строку попереднього ув`язнення засудженим з 21.06.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_29 та ОСОБА_13 строк попереднього ув`язнення з 14.05.2015 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачених та захисників, які підтримали свої апеляційні скаргу та просили їх задовольнити, потерпілих законного представника потерпілого, представників потерпілого, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляцій захисників і обвинувачених і просив задовольнити його апеляцію, дослідивши доводи апеляцій, заперечення на них, колегія суддів приходить до висновків про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з приписами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як видно зі змісту вироку суду першої інстанції, він відповідає приписам зазначеної норми кримінального процесуального закону.

Так, встановивши вину обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, що їм інкримінується, суд першої інстанції обґрунтовано послався на досліджені ним докази, а саме:

- показання потерпілого ОСОБА_7 , який суду показав, що його батько - ОСОБА_20 , протягом тривалого часу намагався продати свій автомобіль «БМВ Х5» з болгарською реєстрацією. На прохання батька він помістив оголошення про продаж автомобіля на Інтернет-сайтах «OLX» та «Авторіо» із зазначенням свого номеру телефону. 12.05.2015 року, у другій половині дня, йому зателефонував чоловік та запитав, чи можна оглянути автомобіль, що продається. Також чоловік повідомив, що спеціально приїхав з іншого міста для здійснення покупки автомобіля, має намір оглянути ще 2 автомобіля і готовий оформити купівлю. Після розмови з чоловіком, він переслав батькові повідомлення з номером його телефону, щоб той приймав рішення про демонстрацію автомобіля потенційному покупцю.
Того ж дня, близько 23 год., йому зателефонувала ОСОБА_30 та повідомила, що батько ввечері поїхав показати покупцю автомобіль і додому не повернувся, тому вона звернулася до міліції. Він став телефонувати батькові та покупцю, з яким розмовляв вдень, але всі телефони були відключені.
В подальшому, від працівників міліції йому стало відомо, що знайдено труп батька з ознаками насильницької смерті, а автомобіль викрадено. Від приятеля батька - ОСОБА_31 , він дізнався про існування відеозапису з камер спостереження, встановлених на житловому будинку біля місця паркування автомобіля, де видно, як батько показує автомобіль двом чоловікам;
Показання законного представника малолітнього потерпілого, - ОСОБА_9 , яка пояснила суду, що проживала однією сім`єю з ОСОБА_20 близько 6 років без реєстрації шлюбу та має з ним спільного сина ІНФОРМАЦІЯ_4 . Лупашко мав намір продати належний йому автомобіль «БМВ Х5», і через старшого сина ОСОБА_32 розміщував з цього приводу оголошення на Інтернет-ресурсах «OLX» та «Авторіо». 12.05.2015 року, вранці, ОСОБА_20 пішов з дому у справах, а близько 19 год. зателефонував і повідомив, що зустрінеться з покупцем, якому покаже автомобіль та повернеться додому. Приблизно о 20 год. вона зателефонувала ОСОБА_33 , який повідомив, що хлопці дивляться машину, після чого він поїде додому.
Близько 21 год. 30 хв. вона знову зателефонувала чоловіку, але він не відповів, натомість з його мобільного телефону «Iphone 6» прийшло автоматичне повідомлення «Зателефоную пізніше». Така поведінка була нетиповою для нього, тому вона стала хвилюватися, відправила йому повідомлення з текстом «Ти де?», але відповіді не було. Через 30 хв. після цього, вона стала телефонувати ОСОБА_33 , але його телефон був відключений, тому вона зателефонувала ОСОБА_34 і попросила подзвонити покупцю, який через нього зв`язувався з потерпілим, але ОСОБА_35 через деякий час повідомив, що телефон покупця також відключений.
Пізніше від знайомих вона дізналася, що ввечері 12.05.2015 року ОСОБА_20 бачили на вул. Маршала Говорова, а наступного дня, від працівників міліції дізналась про те, що знайдено труп ОСОБА_20 . Також їй відомо, що в автомобілі потерпілого знаходились його особисті речі - мобільний телефон «Iphone 6», два мобільних телефони «NOKIA 8600», планшет «iPad», сумка, гроші у сумі 3000 грн. та 200 доларів США. Ці речі були викрадені з автомобіля.
За час сумісного проживання з ОСОБА_36 , вона жодного разу не бачила у нього пістолета, він ніколи не цікавився зброєю, не зберігав її вдома. Чоловік був достатньо забезпеченою людиною і ніколи не мав потреби у грошах. Окрім утримання її з дитиною, він також утримував попередню дружину з дітьми, матеріально допомагав матері, при цьому жоден з членів його сім`ї і родичів завдяки його допомозі не мав матеріальних проблем.
Знайдені працівниками поліції в автомобілі потерпілого дві рукавички з відкритими секціями для пальців, не належали ОСОБА_36 ;
- показання законного представника неповнолітніх потерпілих, ОСОБА_28 , яка показала суду, що з ОСОБА_20 вона проживала з 2000 року і має з ним двох синів. 12.05.2015 року о 16 год. він приїхав у їх спільний будинок, який добудовував і в якому періодично проживав з нею та дітьми, взяв із сейфу гроші, близько 15 тисяч доларів США, для оплати будівельних матеріалів та о 18 год. поїхав. Вночі, приблизно о 01 год. 30 хв., їй зателефонувала ОСОБА_30 і сказала, що ОСОБА_36 пропав. Вона стала телефонувати йому, але телефон був відключений, а її старший син через комп`ютер перевірив і повідомив, що опівночі були скинуті всі налаштування з мобільного телефону потерпілого, тому вранці вона звернулася до міліції з заявою про зникнення ОСОБА_20 , а потім від працівників міліції дізналася про його вбивство.
