ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 568/652/18

Провадження № 1-кп/568/67/18

"20" вересня 2018 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши в ході відкритого судового засідання в залі Радивилівського районного суду Рівненської області у м. Радивилів кримінальну справу (ЄРДР № 0000116 від 23.04.2018 року) з обвинувальним актом за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бугаївка, Радивилівський район, Рівненська область, жителя АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, не одружений, не працюючий, на утриманні неповнолітніх чи непрацездатних осіб не має, раніше судимий, востаннє 11.12.2017 р. Демидівським районним судом Рівненської область за ч. 1 ст. 185 КК України до 120 годин громадських робіт,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,-

встановив:
ОСОБА_5 , будучи засудженим вироком Демидівського районного суду Рівненської області від 11.12.2017 р. за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 120 год. громадських робіт, будучи ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання у вигляді громадських робіт, попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання, 12.02.2018 р. особисто отримав направлення у Радивилівському районному секторі з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, для відбування призначеного покарання у Бугаївській сільській раді Радивилівського району.

Розпорядженням Бугаївської сільської ради № 11 від 14.02.2018 р. ОСОБА_5 прийнято для відбування призначеного покарання та затверджено види суспільно-корисних робіт, визначено період їх виконання.

Будучи ознайомленим із розпорядженням та графіком виходу на роботу, згідно яких засуджений повинен був відпрацювати 120 год. громадських робіт, ОСОБА_5 у період з 07.03.2018 р. по 27.03.2018 р. без поважних причин порушив порядок та умови відбування призначеного покарання, передбачені ст. 37 КВК України. 27.03.2018 р. ОСОБА_5 отримав письмове попередження, в якому йому було роз?яснено про настання кримінальної відповідальності за порушення правил відбування покарання у виді громадських робіт за ч. 2 ст. 389 КК України. Однак, ОСОБА_5 висновків для себе не зробив і у період з 03.04.2018 р. по 25.05.2018 р. без поважних причин надалі не з?являвся для відпрацювання громадських робіт призначених вироком суду та не відпрацював 44 години, чим порушив порядок та умови відбування покарання у виді громадських робіт, чим умисно ухилився від відбування зазначеного виду покарання.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 КВК України ухиленням від відбування покарання у виді громадських робіт є невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин.

Умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 2 ст. 389 КК України, тобто ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про проведення розгляду справи у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 беззаперечно визнає свою винуватість та бажає давати покази.

Обвинувачений не заперечував проти розгляду справи у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Наслідки застосування ч. 3 ст. 349 КПК України обвинуваченому роз?яснені та зрозумілі.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 та інші учасники судового розгляду погодилися з недоцільністю дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій немає, суд згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним допит свідків, дослідження усіх документів зібраних на стадії досудового розслідування, а обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого та матеріалів, необхідних для вирішення питань згідно ст. 368 КПК України.

В ході судового засідання обвинувачуваний ОСОБА_5 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю та надав покази про те, що знав про покарання, у відділі пробації йому все роз?яснили і попереджали про кримінальну відповідальність за невиконання встановленого вироком суду покарання, однак він через вживання алкоголю пропустив 44 години громадських робіт і їх не виконав до цього часу. На даний час, вказав, що лікується від алкоголізму, просить суворо не карати, визнає вину, у вчиненому розкаюється.

Покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються. У вчиненому обвинувачений ОСОБА_5 щиро розкаявся та просить суд його суворо не карати.

В судовому засіданні доведено, що в діях ОСОБА_5 дійсно є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, тобто ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Суд, оцінивши показання ОСОБА_5 в сукупності з відомостями про предмет злочину і про обстановку їх виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту яких він правильно розуміє, що згідно зі ст. 18 і ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.

Таким чином, враховуючи показання обвинуваченого та його бажання не досліджувати інші докази по справі, суд вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні вище вказаного кримінального правопорушення вважає доведеною повністю.

Обставинами, які пом?якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України судом визнано щире каяття та активне розкриття злочину.

Обставин, які б обтяжували покарання не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який повністю визнав себе винним та щиро розкаявся в скоєному, раніше судимий та має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, за місцем проживання характеризується негативно, не працює, на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, а тому суд вважає за необхідне призначити покарання у виді обмеження волі з випробуванням на підставі ст.75 КК України, вважаючи, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів як ним, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком.

11.12.2017 року Демидівським районним судом обвинувачений ОСОБА_5 засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 120 годин громадських робіт. Вирок набрав законної сили. Станом на 29.05.2018 року ОСОБА_5 не відпрацював 44 години.

Враховуючи викладене, суд, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 за вчинене кримінальне правопорушення, вважає за необхідне застосувати ч. 1 ст. 71 КК України з врахуванням положень ст. 72 КК України.

Процесуальні витрати, речові докази по справі відсутні, цивільний позов не заявлявся.

Обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд, -

ухвалив:
визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком 2 (два) роки.

Згідно ст. 71 ч. 1 КК України за сукупністю вироків до призначеного ОСОБА_5 покарання приєднати шляхом повного поглинання не відбуту частину покарання у вигляді 44 годин громадських робіт, з врахуванням положень ст. 72 ч. 1 п. 4 КК України, згідно до якої одному дню обмеження волі відповідають вісім годин громадських робіт, призначеного вироком Демидівського районного суду Рівненської області від 11.12.2017 року та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі строком 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання за умови, що на протязі одного року іспитового строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов?язки.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов?язати ОСОБА_5 періодично з?являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання та роботи.

Вирок може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Рівненської області через Радивилівський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1