Справа № 522/7394/18
Провадження 1-кс/522/8137/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 травня 2018 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СУ ГУНГІ в Одеській області ОСОБА_3 про застосування дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , офіційно не працевлаштованого, займаючого посаду волонтера-консультанта громадської організації «Вітрила Надії»

підозрюваного в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових за № 0000031 від 05 січня 2013 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_4 ,-

В С Т А Н О В И В:
Слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000358 від 25.04.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ст. 29 Конституції України гарантується право кожної людини на свободу та особисту недоторканність, які можуть обмежуватися лише за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» кожна людина має право на свободу пересування, під якою розуміється «право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, вільно та безперешкодно за своїм бажанням переміщатися по території України у будь якому напрямі, у будь який спосіб, у будь який час».

Згідно ст.ст. 13, 14, 16 Закону України «Про психіатричну допомогу», рішення Конституційного Суду України від 01.06.2016 у справі № 1-1/2016 при примусовій госпіталізації хворих (без їх згоди) вимагається висновок комісії лікарів-психіатрів та рішення суду, а у разі недієздатності особи також прохання або згода її опікуна.

Таким чином, чинне законодавство забороняє будь-яке позбавлення особи волі, у тому числі у зв`язку з психічними розладами без рішення суду, як основного засобу контролю за дотриманням прав громадян на свободу.

Крім того, суспільні відносини у сфері охорони здоров`я врегульовані актами законодавства, насамперед Законом України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» (далі Основи законодавства про охорону здоров`я).

Відповідно до вимог ст. 3 згаданого Закону поняття «реабілітація» відноситься до одного з видів медичної допомоги та насамперед передбачає забезпечення осіб, які звернулись саме медичною допомогою лікарів.

Для соціальної реабілітації наркозалежних осіб передбаченостворення закладів, зокрема центру ресоціалізації наркозалежної молоді, який відповідно до Типового положення про центр ресоціалізації наркозалежної молоді, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2009 № 979 є спеціалізованим закладом, в якому на добровільних засадах цілодобово перебуває молодь, що пройшла курс лікування від наркотичної залежності в закладах охорони здоров`я та потребує отримання соціальних послуг.

Такі центри утворюються за рішенням місцевого органу виконавчої влади. Розміщення в підвалах, цокольних поверхах, у приміщеннях, віддалених від населених пунктів та за відсутності розвинутої транспортної інфраструктури не допускається.

Зарахування до центру здійснюється згідно з наказом його директора, що видається на підставі заяви утримувача соціальних послуг за наявності паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, медичної довідки про стан здоров`я та про проходження курсу лікування від наркотичної залежності в закладах охорони здоров`я або письмового направлення органу, що утворив центр, чи центру соціальних служб. Особи віком до 18 років зараховуються на підставі заяви батьків або осіб, що їх замінюють.

Водночас, до центру не зараховуються особи, що перебувають у стані наркотичного сп`яніння, із симптомами хвороба у гострому періоді або в період загострення хронічних захворювань.

Нехтуючи вищезазначеними нормами Закону, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_4 та іншими невстановленими слідством особами незаконно перебрали на себе повноваження не лише так званого «лікування хвороби тіла, а й душі», а й ізоляції наркозалежних осіб, що заборонено законодавством, оскільки це є виключною монополією держави. Отже, такі дії щодо позбавлення громадян волі у ряді випадків осіб вчинено як з порушенням встановленого законами порядку, так і за відсутності відповідного рішення суду.

Згідно з вимогами чинного законодавства «суб`єкти недержавного сектору» не мають права на позбавлення волі особи, навіть із самою, на перший погляд, гуманною метою реабілітації, лікування або фізичного, духовного оздоровлення.

Процедура надання медичної допомоги хворим, у тому числі наркозалежних, потребує виконання передбачених законодавством вимог, які порушено.

Так, ст. 33 Основ законодавства України про охорону здоров`я визначено, що медична допомога надається підготовленими медичними працівниками закладів охорони здоров`я з одержаною відповідно до закону ліцензією та зареєстрованими фізичними особами-підприємцями з відповідною ліцензією, отриманою в установленому законом порядку.

Частина 2 ст. 74-1 цього Закону та постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку видачі та анулювання спеціального дозволу на зайняття народною медициною (цілительством)» від 03.12.2012 № 1145 дозволяє займатися народною медициною (цілительством) особам, які не мають спеціальної медичної освіти, зареєстровані в установленому законом порядку, як фізичні особи-підприємці, лише уразі отримання спеціального дозволу на зайняття народною медициною (цілительством), виданого центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я.

Таким органом на теперішній час є Державне підприємство «Комітет з питань народної і нетрадиційної медицини МОЗ», який, за попередньою інформацією, не надавав будь-яких спеціальних дозволів (ліцензій) на зайняття нетрадиційною медициною та/або надання реабілітаційних послуг, крім того так званим цілительством у вигляді «трудотерапії». За медичними стандартами МОЗ України такі методики взагалі не передбачені.

Безоплатна та примусова праця є складовим елементом поневолення людини і прямо заборонено Конституцією України. Такі дії осіб реабілітаційного центру відповідно до положень Факультативного протоколу до Конвенції проти катувань та інших жорстоких, нелюдських або таких, що принижують гідність, видів поводження та покарання слід віднести до протиправного тримання в місцях несвободи, тобто будь-якої форми утримання під вартою чи тюремного ув`язнення, або поміщення особи в державне чи приватне місце утримання під вартою, яке ця особа не має право залишити за власним бажанням, за наказом будь-якого судового, адміністративного чи іншого органу.

Досудовим розслідуванням установлено, що будучи обізнаними про зайняття незаконною діяльністю щодо надання допомоги наркозалежним, ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_4 та іншими не встановленими слідством особами під приводом здійснення нібито законної діяльності здійснили незаконне утримання осіб на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , під приводом надання допомоги наркозалежним, що представляє собою громадське об`єднання «Вітрила Надії».

Так, досудовим розслідуванням установлено, що невстановлена на даний час особа, визначивши вчинення злочинів, як основне джерело для здобуття коштів для свого існування, з метою особистого збагачення, організувала незаконну діяльність групи осіб у складі ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та інших невстановлених слідством осіб, учасники, якої об`єднані єдиним прямим умислом та планом, відомим усім учасникам групи, направленим на незаконне позбавлення волі людей за грошову винагороду, отриману від їх близьких родичів шляхом обману та зловживання довірою, під виглядом надання їм допомоги, у так званому центрі реабілітації наркозалежних, що діє під прикриттям «Реабілітаційного центру «Вітрила Надії» та які протягом тривалого часу, розуміючи, що за законом не мають право позбавляти волі інших людей, але бажаючи це зробити, переслідуючи корисний мотив, незаконно позбавляли волі людей та поза їх волею поміщували у місця примусового утримання, яке потерпіли не мали змогу вільно залишати, оскільки знаходились під постійним наглядом групи наглядачів, де їм також умисно та систематично завдавали сильного фізичного болю шляхом нанесення побоїв, мучення, насильницьких дій з метою залякування, примушення потерпілих на вчинення дій, що суперечать їх волі.

Установлено, що ОСОБА_4 як учасник групи, який входить до складу «волонтерів», приймав участь у незаконному позбавленні волі осіб шляхом поміщення останніх до реабілітаційного центру, утримання на вказаній території. Крім того, ОСОБА_4 з метою формування «покори» завдавав сильного морального болю шляхом залякування, примушення до праці у реабілітаційному центрі, який діє під прикриттям РЦ «Вітрила Надії», за що отримував грошову винагороду.

ОСОБА_7 є учасником групи, який входячи до складу «наглядачів» приймав участь у незаконному утриманні осіб на території реабілітаційного центру та, з метою формування «покори», завдавав сильного морального болю шляхом залякування, примушення до праці у реабілітаційному центрі, який діє під прикриттям РЦ «Вітрила Надії», за що отримував грошову винагороду.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що 03.03.2018 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи біля місця проживання своєї матері за адресою: АДРЕСА_4 , був незаконно позбавлений волі чотирма невстановленими особами, які під примусом, із застосуванням фізичної сили помістили останнього в свій автомобіль і доставили в цей же день до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 в реабілітаційний центр «Вітрила Надії». Після прибуття до вказаного реабілітаційного центру невстановлена особа забрала його особисті речі, грошові кошти, після чого, ОСОБА_8 було запропоновано підписати документи про згоду на перебування у реабілітаційному центрі «Вітрила надії» на що потерпілий відмовився. Однак шляхом погроз та морального тиску потерпілий був вимушений підписати вищенаведені документи. У подальшому в період з 03.03.2018 по 12.04.2018 ОСОБА_9 незаконно був позбавлений волі, тобто йому було заборонено вільно обирати місце свого перебування, та вільно переміщатися по території України. Так у вказаний період, ОСОБА_9 був вимушений за наказом ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та інших невстановлених осіб не покидати будинок АДРЕСА_3 , при цьому він був незаконно позбавлений вищезазначеними особами права вільно покинути територію зазначеного будинку, можливість спілкуватися із близькими та сторонніми особами, так як двері будинку завжди були зачиненні, а ключи від дверей знаходились у ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та інших невстановлених осіб, які на прохання ОСОБА_9 відкрити двері будинку та надати йому право на свободу пересування, відповідали відмовою, при цьому усвідомлюючи протиправність своїх дій та діючи умисно не відкривали двері будинку та примушували потерпілого виконувати різноманітні «правила» та «завдання» реабілітаційного центру, які завдавали морального болю потерпілому.

Розуміючи протиправність дій ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та інших невстановлених осіб, ОСОБА_9 02.04.2018 здійснив спробу втечі із зазначеного реабілітаційного центру, шляхом розбиття вікна зазначеного будинку на першому поверсі та намагався стрибнути із зазначеного вікна, проте, невстановлена особа, яка є представником реабілітаційного центру «Вітрила ОСОБА_10 » діючи умисно, намагаючись припинити законні дії ОСОБА_9 на реалізацію свого конституційного права на свободу пересування, штовхнула потерпілого, в результаті таких дій, ОСОБА_11 впав на бетонний двір будинку на отримав тілесні ушкодження обох ніг. У подальшому, ОСОБА_9 було повернуто до реабілітаційного центру «Вітрила Надії».

Так, 12.04.2018 правоохоронними органами проведено на підставі рішення суду обшук в приміщенні реабілітаційного центру «Вітрила ОСОБА_10 » за адресою: АДРЕСА_3 де і був виявлений факт незаконного позбавлення волі ОСОБА_9 та інших осіб. Під час проведення обшуку в зазначеному будинку були присутні представники реабілітаційного центру ОСОБА_7 та ОСОБА_4 .

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 146 КК України, а саме: незаконне позбавлення волі людини вчинене з корисливих мотивів щодо двох та більше осіб, за попередньою змовою групи осіб, здійснене протягом тривалого часу.

Крім того, 03.04.2018 ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходячись у себе вдома за адресою: АДРЕСА_5 , був незаконно позбавлений волі ОСОБА_7 та трьома невстановленими особами, які під примусом, із застосуванням фізичної сили помістили останнього в свій автомобіль і доставили в цей же день до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 в реабілітаційний центр «Вітрила Надії». Після прибуття до вказаного реабілітаційного центру невстановлена особа забрала його особисті речі, грошові кошти, після чого, ОСОБА_12 було запропоновано підписати документи про згоду на перебування у реабілітаційному центрі «Вітрила надії» на що потерпілий відмовився. Однак шляхом погроз та морального тиску потерпілий був вимушений підписати вищенаведені документи. У подальшому в період з 03.04.2018 по 12.04.2018 ОСОБА_12 незаконно був позбавлений волі, тобто йому було заборонено вільно обирати місце свого перебування, та вільно переміщатися по території України. Так у вказаний період, ОСОБА_12 був вимушений за наказом ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та інших невстановлених осіб не покидати будинок АДРЕСА_3 , при цьому він був незаконно позбавлений вищезазначеними особами права вільно покинути територію зазначеного будинку, можливість спілкуватися із близькими та сторонніми особами, так як двері будинку завжди були зачиненні, а ключи від дверей знаходились у ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та інших невстановлених осіб, які на прохання ОСОБА_12 відкрити двері будинку та надати йому право на свободу пересування, відповідали відмовою, при цьому усвідомлюючи протиправність своїх дій та діючи умисно не відкривали двері будинку та примушували потерпілого виконувати різноманітні «правила» та «завдання» реабілітаційного центру, які завдавали морального болю потерпілому.

Так, 12.04.2018 правоохоронними органами проведено на підставі рішення суду обшук в приміщенні реабілітаційного центру «Вітрила ОСОБА_10 » за адресою: АДРЕСА_3 де і був виявлений факт незаконного позбавлення волі ОСОБА_12 та інших осіб. Під час проведення обшуку в зазначеному будинку були присутні представники реабілітаційного центру ОСОБА_7 та ОСОБА_4 .

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 146 КК України, а саме: незаконне позбавлення волі людини вчинене з корисливих мотивів щодо двох та більше осіб, за попередньою змовою групи осіб, здійснене протягом тривалого часу.