Їй відомо, що потерпілий тривалий час намагався продати свій автомобіль «БМВ Х5», а також, що в автомобілі потерпілого знаходились його особисті речі - мобільний телефон «Iphone 6», два мобільних телефони «NOKIA 8600», планшет «iPad», сумка, гроші у сумі 3000 грн., 200 доларів США та дві пари коштовних окулярів;
- показання свідка ОСОБА_37 про те, що 12.05.2015 року, близько 19 год. до неї додому прийшов потерпілий ОСОБА_20 , і перебував близько 40-50 хвилин. В цей час він спілкувався з незнайомим чоловіком по телефону з приводу продажу автомобіля, домовлявся про зустріч, щоб показати автомобіль і направився на зустріч, яка мала відбутися неподалік від дому, де вона мешкає, на вул. Маршала Говорова. Приблизно о 23 год. 30 хв. їй зателефонував приятель ОСОБА_38 і повідомив, що той пропав. Тоді вона пішла до працівника охорони будинку і він продемонстрував їй відеозапис з камер спостереження, на якій було видно, як ОСОБА_33 спілкувався з двома незнайомими чоловіками, а потім поїхав разом з ними, при цьому місце за кермом автомобіля Лупашка, зайняв один з незнайомців;
- показання свідка ОСОБА_39 , який суду пояснив, що його приятель ОСОБА_20 мав намір продати автомобіль «БМВ Х5» та шукав покупця. 12.05.2015 року, близько 22-23 год. йому зателефонувала ОСОБА_30 та повідомила, що ОСОБА_20 пішов продавати автомобіль і додому не повернувся. В пошуках потерпілого він зателефонував його знайомій ОСОБА_40 , зі слів якої дізнався, що ввечері, коли ОСОБА_33 знаходився у неї вдома, йому зателефонували незнайомі хлопці з метою купівлі автомобіля. Той призначив зустріч на автостоянці, навпроти бізнес-центру по вул. Маршала Говорова, а через деякий час пішов на зустріч з ними. Він припустив, що міг зберегтися запис з камер відеоспостереження на будинку, біля якого стояв автомобіль потерпілого, що в подальшому підтвердилось. Тієї ж ночі, він переглянув відеозапис, наданий охоронцями житлового комплексу, де було видно, як потерпілий демонстрував автомобіль обвинуваченим, після чого поїхав разом з ними. При цьому, автомобілем керував ОСОБА_41 , ОСОБА_33 знаходився на пасажирському сидінні поруч з ним, а ОСОБА_42 на задньому сидінні. Також на відеозапису видно, як ОСОБА_41 передав ОСОБА_43 невелику сумку з ременем через плече;
- показання свідка ОСОБА_44 , який пояснив суду, що 12.05.2015 року зустрічався з потерпілим ОСОБА_20 до 16 год. Йому було відомо, що потерпілий мав при собі гроші в сумі 9700 доларів США, які він зберігав у внутрішній кишені куртки-безрукавки;
- показання свідка ОСОБА_45 , яка суду пояснила, що вона є головою правління ОСМД «Зоряне містечко». 13.05.2015 року, вранці, від охоронців житлового комплексу дізналась, що близько 24 год. до них зверталась жінка з проханням подивитись запис з камер відеоспостереження, оскільки пропав чоловік. В подальшому, з Інтернету вона дізналася про вбивство ОСОБА_20 , який був власником квартири, розташованої в житловому комплексі. За її вказівкою, один з охоронців скопіював відеозапис і передав їй, а вона пізніше передала працівникам міліції. Переглянувши цей відеозапис, вона побачила, що автомобіль ОСОБА_33 виїхав з території ОСМД «Зоряне містечко» і зупинився на вул. Маршала Говорова, де його чекали два чоловіка. Протягом близько 30 хв. вони оглядали автомобіль, потім один сів за руль, інший позаду, а ОСОБА_33 на переднє пасажирське місце і поїхали з місця паркування;
- показання свідка ОСОБА_46 про те, що у травні 2015 року, близько 11 год. на території непрацюючого фосфатного заводу по вулиці Братів Поджіо в м. Одесі, він знайшов труп потерпілого, який знаходився приблизно у 15-ти метрах від отвору в стіні, що огороджує цю занедбану територію. Труп лежав на спині, верхня частина одягу була піднята догори, а брюки трохи спущені, а поруч з трупом знаходився втоптаний у землю годинник. Із зовнішньої сторони стіни до пролому автомобіль може під`їхати на відстань близько 2-х метрів;
Показання свідка ОСОБА_47 , яка суду пояснила, що разом з чоловіком ОСОБА_48 , на Інтернет-сайті розмітили оголошення про продаж автомобіля «Ауді Х4». Через деякий час, у травні 2015 року, зателефонував незнайомий чоловік і попросив зустрітися, щоб оглянути автомобіль. Приблизно о 16-17 год., вона разом з чоловіком приїхала до обумовленого місця в районі залізничного вокзалу м. Одеси. При цьому, вони знаходились у двох різних автомобілях. За вказівкою чоловіка, вона перебувала в автомобілі, який призначався на продаж, зачинивши двері, оскільки чоловіку телефонна розмова з покупцем здавалась дивною і підозрілою. Вони не дочекались зустрічі з покупцем, тому стали телефонувати за номером, з якого надійшов дзвінок, але відповіді не було. Тоді вони вирішили більше не чекати і поїхали;
- показання свідка ОСОБА_49 , який дав суду аналогічні показання, додавши, що телефонний дзвінок покупця здався йому дивним тому, що чоловік, маючи намір купити автомобіль, не задавав йому жодних запитань щодо характеристик, зовнішнього і технічного стану автомобіля, його пробігу. Це його насторожило, тому він застосував усі заходи безпеки, щоб унеможливити вчинення злочину;
- показання свідка ОСОБА_50 , який суду показав, що працював у ЦУМ м. Херсона майстром з ремонту мобільних телефонів. 13.05.2015 року до нього прийшов молодий чоловік, показав телефон «іРhone» і запитав, чи можна з ним щось зробити. Розуміючи, що хлопець хоче здійснити незаконну операцію, він відповів, що таким не займається, і хлопець пішов;
- показання свідка ОСОБА_51 про те, що працює у ЦУМ м. Херсона продавцем. Весною 2015 року до нього підішли два молодих чоловіка, один з яких обвинувачений ОСОБА_41 , і запропонували купити телефон «іРhone» чорного кольору, який не включався, і планшет «iPad» сірого кольору з розбитим екраном. До цієї події він часто бачив ОСОБА_52 в магазині, тому впізнав його. Хлопці сказали, що їм потрібні гроші, тому вони продають техніку, а документи на речі пообіцяли принести через кілька днів, але так і не принесли. Він купив обидві речі за 3000 грн., які передав ОСОБА_53 . В подальшому телефон і планшет розпродав на запчастини;
- протокол впізнання особи, відповідно до змісту якого, свідок ОСОБА_51 впізнав серед пред`явлених йому фотознімків ОСОБА_12 , як особу, яка 13.05.2015 року приблизно о 12 год. продав йому на запчастини мобільний телефон «іРhone» чорного кольору в неробочому стані і планшет «iPad» сірого кольору в неробочому стані (т. 1, а.к.п. 102);
