Справа № 496/4051/18
Провадження № 1-кп/496/325/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 року Біляївський районний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
законного представника малолітнього ОСОБА_5
представника служби у справах дітей ОСОБА_6
неповнолітнього ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця м. Біляївка, громадянина України, учня 9 класу Біляївської загальноосвітньої школи I-III ступенів №1, мешкає АДРЕСА_1 примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 2 роки, -

В С Т А Н О В И В:

03.07.2018 року о 19:30 годин неповнолітній ОСОБА_7 , 2002 р.н., разом із малолітнім ОСОБА_8 , 2004 р.н, перебували на території стадіону Біляївської загальнооствітньої школи №1, розташованої за адресою вул. Костіна, 1, Біляївського району, Одеської області, на підґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході сварки, маючи намір на заподіяння тілесних ушкоджень малолітньому ОСОБА_8 , повалив останнього на землю, та наніс кулаком правої руки не менше 5 ударів по голові та обличчю малолітнього ОСОБА_8 , внаслідок чого, останній отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку, синців повік лівого ока, осаднення шкіри зовнішнього кута лівого ока, забою м`яких тканин потиличної ділянки голови зліва та тім`яної області голови справа і зліва, які спричинили розлад здоров`я у межах від 6 до 21 дня та згідно з п. 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи №260 від 28.08.2018 року.

Зазначені дії неповнолітнього ОСОБА_7 , 2002 р.н., підпадають під ознаки діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України.

Неповнолітній ОСОБА_7 , допитаний в судовому засіданні, не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за суспільно-небезпечним діянням, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, винним визнав себе повністю, пояснивши, що малолітній ОСОБА_8 постійно знущався над ним, принижував його, внаслідок чого і відбулася сутичка.
Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання та просив застосувати до неповнолітнього ОСОБА_7 примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд матері на строк 2 роки.
Захисник та законний представник неповнолітнього ОСОБА_7 у судовому засіданні не заперечували проти застосування до неповнолітнього ОСОБА_7 примусових заходів виховного характеру.
Представник служби у справах дітей Біляївської РДА вважала за доцільне застосувати відносно неповнолітнього ОСОБА_7 примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі малолітнього під нагляд матері на строк 2 роки.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , не заперечуючи обставин події, пояснили, що підставою сутички стала неналежна поведінка малолітнього ОСОБА_8 по відношенню до неповнолітнього ОСОБА_7 .
Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали, додані до клопотання, суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання та про можливість його задоволення, виходячи з наступного:
На підтвердження скоєння неповнолітнім ОСОБА_7 суспільно небезпечного діяння суд бере до уваги як особисті пояснення неповнолітнього, так і досліджені в судовому засіданні докази висновок експерта №260 від 09.08.2018; відеозапис події, зафіксований на СД диску.
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис №2, ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто на час вчинення суспільно-небезпечного діяння він не досяг віку кримінальної відповідальності.
Згідно ч. 2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого особливою частиною цього Кодексу.
Відповідно до ст. 22 КК України кримінальна відповідальність за даний злочин настає з шістнадцяти років, що свідчить про те, що неповнолітній ОСОБА_7 не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність.
Вирішуючи питання щодо застосування до неповнолітнього ОСОБА_7 конкретного виду із заходів виховного характеру, суд виходить з наступного.
За загальними правилами та особливостями, визначеними нормами кримінального права, метою застосування заходів виховного характеру щодо неповнолітніх, перш за все, має бути забезпечення інтересів самого неповнолітнього.
Відповідно до ч. 2 ст. 484 КПК України під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.
При вирішенні питання про застосування примусових мір виховного характеру відносно ОСОБА_7 , суд враховує особу неповнолітнього, який характеризується позитивно по місцю проживання та навчання , не перебуває на обліку в секторі ювенальної поліції та у в службі у справах дітей Біляївської районної державної адміністрації, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не стоїть. Також, мати неповнолітнього характеризується позитивно за місцем роботи та проживання, пояснює, що має позитивний вплив на неповнолітнього, внаслідок чого ОСОБА_7 може бути переданий під нагляд матері.
Відповідно до п. 7 постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п. 3 ч. 2 ст. 105 КК), допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Особами, які заміняють батьків, є, зокрема, усиновителі, опікуни і піклувальники.
Питання про передачу неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють, суд повинен вирішувати з урахуванням даних, що їх характеризують.
Відповідно до вимог п.3 ч.1ст. 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує, чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру якщо слід, то який саме.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне застосувати до неповнолітнього ОСОБА_7 примусові заходи виховного характеру у виді передачі його під нагляд матері.
Керуючись ст. ст.22,97,105 КК України, ст.ст.284,292,301,498-501,392-395 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
Клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно неповнолітнього ОСОБА_7 - задовольнити.
Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі неповнолітнього ОСОБА_7 під нагляд матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на строк 2 роки.
Речовий доказ СД-диск з відеозаписом зберігати в матеріалах справи.
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя Біляївського райсуду

Одеської області ОСОБА_1 .