УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2018 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 201/8276/18 (пр. № 1кп/201/673/2018), відомості про яке 11 квітня 2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000138, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Переїзне Артемівського району Донецької області, громадянина України, одруженого, з повною вищою освітою, раніше не судимого, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшов обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, а саме: пропозиції здійснити вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а також наданні неправомірної вигоди для себе та одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Під час досудового розслідування, 27 липня 2018 року між прокурором військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 і обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. 472 КПК України, згідно з умовами якої, обвинувачений зобов`язується беззастережно визнати висунуте обвинувачення у судовому провадженні, внаслідок чого, сторони прийшли до узгодженої міри покарання, яке повинно бути призначено обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25 500,00 гривень, а також додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати будь-які посади Державної фіскальної служби України строком на два роки.

Прокурор, обвинувачений та його захисник у підготовчому судовому засіданні просили затвердити угоду про визнання винуватості і призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання.

Вислухавши думку учасників судового провадження щодо затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно зі ст. 470 КПК України прокурор при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості зобов`язаний враховувати такі обставини: ступінь тяжкості та характер сприяння підозрюваного чи обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього або інших осіб; характер і тяжкість обвинувачення (підозри), наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень; наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Крім цього, частиною першою статті 472 КПК України, передбачений зміст угоди про визнання винуватості, який полягає у визначенні наступних даних, зокрема: сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Як видно з положень ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, не відповідають інтересам суспільства, а також відсутні фактичні обставини визнання винуватості.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши зміст наданої сторонами угоди про визнання винуватості, суд доходить до висновку про те, що прокурором під час укладення угоди про визнання винуватості не в повній мірі були враховані, як обставини, визначені у ст. 470 КПК України, так і істотні умови угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 472 КПК України, оскільки в угоді про визнання винуватості не в повній мірі враховано істотні для відповідного кримінального провадження обставини, зокрема, передбачені у наданій суду угоді про визнання винуватості обов`язки обвинуваченого беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри суперечать умовам даної угоди та свідчить про неможливість їх виконання з огляду на те, що угода про визнання винуватості була укладена після складення обвинувального акта, а отже офіційним документом, який визначає пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення є обвинувальний акт, а не підозра, як зазначено у наданій суду угоді, крім цього, враховуючи, згідно обвинувального акта, конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, суд приходить до висновку про те, що розмір узгодженого сторонами покарання у виді штрафу, не повною мірою відповідає вимогам ст. 65 КК України щодо загальних засад його призначення, а отже, призначення такого покарання, на думку суду, суперечить інтересам суспільства в частині забезпечення принципу визначення необхідного та достатнього для виправлення особи покарання, яке в подальшому також сприятиме попередженню вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, як обвинуваченим, так і іншими особами.

Крім того, в наданій суду угоді про визнання винуватості сторонами було узгоджено додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади у фіскальному органі, в той час, як санкцією ч. 2 ст. 369-2 КК України, не передбачено додаткове покарання, а отже, під час укладання цієї угоди, сторони вийшли за межі наданих їм повноважень, що також вказує на невідповідність змісту угоди вимогам кримінального процесуального закону.

Також, суд звертає увагу, на те, що відповідно до ч. 2 ст. 474 КПК України, розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди, однак, в порушення вимог вищезазначеної статті процесуального закону, у підготовче судове засідання з`явився прокурор військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 , який не укладав із обвинуваченим ОСОБА_4 угоду про визнання винуватості, а отже, не є її стороною.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Положеннями частин першої і другої ст. 474 КПК України передбачено, що угоду можна укладати, як під час досудового розслідування, так і судового провадження, при цьому, укладення угоди на різних стадіях кримінального провадження, мають різні наслідки.

Згідно з абзацом 2 ч. 7 ст. 474 КПК України, суд відмовляє у затвердженні угоди з підстав, визначених пунктами 1-6 цієї частини, при цьому, у такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

Аналізуючи положення вищезазначених норм процесуального закону, суд доходить до обґрунтованого висновку про те, що у разі укладення угоди про визнання винуватості саме під час досудового розслідування, у затвердженні якої було відмовлено судом у підготовчому судовому засіданні, суд не має інших повноважень, як повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування, в порядку, передбаченому ст. 468-475 цього Кодексу, про що прямо зазначено у другому реченні пункту 1 ч. 3 ст. 314 КПК України.

При цьому, з огляду на те, що суд не приймає рішення з приводу повернення прокурору обвинувального акта з підстав, передбачених п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, ухвала суду про відмову в затвердженні угоди і повернення кримінального провадження прокурору у цьому випадку оскарженню не підлягає.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що умови угоди про визнання винуватості суперечать вимогам КПК України, у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості між прокурором військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 і обвинуваченим ОСОБА_4 , та повернути кримінальне провадження стосовно останнього прокурору для провадження досудового розслідування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 474 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості між прокурором військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 і обвинуваченим ОСОБА_4 .

Кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України повернути прокурору військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 для продовження досудового розслідування, в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1