- показання свідка ОСОБА_54 , експерта-криміналіста Комсомольського відділу поліції м. Херсона, який пояснив, що у травні 2015 року, у складі слідчо-оперативної групи приймав участь в огляді автомобіля «БМВ Х5» біля одного з багатоповерхових будинків у м. Херсоні. Огляд проводився в присутності обвинуваченого ОСОБА_52 . Під час огляду було виявлено і вилучено сліди крові на правому передньому сидінні, між сидіннями, а також на підлозі ззаду, потожирові сліди з дверних ручок, відбитки на «бардачку», телефон, гаманець та інші речі;
- показання свідка ОСОБА_55 , експерта-криміналіста слідчого управління ГУ НП в Херсонській області, який підтвердив, що у 2015 році, у складі слідчо-оперативної групи приймав участь в огляді автомобіля «БМВ Х5» біля багатоповерхового будинку по вул. Українській у м. Херсоні, під час якого була знята внутрішня обшивка автомобіля і на стойках в передній частині автомобіля, внизу, зліва між переднім і заднім сидіннями, були знайдені сліди, схожі на кров. Сліди крові вилучались шляхом зняття змивів та вирізання частини покриття. Сліди були свіжі, давністю близько двох днів, оскільки яскраво виділялись на ворсистій поверхні. Разом з тим було видно, що автомобіль піддавався мийці, а сліди намагалися замити. На передній панелі автомобіля був виявлений слід від пострілу, а в багажнику автомобіля номерні знаки іноземної реєстрації. В той же день проводився огляд квартири, де проживав обвинувачений з дружиною, які надали письмові дозволи на огляд квартири працівниками міліції. Під час огляду, в одній із кімнат, в тумбочці, було виявлено та вилучено пістолет і 40 патронів. Всі обставини огляду фіксувались в протоколі, в присутності понятих;
- показання свідка ОСОБА_56 , який пояснив суду, що весною 2015 року, він приймав участь у слідчих діях як понятий, при проведенні огляду автомобіля «БМВ Х5» біля багатоповерхового будинку на вул. Українській у м. Херсоні. З автомобіля вилучались частини покриття салону, відбитки пальців, робились змиви зі слідів речовини бурого кольору. Також на «торпеді» в салоні автомобіля був слід, ззовні схожий на кульовий отвір. На місці події був присутній обвинувачений ОСОБА_41 ;
- протокол огляду від 13.05.2015 року та фототаблицею до нього, з яких випливає, що на пустирі, огородженому бетонними блоками, розташованому за адресою: АДРЕСА_7 , на відставні 15 метрів від проходу, виявлено труп ОСОБА_20 , який лежав на спині, руки відведені в сторони від тулуба, а права рука піднята вверх, ноги витягнуті уздовж тулуба, брюки і труси приспущені, футболка і куртка (жилет) підняті до груді (т. 1, а.к.п. 5-19);
- висновок судово-медичної імунологічної експертизи, відповідно до якого, кров на жилеті потерпілого та на фрагменті гілки дерева, вилученої з місця події, належить потерпілому ОСОБА_20 (т. 2, а.к.п. 142-145);
- висновок судово-медичної експертизи (т. 2, а.к.п. 52-57), проведеної на підставі актів судово-медичного дослідження (т. 2, а.к.п. 58-83), висновок додаткової судово-медичної експертизи (т. 2, а.к.п. 115-116), відповідно до яких, у потерпілого ОСОБА_20 були виявлені наступні тілесні ушкодження: одне вогнепальне, кульове, проникаюче, наскрізне поранення голови у виді комплексу пошкоджень: вхідної вогнепальної рани №4 в тім`яній області зліва, крововиливу в м`які ткані тім`яно-потиличної області справа і зліва, дирчастого переламу правої тім`яної кістки, розриву твердої мозкової оболонки в проекції дирчастого переламу, крововиливів під м`які оболонки на опуклій і нижній поверхнях великих півкуль головного мозку, півкуль мозочку і стовбурового відділу мозку, розтрощення лівої тім`яної долі, мозолистого тіла і правої лобної долі, внутрішньо мозкових крововиливів по ходу ранового каналу, розриву твердої мозкової оболонки в області середньої черепної ямки справа, багатоосколкового переламу кісток основи черепа в області середньої черепної ямки справа, осколкового переламу зовнішньої стінки правої орбіти і правої акулової кістки, крововиливу в м`які тканини в області переламу і вихідної вогнепальної рани №1 в правій скроневій області. Зазначений комплекс ушкоджень складає єдиний рановий канал, направлений ззаду наперед, почасти зліва направо і незначно зверху вниз; одне вогнепальне, кульове, проникаюче, наскрізне поранення голови у виді комплексу пошкоджень: вхідної вогнепальної рани №2 у правій щічній області, крововиливу в м`які тканини правої щічної області, дирчастого переламу правої гилки нижньої щелепи, дирчастого переламу кісток основи черепу в області середньої черепної ямки зліва, осколкового переламу зовнішньої стінки лівої орбіти, крововиливу в м`які тканини в області переламу, і вихідної вогнепальної рани №3 в лівій скроневій області. Зазначений комплекс ушкоджень складає єдиний рановий канал, направлений справа наліво, почасти знизу догори і незначно ззаду наперед; множинні садна поперекової та сідничної областей, задньої поверхні правої гомілки у верхній і середній третинах; по одному крововиливу очноямкових областей, які не можуть розцінюватись як самостійні ушкодження, оскільки утворилися в результаті перерозподілу крові в м`які тканини із крововиливів в правій і лівій скроневих областях.
Ушкодження в області голови (крім крововиливів очноямкових областей), мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
Смерть ОСОБА_20 знаходиться в прямому причинному зв`язку з наявними у нього вогнепальними, кульовими, проникаючими, наскрізними пораненнями голови з ушкодженням кісток мозкового і лицевого черепа, крововиливами під м`які оболонки головного мозку, розтрощення тканин головного мозку. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_20 став набряк головного мозку. Смерть могла настати 12.05.2015 року в проміжок часу від 19 до 23 годин. При дослідженні крові від трупу ОСОБА_20 етиловий спирт не виявлений;
- висновок комісійної судово-медичної експертизи (т. 3, а.к.п. 125-157), відповідно до якого, рани №№4, 1 утворюють початок та кінець єдиного ранового каналу: вхідна рана у тім`яній ділянці ліворуч, вихідна у правій скроневій ділянці. З моменту утворення даних поранень до моменту смерті пройшов проміжок часу, який можливо порахувати хвилинами, від 5-10 хвилин, але не більше 30 хвилин; рани №№2, 3 утворюють початок та кінець єдиного ранового каналу: вхідна рана у правій щічній ділянці, вихідна у лівій скроневій ділянці. Вказані ушкодження були спричинені в агональний період (передсмертний час) і до моменту смерті пройшов проміжок часу, який можливо порахувати хвилинами, але не більше ніж 5 хвилин.
В усіх перелічених ушкодженнях, знайдена більш-менш виражена клітинна реакція, що свідчить про прижиттєвий характер ушкоджень.
Усі зазначені у висновках СМЕ тілесні ушкодження в області голови, як кожне окремо, так і в сукупності, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень.
Множинні садна попереку, сідниць, задньої поверхні правої гомілки, як окремо, так і у сукупності, мають ознаки легких тілесних ушкоджень та утворені від дії тупого твердого предмета при умовах волочіння тіла по ґрунту, були спричинені незадовго (максимум, за кілька хвилин) до моменту настання смерті;
- висновок судово-медичної криміналістичної експертизи №321 (т. 2, а.к.п. 38-51), відповідно до якого, на клаптях шкіри від трупа ОСОБА_20 , з правої щічної області (рана №2) і тім`яно-потиличної області (рана №4) розташовується по одному ушкодженню з ознаками вхідного, а з правої скроневої області (рана №1) і лівої скроневої області (рана №3) по одному ушкодженню з ознаками вихідного вогнепального, кульового ушкодження, що утворилося при пострілі з вогнепальної зброї снарядом, до складу якого входить мідь. На задній поверхні брючного ременя потерпілого виявлені переривчасті ділянки потертості, які могли виникнути в результаті ковзання по слідоутворюючій поверхні в напрямку згори вниз. На задній поверхні трусів мається ділянка з розривами, які могли утворитися в результаті надмірного розтяжіння трикотажу від зачепів. В області ран №№1, 4, жилеті, брюках були виявлені частинки, східні зі склом, а на жилеті і трусах частинки рослинності;
- відеозапис від 12.05.2015 року з камери відеоспостереження, встановленої на багатоквартирному будинку ОСББ «Золоте містечко» за адресою: м. Одеса, вул. Армійська, 11 (т. 1, а.к.п. 151-154), вилученого на підставі ухвали слідчого судді від 16.07.2015 року (т. 1, а.к.п. 149-150), з якого видно, що 12.05.2015 року о 20 год. 07 хв. на вул. Маршала Говорова в м. Одесі відбулась зустріч між потерпілим ОСОБА_20 та обвинуваченими. Безпосередньо перед зустріччю, після того, як потерпілий під`їхав до них на автомобілі «БМВ Х5», видно, що ОСОБА_41 передав Лапаю сумку невеликого розміру (барсетку). Після розмови з потерпілим, ОСОБА_41 сів на місце водія, потерпілий на переднє пасажирське сидіння, а ОСОБА_42 на заднє сидіння з правого боку, за потерпілим, після чого автомобіль розпочав рух і зник з поля фіксації камери відеоспостереження о 20 год. 33 хв. В судовому засіданні, обвинувачені не заперечували, що на відеозапису зображені саме вони і потерпілий ОСОБА_20 ;
- відомості на СD-дисках та в текстовому вигляді, отримані від мобільних операторів на підставі ухвали слідчого судді, щодо вхідних і вихідних дзвінків, здійснених з мобільних телефонів потерпілого та обвинувачених (т. 1, а.к.п. 171-214) та роздруківку телефонних з`єднань контрактного абонента ОСОБА_20 , наданої законним представником потерпілих ОСОБА_9 (т. 3, а.к.п. 76-117). Аналіз відомостей щодо зв`язків (телефонних з`єднань, вхідних і вихідних SMS-повідомлень) абонентів ОСОБА_20 ( НОМЕР_5 ), ОСОБА_7 ( НОМЕР_6 ), показань потерпілого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_37 показав, що 12.05.2015 року ОСОБА_12 користувався абонентським телефонним номером НОМЕР_7 , з якого о 18 год. 21 хв. відбулось з`єднання між номером НОМЕР_7 ( ОСОБА_12 ) і НОМЕР_6 ( ОСОБА_7 ), - (т. 1, а.к.п. 194), після чого відбулося кілька з`єднань між ОСОБА_7 і ОСОБА_20 : о 18 год. 33 хв. 29 сек. текстове повідомлення від ОСОБА_7 до ОСОБА_20 (як вказував ОСОБА_7 в суді, він повідомив батька про номер телефону покупця), а о 18 год. 33 хв. 51 сек. перший вихідний дзвінок від ОСОБА_20 до ОСОБА_12 (т. 3, а.к.п. 117), що повністю узгоджується з показаннями потерпілого ОСОБА_7 , щодо послідовності подій та з показаннями свідка ОСОБА_37 , щодо часу, коли ці події відбувались. З отриманих даних встановлено, що з телефонного номеру ОСОБА_20 ( НОМЕР_5 ) 12.05.2015 року в період з 18 год. 33 хв. до 20 год. 05 хв., здійснено п`ять короткотривалих (менше хвилини) з`єднань (вихідних і вхідних дзвінків) з телефонним номером ОСОБА_12 ( НОМЕР_7 ), що підтверджується зазначеними документами та протоколом огляду документів (т. 1, а.к.п. 189-190, т. 3, а.к.п. 117, 118-119).
Окрім того, з відомостей, отриманих від мобільного оператора ПрАТ «МТС Україна» (т. 1, а.к.п. 171-172, 193), встановлено, що 12.05.2015 року з телефонного номеру ОСОБА_12 ( НОМЕР_7 ) в період з 15 год. 54 хв. до 16 год. 37 хв., тобто до першої розмови з ОСОБА_33 , здійснювалось три з`єднання з телефонним абонентським номером НОМЕР_8 , що належить свідку ОСОБА_57 , що встановлено на підставі його показань та узгоджується з показаннями свідків ОСОБА_49 і ОСОБА_58 ;
- протокол огляду місця події від 14.05.2015 року (т. 1, а.к.п. 37-54), об`єктом якого був автомобіль «БМВ Х5» з номерними знаками « НОМЕР_9 », який знаходився у дворі будинку за адресою: АДРЕСА_8 , ключі від якого слідчому надав обвинувачений ОСОБА_12 . Під час огляду автомобіля, серед іншого, виявлено: сліди пальців рук; механічне пошкодження на передній панелі декоративних накладок ящика для речей, які знаходяться на торпеді автомобіля; сліди крові на передньому пасажирському сидінні, на обшивці полу; технічний паспорт на вказаний автомобіль, виданий на ім`я потерпілого ОСОБА_20 ; в багажному відділенні автомобіля два автомобільних номерних знаки республіки Болгарія - НОМЕР_3 ; на водійському сидінні - мобільний телефон «NOKIA 8600», який ОСОБА_9 впізнала як такий, що належав потерпілому ОСОБА_20 (протокол пред`явлення речей для впізнання т. 1, а.к.п. 215-217). В телефоні була наявна сім-карта мобільного оператора № НОМЕР_10 , що належить ОСОБА_12 (за його показаннями в судовому засіданні), що свідчить про те, що обвинувачений користувався телефоном потерпілого; на водійському сидінні - шкіряний гаманець «ST DUPONT», який ОСОБА_9 впізнала як такий, що належав потерпілому ОСОБА_20 (протокол пред`явлення речей для впізнання т. 1, а.к.п. 221-223); у бардачку дві рукавички з відкритими секціями для пальців, на яких за результатами судової експертизи вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу, виявлені сліди пострілу з використанням нітроцеллюлозного пороху (т. 1, а.к.п. 148-153); в сумці, яка знаходилась на передньому пасажирському сидінні 4 патрони, один з яких за результатами балістичної експертизи (т. 2, а.к.п. 203-218), визнаний боєприпасом патроном калібру 9х18 мм, призначеним для стрільби з нарізної вогнепальної зброї пістолетів ПМ, АПС, Форт та інших калібру 9х18 мм), а 3 інших патрони мають всі необхідні характеристики для виконання пострілів;
- висновок дактилоскопічної експертизи (т. 2, а.к.п. 169-181), відповідно до якого, частина слідів пальців рук, виявлених під час огляду автомобіля «БМВ Х5», придатні для ідентифікації. Сліди розмірами 18х13 мм і 15х13 мм на відрізку липкої стрічки розмірами 46х35 мм (відповідно до протоколу огляду т. 1, а.к.п. 39 зворотна сторона) з поверхні номерних знаків НОМЕР_3 в багажному відділенні автомобіля, залишені середнім та безіменним пальцями правої руки ОСОБА_12 . Слід розмірами 25х20 мм на відрізку липкої стрічки розмірами 48х34 мм (відповідно до протоколу огляду з поверхні правої стійки автомобіля), залишений вказівним пальцем правої руки ОСОБА_13 ;
