АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №613/1250/17-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/1166/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.286 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 червня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

- головуючого ОСОБА_2 ,
- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
- при секретарі ОСОБА_5 ,
- за участю прокурора ОСОБА_6 ,
- обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження №11кп/790/1166/18 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 14 грудня 2017 року, -
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючого фізичною особою-підприємцем, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

засуджено за ч.1 ст.286 КК України на 1 рік обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням на нього ряду обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

На підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, ОСОБА_7 звільнено від відбування основного покарання.

Кримінальне провадження було розглянуто в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Як установив суд, 04 лютого 2017 року близько 15.00 год. ОСОБА_7 керуючи технічно справним автомобілем марки «DAEWOO LANOS», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по а/д Харків-Охтирка на 67 км + 350 м зі сторони м. Охтирка Сумської області в напрямку м. Богодухів Харківської області зі швидкістю 60 км/год., на шляху прямування грубо порушив Правила дорожнього руху України, а саме: п.12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», не вибрав безпечну швидкість руху, в зв`язку з чим втратив контроль над керованим ним автомобілем, виїхав на зустрічну смугу де допустив зіткнення з автомобілем марки «ЗАЗ - DAEWOO», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 . В результаті ДТП пасажирка автомобіля марки «ЗАЗ - DAEWOO», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_9 1939 року народження, отримала тілесне ушкодження у вигляді перелому тіла лівої клубової кістки, яке за ступенем тяжкості кваліфікується як середньої тяжкості ушкодження, по критерію тривалості розладу здоров`я терміном більше 3 тижнів (більше, ніж 21 день).
Порушення п. 12.1 Правил безпеки дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 , відповідно до висновку автотехнічної експертизи № 724/17 від 08 вересня 2017 року, з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з подією ДТП.

В апеляційній скарзі, обвинувачений посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість. Зазначив, що суд при призначенні покарання не врахував, що він надав першу медичну допомогу потерпілій, викликав швидку, відшкодував їй всі витрати на лікування, вину визнав повністю, щиро покаявся, раніше не притягався до адміністративної та кримінальної відповідальності, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та дружину, яка не працює, за спеціальністю є водієм та здійснює підприємницьку діяльність по перевезенню вантажу, а позбавлення його права керувати транспортними засобами, позбавить його і сім`ю матеріального забезпечення, засобів на існування. Наголосив, що суд необґрунтовано не визнав обставинами, що пом`якшують покарання вчинення злочину вперше, добровільне відшкодування потерпілій завданих збитків, сприяння розкриттю злочину, відсутність іншої спеціальності, яка дає можливість забезпечувати сім`ю. Просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити та призначити йому за ч.1 ст.286 КК України покарання у виді штрафу без додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого, який просив задовольнити скаргу, прокурора, який не заперечував проти часткового задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Фактичні обставини кримінального правопорушення і кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.1 ст.286 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, тому згідно положень ч.1 ст.404 КПК України висновки суду першої інстанції щодо цих обставин в апеляційному порядку не перевірялися.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст.65 КК України.

При цьому, суд відповідно до вимог ст.65 КК України при призначенні покарання врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття, а також обставину, яка обтяжує покарання вчинення злочину щодо особи похилого віку тобто обставини, на які є посилання і у скарзі обвинуваченого.

Разом з тим, враховуючи обставини кримінального правопорушення, яке сталося внаслідок грубого порушення обвинуваченим Правил дорожнього руху України та наслідки які настали у виді заподіяння потерпілій, яка є особою похилого віку, середньої тяжкості тілесних ушкоджень, суд дійшов обґрунтованого висновку про недоцільність звільнення ОСОБА_7 від додаткового покарання.

Твердження в апеляційній скарзі обвинуваченого про надання ним першої медичної допомоги потерпілій, відшкодування завданих ним збитків потерпілій, сприяння розкриттю злочину, є безпідставними, оскільки матеріали кримінального провадження таких даних не містять.

Не надано таких даних і суду апеляційної інстанції.

Посилання у скарзі обвинуваченого про те, що автомобіль є його єдиним доходом є безпідставними, оскільки відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_7 зареєстрований фізичною особою підприємцем, до виду діяльності якої відноситься: вирощування зернових культур (крім рису); бобових культур і насіння, вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів; розведення великої рогатої худоби молочних порід; розведення свиней; змішане сільське господарство.

Таким чином, колегія суддів вважає, що призначене покарання за своїм видом і розміром є справедливим і підстав для його пом`якшення не вбачає.

Твердження в апеляційній скарзі обвинуваченого про можливість призначення йому більш м`якого виду покарання - штрафу, передбаченому у санкції ч.1 ст.286 КК України, також є необґрунтованими.

Згідно ст.51 КК України штраф є більш м`яким видом покарання, ніж обмеження волі.
У даному випадку суд, призначив обвинуваченому покарання у виді обмеження волі але на підставі ст.75 КК України звільнив ОСОБА_7 від його реального відбування з випробуванням з іспитовим строком.

Стосовно покарання у виді штрафу, то він підлягає обов`язковій сплаті, тобто реальному виконанню, що погіршує становище обвинуваченого, а це згідно приписів ч.2 ст.404 КПК України - є недопустимим.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 14 грудня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: