Справа № 308/3670/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 квітня 2018 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання слідчого СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, -
В С Т А Н О В И В:
Досудовим розслідуванням встановлено, 04.04.2018 року в чергову частину Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області зі служби "102" надійшло повідомлення №21 про те, що відбулося спрацювання бази "Інтерпол" на транспортний засіб марки "Audi" модель "А6" Угорської реєстрації р.н.з. НОМЕР_1 . Виїздом СОГ на місце встановлено, що 04.04.2018 року громадянин ОСОБА_4 , 1994 року народження прямував в Україну через КПП "Тиса" і о 21:40 години під час митного контролю рухаючись на автомобілі марки "Audi" модель "А6" Угорської реєстрації р.н.з. НОМЕР_1 рухаючись на вїзд в Україну відбулося спрацювання бази даних "Інтерпол". Таким чином є достатні підстави вважати, що документи на вище вказаний автомобіль можуть містити ознаки підробки.

05.04.2018 року дані відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000418, за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 358 КК України.

04.04.2018року в проведення огляду місця події о 23 годині 30 хвилин автомобіль марки «Audi» модель «А6», р.н.з. НОМЕР_1 , Ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 та технічний паспорт до останнього НОМЕР_3 було вилучено, та транспортний засіб поміщено на спец майданчик тимчасового тримання транспортних засобів Ужгородського РВП за адресою: с. Оноківці, вул. Головна, 55 Ужгородського району, так як останній є тимчасово вилученим майном.

Враховуючи, що предметом вказаного кримінального правопорушення є майно, незастосування заборони на використання майна, а також заборони розпоряджатися таким майном може призвести до його втрати, відчуження, приховування та інших незаконних дій, які можуть перешкодити кримінальному провадженні.

Таким чином, враховуючи вище викладене та те, що автомобіль марки «Audi» модель «А6», р.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , є об`єктом протиправних дій та предметом вчинення даного кримінального правопорушення, а тому для забезпечення виконання експертиз, а саме трасологічної експертизи номерних позначень кузовних елементів та технічної експертизи документа по даному кримінальному провадженні, а також збереження речового доказу по кримінальному провадженні

Слідчий та власник майна у судове засідання не з`явилися.
Дослідивши матеріали, долучені до клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.
За ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
При цьому за загальними правилами застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначеними ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку арешту майна з метою забезпечення: збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Як зазначено у ч. 3, 4 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження.
Як вбачається із протоколу огляду місця події від 04.04.2018 року під час огляду було вилучено автомобіль марки «Audi» модель «А6», р.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 та технічний паспорт до останнього НОМЕР_3 та транспортний засіб поміщено на спец майданчик тимчасового тримання транспортних засобів Ужгородського РВП за адресою: с. Оноківці, вул. Головна, 55 Ужгородського району.

При цьому слідчим не надано суду доказів про згоду на огляд і вилучення вищезазначеного майна, відтак зазначене майно вважається тимчасово вилученим.
З фабули кримінального провадження № 0000418, вбачається, що органом досудового розслідування проводиться досудове розслідування за фактом перевезення ОСОБА_4 автомобіля марки «Audi» модель «А6», р.н.з. НОМЕР_1 , Ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , під час митного контролю якого відбулося спрацювання баз даних «Інтерпол».

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , транспортний засіб марки ««Audi» модель «А6», р.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 належить власнику ОСОБА_4 .

Враховуючи вищенаведене, суд приходить висновку, що слідчим не доведено належними та допустимими доказами, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також того факту, що вказані в клопотанні речі та документи , було вилучено на законних підставах, тому суд не вбачає підстав для накладення арешту на нього саме з цієї підстави, через що слідчий суддя приходить до переконання, що в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 167, 170-173, 175, 309, 394, 395 КПК України,
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно - відмовити.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1