- повідомлення Управління Державтоінспекції УМВС України в Херсонській області від 12.06.2015 року, відповідно до якого, інформація щодо видачі автомобільних індивідуальних номерних знаків « НОМЕР_9 » - відсутня (т. 3, а.к.п. 61);
- висновок судово-медичної імунологічної експертизи, згідно з яким, на двох фрагментах покриття підлоги автомобіля біля заднього і переднього пасажирських сидінь, на килимку, що знаходився між переднім і заднім пасажирськими сидіннями, вилучених при огляді автомобіля «БМВ Х5», знайдена кров людини, що могла походити від потерпілого ОСОБА_20 (т. 2, а.к.п. 137-140);
- висновок балістичної експертизи №412-Б, щодо виявленого при огляді автомобіля механічного пошкодження, яким встановлено, що предмет, яким могла бути куля, і яким було утворене пошкодження кришок речового ящика, було спрямовано з заднього пасажирського сидіння, з місця, розташованого приблизно за водійським сидінням. Цей предмет (куля) був спрямований зліва направо, під прямим кутом відносно вертикальної площини та під кутом 70 градусів відповідно горизонтальної площини (т. 2, а.к.п. 221-228);
- висновок комплексної балістичної та хімічної експертизи, яким встановлено, що з числа 4-х вилучених 14.05.2015 року під час огляду автомобіля «БМВ Х5» патронів калібру 9х18 мм: 1 патрон призначений для стрільби з нарізної вогнепальної зброї пістолетів (ПМ, АПС, Форт та інших калібру 9х18 мм, виготовлений заводським способом; 3 патрони призначені для стрільби з гладкоствольної короткоствольної вогнепальної зброї калібру 9 мм РА, виготовлені саморобним способом з використанням гільз шумових патронів калібру 9 мм РА , шляхом видалення полімерної заглушки та встановлення гумових куль. Всі чотири патрони споряджені нітроцелюлозним порохом, який являється вибуховою речовиною метальної дії (т. 2, а.к.п. 86-94). Судово-медичним імунологічним дослідженням зазначених патронів встановлено, що на всіх патронах виявлені потові виділення, що могли походити від ОСОБА_12 (т. 2, а.к.п. 111-113), а наявність поту ОСОБА_22 припускається лише у якості домішки (т. 2, а.к.п. 132-135);
- висновки балістичної експертизи, відповідно до змісту яких, пістолет «Ekol Firat Magnum Cal 9mm P.A.K EF-1361358» є нестандартною короткоствольною гладкоствольною вогнепальною зброєю самозарядним гладкоствольним пістолетом, заводського виробництва, до конструкції якого були внесені зміни у вигляді видалення монолітного запобіжного елементу, що дозволяє проводити стрільбу як газо-шумовими патронами, так і патронами, спорядженими еластичними снарядами травматичної (несмертельної) дії. Пістолет для стрільби придатний. 40 патронів є боєприпасами до короткоствольної гладкоствольної вогнепальної зброї калібру 9 мм РА, виготовлені саморобним способом з використанням гільз шумових патронів калібру 9 мм РА, справні, до стрільби придатні (т. 2, а.к.п. 156-166);
- протокол пред`явлення речей для впізнання, з якого видно, що обвинувачений ОСОБА_13 впізнав вилучений в житлі ОСОБА_12 і визнаний вогнепальною зброєю пістолет «Ekol Firat Magnum Cal 9mm P.A.K НОМЕР_2 » як такий, що належить ОСОБА_12 та який той мав при собі 12.05.2015 року, перебуваючи в м. Одесі (т. 3, а.к.п. 1-6);
- протокол огляду житла обвинуваченого ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_4 (т. 1, а.к.п. 58-62), під час якого, було виявлено і вилучено мобільний телефон «NOKIA 8600», який ОСОБА_9 впізнала як такий, що належав особисто їй (т. 1, а.к.п. 218-220);
- ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 15 і 19 травня 2015 року, з яких випливає, що при проведення огляду автомобіля та житла обвинувачених були дотримані вимоги кримінального процесуального законодавства (т. 1, а.к.п. 63-69), а всі виявлені і вилучені під час вказаних слідчих дій речі, були оглянуті, про що складено відповідні протоколи (т. 1, а.к.п. 224-243, т. 2, а.к.п. 6-25);
- анонімним повідомленням від 24.05.2015 року, з якого видно, що об 11 год. 30 хв. до оператора «102» надійшла інформація про те, що в районі будинку №81 по вул. Парковій у м. Одесі, лежить розібраний пістолет (т. 3, а.к.п. 158);
- протокол огляду місця події від 24.05.2015 року, ділянки місцевості в районі будинку №81 по вул. Парковій у м. Одесі, під час якого, біля металевої огорожі знайдено предмет, схожий на пістолет Макарова (рамка зі стволом та спусковою скобою), на якому відсутні затвор і зворотна пружина (т. 1, а.к.п. 103-106);
- протокол слідчого експерименту від 25.06.2017 року за участі обвинуваченого ОСОБА_13 , який у присутності захисника та понятих, указав на місцевості: ділянку, де в автомобілі ним було здійснено постріл в голову потерпілого; пустир, куди обвинувачені перенесли потерпілого з автомобіля; ділянку вулиці і огорожу, біля якої він заховав деталі від попередньо розібраного ним пістолету (т. 1, а.к.п. 124-136). За результатом слідчого експерименту, на вказаному ОСОБА_59 місці у пров. Пестеля в м. Одесі, який межує з металевою огорожею будинку №81 по вул. Парковій, біля металевої огорожі і насипу побутового сміття, на листяному покрові, поруч з деревом знайдено магазин від пістолету Макарова, який має сліди іржі, огляд і вилучення якого, зафіксовано протоколом огляду місця події (т. 1, а.к.п. 108-112);
- протокол повторного огляду місця події, - пров. Пестеля в м. Одесі від 25.06.2017 року, під час якого, за допомогою спеціального пристрою металодетектора, на глибині 5-7 см під поверхнею листя під деревом знайдено деталі від пістолету Макарова затвор, на якому встановлено запобіжник, викидач та ударник, а також поворотна пружина (т. 1, а.к.п. 113-118);
- висновок балістичної експертизи, згідно з яким, надані на дослідження частини, вилучені при оглядах місця події поблизу будинку №81 по вул. Парковій в м. Одесі та смітника в провулку Пестеля, являються затвором від газового пістолету ИЖ НОМЕР_1 , рамкою від газового пістолету ИЖ79-8, в конструкцію якого внесені зміни у вигляді заміни ствола на саморобний з чотирма нарізами правого нахилу, змінним коробчастим восьмизарядним магазином від пістолету ПМ, та зворотною пружиною. В зібраному виді, дані частини представляють собою нарізну короткоствольну вогнепальну зброю, у вигляді переробленого з газового пістолета ИЖ-79-8, пістолету з саморобним нарізним стволом, який функціонує правильно та до стрільби придатний (т. 2, а.к.п. 203-218);
- висновок комплексної балістичної та хімічної експертизи предметів, знайдених при оглядах місця події поблизу будинку № 81 по вул. Парковій в м. Одесі, на смітнику в провулку Пестеля, (рамка зі стволом та спусковою скобою, затвор, затворна пружина), відповідно до якого: в стволі металевого предмету виявлені сліди пороху з використанням нітроцелюлозних порохів (т. 2, а.к.п. 86-94);
- висновки судово-медичних імунологічних експертиз №№821, 670, щодо дослідження частин пістолету - рамки зі стволом та спусковою скобою, знайдені 24.05.2015 року в районі будинку АДРЕСА_9 , відповідно до яких, на спусковому гачку, внутрішній, зовнішній, лівій бічній поверхні рукоятки, виявлені сліди потових виділень, які могли походити від ОСОБА_12 (т. 2, а.к.п. 111-113), а наявність поту ОСОБА_13 припускається у якості домішки (т. 2, а.к.п. 127-130);
- протокол пред`явлення речей для впізнання, зі змісту якого видно, що обвинувачений ОСОБА_13 впізнав пістолет ИЖ НОМЕР_1 у зібраному вигляді (деталі якого знайдені поблизу будинку №81 по вул. Парковій в м. Одесі), як такий, за допомогою якого було здійснено вбивство ОСОБА_20 (т. 3, а.к.п. 7-12);
- висновок судової експертизи вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу, відповідно до якого, на відібраних у Бабоя і Лапая спиртових змивах з вушних раковин і зразках волосся (т. 1, а.к.п. 90, 92), виявлені сліди пострілу з використанням нітроцелюлозного пороху (т. 2, а.к.п. 148-153). Такі ж сліди виявлено на знайдених у бардачку автомобіля «БМВ Х5» рукавичках з відкритими секціями для пальців. При цьому ОСОБА_9 вказала, що ОСОБА_20 не мав таких рукавиць;
- висновок автотоварознавчої експертизи, відповідно до висновків якої, вартість автомобіля «БМВ Х5» державний номер Республіки Болгарія НОМЕР_3 , що належав потерпілому ОСОБА_20 , станом на 12.05.2015 року складала 448045,90 грн. (т. 2, а.к.п. 190-197);
Надавши об`єктивну оцінку дослідженим доказам, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що обвинувачені діяли узгоджено, заподіяли потерпілому тілесні ушкодження із вогнепальної зброї лише в життєво важливий орган - голову, усвідомлюючи, що такі дії беззаперечно і обов`язково потягнуть наслідки у вигляді настання смерті, та бажаючи настання саме такого результату, а, отже, відповідно до ролі і функцій кожного з співучасників, розбійний напад на потерпілого і його умисне вбивство вчинено загальними і об`єднаними зусиллями ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , адже кожен з них докладав відповідних зусиль у здійснення злочинів, розраховуючи при цьому на допомогу іншого співучасника і спираючись на неї. Суспільно небезпечні наслідки цих злочинів є єдиними і неподільними для обох співучасників.
Суд першої інстанції також обґрунтованого висновку про те, що у групі осіб, що складалася з обвинувачених, саме ОСОБА_12 ініціював вчинення злочину, розподілив ролі, визначив об`єкт злочину, а також підшукав засіб - вогнепальну зброю і забезпечив нею ОСОБА_13 .
Такий висновок ґрунтується на даних запису з камер відеоспостереження під час зустрічі потерпілого з обвинуваченими, де видно ініціативну поведінку ОСОБА_52 , який вів бесіду з потерпілим, передав сумку зі зброєю Лапаю, а потім зайняв в автомобілі те місце, яке сам обрав для усунення перешкод у виконанні злочинного наміру.
Окрім того, найбільш цінна річ, якою заволоділи обвинувачені в результаті злочинів автомобіль, залишився у розпорядженні ОСОБА_12 , який замінив номерний знак на такий, що не належить цьому транспортному засобу, займався реалізацією майна потерпілого (продав телефон і планшет), та саме за його місцем проживання і в автомобілі потерпілого, яким він користувався, були знайдені вогнепальна зброя і боєприпаси, а корисливий мотив злочинів, вчинених ОСОБА_21 та ОСОБА_13 , підтверджується дослідженими судом доказами.
Суд першої інстанції правильно визнав неспроможною версію сторони захисту про самооборону ОСОБА_13 він збройного нападу потерпілого, який, нібито, намагався заволодіти грошима обвинувачених, адже на трупі потерпілого відсутні тілесні ушкодження, які могли б свідчити про боротьбу з обвинуваченим, а в судовому засіданні встановлено, що у ОСОБА_20 не було вогнепальної зброї, він не мав наміру її здобувати. В судовому засіданні ОСОБА_28 та ОСОБА_44 підтвердили, що на момент зустрічі з обвинуваченими, потерпілий мав при собі не менш ніж 15000 доларів США, які під час проведення слідчих дій, виявлені не були.
Разом з тим, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які відомості про те, що ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , на момент вчинення злочину, мали кошти для купівлі автомобіля. Натомість, вони заволоділи не тільки цінним, а й іншим майном, що знаходилося в автомобілі потерпілого, а, навіть пошкоджені і несправні телефон і планшет, були реалізовані ОСОБА_12 .
Відповідно до висновків судово-психіатричних експертиз, обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_13 будь-якими хронічними психічними захворюваннями, недоумством, іншим хворобливим станом психіки не страждали і не страждають, могли в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними при вчиненні інкримінованих їм діянь (т. 2, а.к.п. 119-121, 123-125).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_12 :
- за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині з корисливих мотивів, вчинене за попередньою змовою групою осіб;
- за ч. 4 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень;
- за ч. 3 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого;
- за ч. 1 ст. 263 КК України, як незаконне носіння, зберігання, придбання, передача вогнепальної зброї, бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

Дії ОСОБА_13 правильно кваліфіковані:
- за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині з корисливих мотивів, вчинене за попередньою змовою групою осіб;
- за ч. 4 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень;
- за ч. 3 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого;
- за ч. 1 ст. 263 КК України, як незаконне носіння вогнепальної зброї, бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченим, суд першої інстанції зазначив у вироку, що враховує тяжкість вчинених ними злочинів, особи винних, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання і дійшов висновку про те, що необхідним і достатнім для їх виправлення і попередження нових злочинів, буде покарання у виді позбавлення волі на певний строк, із застосуванням додаткового покарання у виді конфіскації всього майна, що є власністю кожного з обвинувачених та застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України.
Суд зазначив, що ОСОБА_12 та ОСОБА_13 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалися, характеризуються позитивно (т. 3, а.к.п. 50-52, 71, 72), а ОСОБА_13 має малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_3 (т. 3, а.к.п. 74).

Дійсно, ст. 65 КК України передбачено, що суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Відповідно до протоколів, складених слідчим 15.05.2015 року, обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 було затримано в порядку ст. 208 КПК України 15.05.2015 року (т. 1, а.к.п. 86-88, 95-97), але під час судового розгляду встановлено, що, фактично, обвинувачені залишалися поряд з працівниками міліції з 14.05.2015 року, тому суд першої інстанції, на підставі приписів ст. 209 КПК України, обгрунтовано зазначив, що строк тримання обвинувачених під вартою необхідно обчислювати з 14.05.2015 року.

Перевіривши доводи апеляційних скарг сторони захисту та обвинувачення, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Доводи захисників та обвинуваченого ОСОБА_13 , щодо неповноти судового розгляду через порушення вимог ст. 349 КПК України, в тій частині, що суд не постановив ухвалу про визначення об`єму доказів, які підлягають дослідженню та порядку їх дослідження у нарадчій кімнаті, апеляційний суд вважає безпідставними, адже, відповідно до положень ч. 2 ст. 110 КПК України, судове рішення приймається у формі ухвали, постанови або вироку, які мають відповідати вимогам, передбаченим статтями 369, 371-374 цього Кодексу. При цьому, ухвала суду, в залежності від питання, яке вирішується, може бути постановлена у нарадчій кімнаті, або без видалення до нарадчої кімнати, із занесенням її до журналу судового засідання.

Доводи захисників ОСОБА_12 про недоведеність вини їх підзахисного у вчиненні злочинів, зокрема: не доведена мета, мотиви та умисел на вчинення умисного вбивства потерпілого, розбійного нападу на нього з метою заволодіння майном та транспортним засобом, адже під час судового розгляду, стороною обвинувачення доведений лише факт настання смерті потерпілого, який сторонами не заперечується, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на сукупність доказів, наведених вище та досліджених судом першої інстанції і перевірених під час апеляційного розгляду.

Встановлена судом першої інстанції послідовність дій обвинувачених, направлених на спричинення смерті ОСОБА_20 та заволодіння його майном, ґрунтується на цих доказах, які у своїй сукупності, спростовують версію обвинувачених, щодо обставин вчинення злочину.
Окрім того, висновок ґрунтується на тому, що в результаті слідчих дій і відповідних експертиз, об`єктивно встановлено, що як ОСОБА_12 , так і ОСОБА_13 користувалися пістолетом ИЖ НОМЕР_1 при скоєнні вбивства ОСОБА_20 , адже кожен з них зробив по одному пострілу в голову потерпілому з цієї вогнепальної зброї, залишивши на ній свої сліди, а на своєму тілі і одязі сліди пострілу, тому зазначені докази спростовують версію сторони захисту про непричетність ОСОБА_12 до дій, безпосередньо спрямованих на позбавлення життя потерпілого.
Твердження захисника ОСОБА_14 про те, що суд першої інстанції не дав правової оцінки штучному створенню доказів у вигляді проведення балістичних експертиз та впізнання ОСОБА_13 вогнепальної зброї марки «ІЖ-78/9» посеред пістолетів Макарова, адже вони є різними типами зброї, що є підставою для визнання цих доказів недопустимими, апеляційний суд вважає надуманим, оскільки проведення зазначених дії передбачено кримінальним процесуальним законом.

Довід захисника ОСОБА_14 про те, що висновки суду першої інстанції, щодо виявлених під час огляду квартири АДРЕСА_6 та автомобілю «БМВ Х5» (державний номер республіки Болгарія НОМЕР_3 ) зброї та боєприпасів, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки підзахисний не мав можливості приймати участь в обох слідчих діях, апеляційний суд вважає безпідставним, оскільки результати зазначених слідчих дій зафіксовані у відповідних протоколах.
Посилання захисника на безпідставність притягнення ОСОБА_12 до кримінальної відповідальності за ст. 263 КК України на тій підставі, що вилучений пістолет та патрон не відносяться до предметів злочину, відповідальність за який настає за зазначеною нормою кримінального закону, колегія суддів вважає надуманим, адже належність зазначених речей до вогнепальної зброї та боєприпасів, встановлена відповідним висновком експерта.
Довід захисника ОСОБА_14 про безпідставність посилання суду у вироку на те, що у шкіряній сумці, яку ОСОБА_12 передав ОСОБА_13 , знаходилася вогнепальна зброя, оскільки воно не ґрунтується на доказах, досліджених у судовому засіданні, колегія суддів визнає таким, що не відповідає дійсності, адже судом першої інстанції досліджені докази (зокрема відеозапис), з яких очевидно випливає, що ОСОБА_12 передав ОСОБА_13 сумку (барсетку), після чого вони утрьох сіли в автомобіль ( ОСОБА_12 сів за кермо, а ОСОБА_13 на заднє сидіння). Оглядом автомобілю та експертним шляхом встановлений факт пострілу у голову потерпілого з вогнепальним пошкодженням торпеди автомобілю.
Твердження захисників ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , що висновки судових медичних експертиз, щодо часу настання смерті потерпілого, не підтверджують вини ОСОБА_12 та не спростовують показання обвинуваченого ОСОБА_13 про те, що обидва смертельні ушкодження були спричинені не двома особами, а однією, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним, оскільки судом першої інстанції ретельно перевірені показання обвинувачених у співвідношенні з іншими доказами, в тому числі з урахуванням зміни ОСОБА_13 своїх показань. На підставі об`єктивного аналізу усіх доказів, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи і ретельно обґрунтував їх у судовому рішенні.
Посилання захисника ОСОБА_15 на те, що суд зобов`язаний був визнати недопустимими доказами протокол слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_13 від 25.06.2015 року (т.1, а.к.п. 124-136), інші процесуальні документи досудового слідства за його участі на підставі п. 2 ч. 2 ст. 87 КПК України, оскільки його показання, які стали базою для обвинувачення, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, а до ЄРДР за його заявою внесено відповідні відомості (т. 3, а.к.п. 164-168, 169-173) та розпочато досудове розслідування, колегія суддів вважає передчасним, адже суд першої інстанції дав у вироку оцінку цій обставині. До того ж, досудове розслідування, на яке посилається захисник, не завершено.
Довід захисника ОСОБА_15 про те, що вирок суду першої інстанції побудований на припущеннях та виключно на показаннях підозрюваного ОСОБА_13 на досудовому слідстві, від яких він відмовився в суді, а висновок суду про те, що другий постріл у голову потерпілого здійснив ОСОБА_12 , не доведений поза розумним сумнівом, колегія суддів вважає таким, що суперечить фактичним обставинам справи, адже суд першої інстанції у вироку послався на сукупність доказів, а на показання ОСОБА_13 посилався лише в тому контексті, що вони, з урахуванням їх зміни, частково збігаються з обставинами, встановленими під час проведення певних слідчих дій.
Твердження захисника ОСОБА_15 про те, що висновки експертиз, більша частина з яких є недопустимими доказами у кримінальному провадженні, не можуть бути визнані допустимими доказами винуватості ОСОБА_12 , оскільки жоден експерт не довів права на їх проведення та не надав доказів того, що він включений до Реєстру атестованих судових експертів, жоден експерт не був попереджений про кримінальну відповідальність відповідно до вимог ч. 3 ст. 223 КПК України, а підпис експерта про те, що йому відомі статті КК України про кримінальну відповідальність чи його права та обов`язки, не є попередженням належних офіційних осіб про суть відповідальності та її наслідки, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки експерти попереджаються про кримінальну відповідальність за неправдивий висновок або відмову від виконання своїх обов`язків без поважних причин, у постанові про призначення експертиз, а у висновку зазначають, що їм відомо про це і розписуються.
Довід захисника ОСОБА_15 про невідповідність даних, отриманих в результаті слідчих дій і експертиз про те, що як ОСОБА_12 , так і ОСОБА_13 користувалися пістолетом ИЖ НОМЕР_1 при скоєнні вбивства ОСОБА_20 та кожен з них зробив по одному пострілу з цієї вогнепальної зброї в голову потерпілому, залишивши на ній свої сліди, а на своєму тілі і одязі - сліди пострілу, що є припущенням, не доведеним належними та допустимими доказами, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним, адже виявлені на зазначеному пістолеті біологічні зразки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , підтверджують, що обидва обвинувачених користувались ним.
Твердження захисника ОСОБА_15 про те, що суд першої інстанції не дав оцінки тій обставині, що обвинувачені залишалися поряд з працівниками міліції з 14.05.2015 року, тому, відповідно до вимог ст. 209 КПК України, строк тримання обвинувачених під вартою слід обчислювати з моменту їх фактичного затримання, тобто з 14.05.2015 року, є безпідставним, оскільки суд першої інстанції у вироку дійшов саме такого висновку. Посилання захисника на те, що через цю обставину, ОСОБА_12 знаходився у стані правової невизначеності та у цей час у нього слідчим відібрано змиви з ушних раковин та зразки волосся, а в протоколі не зазначено, що ОСОБА_12 пред`явлена постанова прокурора, що свідчить про порушення порядку, встановленого ч. 1 ст. 84 КПК України, тому висновок експерта №933 від 29.07.2015 року, яким досліджено зазначені зразки, суд зобов`язаний, в порядку ст. 87 КПК України, визнати недопустимим доказом, колегія суддів вважає безпідставним, адже відібрання біологічних зразків для призначення експертизи, не свідчить про порушення його прав.
Доводи захисника ОСОБА_15 стосовно недопустимості доказів, отриманих в результаті огляду автомобіля та житла обвинувачених, через те, що зазначені слідчі дії проведені 14.05.2015 року, а слідчий невідкладно не звернувся до слідчого судді, що підтверджується ухвалою від 19.05.2015 року (т. 1, а.к.п. 63-65), апеляційний суд вважає безпідставними, адже ухвалення рішення слідчим суддею 19.05.2015 року, не свідчить про те, що слідчий порушив строки звернення з клопотанням, а доказів про це, захисник не надав.
Посилання в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_15 на те, що огляд слідчим СУ УМВС України в Херсонській області ОСОБА_25 14.05.2015 року (т. 1, а.к.п. 58-62) квартири ОСОБА_13 , проведено без відповідних повноважень, тобто особою, яка не мала права на його проведення, що виключає використання такого доказу в якості допустимого, оскільки постановою слідчого від 14.05.2015 року (т. 1, а.к.п. 29) доручено проведення огляду автомобіля та квартири ОСОБА_12 , тому слідчий ОСОБА_26 не мав повноважень на проведення обшуку квартири ОСОБА_13 , колегія суддів визнає безпідставним, оскільки постановою слідчого від 14.05.2015 року (т. 1 а.к.п. 56) доручено проведення обшуку квартири ОСОБА_13
Довід захисника ОСОБА_15 про те, що у кваліфікації дій ОСОБА_12 за ст. 263 КК України, не вистачає об`єкта кримінального правопорушення, за відсутності якого, як одного з елементів складу злочину, тому кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі ч. 1 ст. 284 КПК України, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним, адже з вироку суду першої інстанції видно, що дії обвинуваченого кваліфіковані відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 263 КК України.
Твердження захисника ОСОБА_15 про те, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив цивільні позови потерпілих, оскільки не надано доказів того, що ОСОБА_28 та ОСОБА_9 проживали з потерпілим однією сім`єю, апеляційний суд вважає безпідставним, адже під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_20 безпосередньо утримував спільних з ОСОБА_28 та ОСОБА_9 , дітей.
Посилання захисника ОСОБА_15 на несправедливість кримінального провадження щодо ОСОБА_12 , колегія суддів також вважає безпідставним, адже суд першої інстанції забезпечив повноту, всебічність і об`єктивність судового розгляду та ухвалив законне і справедливе рішення.
Довід захисника ОСОБА_16 про те, що в ході досудового розслідування кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_13 не було роз`яснено його право на розгляд провадження судом присяжних, адже документів, які б підтверджували роз`яснення такого права, в розпорядження суду не надано, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки право на розгляд справи судом присяжних ОСОБА_13 роз`яснено в присутності захисника ОСОБА_60 (т. 4, а.к.п. 60).
Окрім того, право обвинувачених на розгляд справи судом присяжних, також було роз`яснено судом першої інстанції (т. 4, а.к.п. 88).
Доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_13 є тотожними доводам апеляційних скарг захисників, тому суд апеляційної інстанції вважає їх необгрунтованими та безпідставними з тих же мотивів.
Доводи апеляційної скарги заступника прокурора Одеської області ОСОБА_17 , щодо неправильності зарахування обвинуваченим у строк відбування основного покарання строку попереднього ув`язнення, апеляційний суд вважає обгрунтованими з таких підстав.
Згідно з положеннями ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015 року), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У строк попереднього ув`язнення включається строк перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі в судовому розгляді кримінального провадження;
Відповідно до приписів Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» №2046-III від 18.05.2017 року, який набрав чинності 21.06.2017 року, ч. 5 ст. 72 КК України викладено в новій редакції, згідно з якою, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.
Разом з тим, відповідно до положень ч. 2 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Отже, ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» №2046-VIII від 18.05.2017 року, погіршує становище обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , у зв`язку з чим, не має зворотної сили, а тому час попереднього ув`язнення у кримінальному провадженні підлягає зарахуванню у строк покарання за правилами ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, дослідивши наведені вище докази та надавши їм об`єктивну правову оцінку у їх сукупності, перевіривши аргументи сторони захисту, дійшов правильного висновку про доведеність вини обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм злочинів і правильно кваліфікував їх дії.
Приведені в вироку докази є повними, достовірними, не викликають сумніву і відповідають вимогам діючого законодавства і обґрунтовано покладені в основу прийнятого рішення.

Не визнання своєї вини обвинуваченими у вчиненні зазначених злочинів, в об`ємі обвинувачення, встановленого судом, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, правильно розцінив як бажання уникнути кримінальної відповідальності.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що правові для підстави для задоволення апеляційних скарг захисників та засудженого ОСОБА_13 , а також для скасування вироку суду першої інстанції, - відсутні.

Згідно з приписами п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд -

ухвалив:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_14 та ОСОБА_15 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 , захисника ОСОБА_16 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 та обвинуваченого ОСОБА_13 , - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області ОСОБА_17 , - задовольнити.

Вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 12.03.2018 року у кримінальному провадженні №0002854 відносно ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , - змінити.

Абзац сьомий резолютивної частини вироку викласти в наступній редакції:
«На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015 року), зарахувати засудженим ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у строк відбування основного покарання, строк попереднього ув`язнення з 14.05.2015 року по 12 червня .2018 року, тобто по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими в той самий строк з дня отримання ними копії ухвали.

Судді Апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно суддя: ОСОБА_2