Крім того, 27.03.2018 ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , будучи введений в оману про здійснення належного лікування та надання законної медичної допомоги в реабілітаційному центрі «Вітрила Надії», який розташований за адресою: Одеська область, Лиманський район, с. Фонтанка, вул. Кільцева, 90, прибув до вказаного центру. Проте, у подальшому ознайомившись із «правилами», «завданнями» та незаконністю діяльності центра та маючи бажання його покинути, був незаконно позбавлений волі. Так відразу після висловлення бажання залишити стіни центру, невстановлена особа забрала його особисті речі, грошові кошти, після чого, ОСОБА_13 було запропоновано підписати документи про згоду на перебування у реабілітаційному центрі «Вітрила надії» на що потерпілий відмовився. Однак шляхом погроз та морального тиску потерпілий був вимушений підписати вищенаведені документи. У подальшому в період з 27.03.2018 по 12.04.2018 ОСОБА_13 незаконно був позбавлений волі, тобто йому було заборонено вільно обирати місце свого перебування, та вільно переміщатися по території України. Так у вказаний період, ОСОБА_13 був вимушений за наказом ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та інших невстановлених осіб не покидати будинок АДРЕСА_3 , при цьому він був незаконно позбавлений вищезазначеними особами права вільно покинути територію зазначеного будинку, можливість спілкуватися із близькими та сторонніми особами, так як двері будинку завжди були зачиненні, а ключи від дверей знаходились у ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та інших невстановлених осіб, які на прохання ОСОБА_13 відкрити двері будинку та надати йому право на свободу пересування, відповідали відмовою, при цьому усвідомлюючи протиправність своїх дій та діючи умисно не відкривали двері будинку та примушували потерпілого виконувати різноманітні «правила» та «завдання» реабілітаційного центру, які завдавали морального болю потерпілому.

Так, 12.04.2018 правоохоронними органами проведено на підставі рішення суду обшук в приміщенні реабілітаційного центру «Вітрила ОСОБА_10 » за адресою: АДРЕСА_3 де і був виявлений факт незаконного позбавлення волі ОСОБА_13 та інших осіб. Під час проведення обшуку в зазначеному будинку були присутні представники реабілітаційного центру ОСОБА_7 та ОСОБА_4 .

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 146 КК України, а саме: незаконне позбавлення волі людини вчинене з корисливих мотивів щодо двох та більше осіб, за попередньою змовою групи осіб, здійснене протягом тривалого часу.

Крім того, 18.03.2018 ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , будучи введена в оману про здійснення належного лікування та надання законної медичної допомоги в реабілітаційному центрі «Вітрила Надії», який розташований за адресою: Одеська область, Лиманський район, с. Фонтанка, вул. Кільцева, 90, прибула до вказаного центру. Проте, у подальшому ознайомившись із «правилами», «завданнями» та незаконністю діяльності центра та маючи бажання його покинути, була незаконно позбавлений волі. Так відразу після висловлення бажання залишити стіни центру, невстановлена особа забрала її особисті речі, грошові кошти, після чого, ОСОБА_14 було запропоновано підписати документи про згоду на перебування у реабілітаційному центрі «Вітрила надії» на що потерпіла відмовилась. Однак шляхом погроз та морального тиску потерпіла була вимушена підписати вищенаведені документи. У подальшому в період з 18.03.2018 по 12.04.2018 ОСОБА_14 незаконно була позбавлена волі, тобто їй було заборонено вільно обирати місце свого перебування, та вільно переміщатися по території України. Так у вказаний період, ОСОБА_14 була вимушена за наказом ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та інших невстановлених осіб не покидати будинок АДРЕСА_3 , при цьому вона була незаконно позбавлена вищезазначеними особами права вільно покинути територію зазначеного будинку, можливість спілкуватися із близькими та сторонніми особами, так як двері будинку завжди були зачиненні, а ключи від дверей знаходились у ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та інших невстановлених осіб, які на прохання ОСОБА_14 відкрити двері будинку та надати їй право на свободу пересування, відповідали відмовою, при цьому усвідомлюючи протиправність своїх дій та діючи умисно не відкривали двері будинку та примушували потерпілу виконувати різноманітні «правила» та «завдання» реабілітаційного центру, які завдавали морального болю потерпілій.

Так, 12.04.2018 правоохоронними органами проведено на підставі рішення суду обшук в приміщенні реабілітаційного центру «Вітрила ОСОБА_10 » за адресою: АДРЕСА_3 де і був виявлений факт незаконного позбавлення волі ОСОБА_14 та інших осіб. Під час проведення обшуку в зазначеному будинку були присутні представники реабілітаційного центру ОСОБА_7 та ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кривий Ріг, зареєстрований заадресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий заадресою: АДРЕСА_6 ,офіційно не працевлаштований, займаючий посаду волонтера-консультанта громадської організації «Вітрила ОСОБА_10 » обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України незаконне позбавлення волі людини вчинене з корисливих мотивів щодо двох та більше осіб, за попередньою змовою групи осіб, здійснене протягом тривалого часу.

26.04.2018 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146, КК України.

Підозра ОСОБА_4 підтверджується зібраними у ході досудового розслідування та долученими до клопотання доказами, а саме: протоколом обшуку від 12.04.2018, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_8 від 12.04.2018, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_12 від 12.04.2018, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 12.04.2018, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_13 від 12.04.2018, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 від 12.04.2018, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_14 від 12.04.2018 року, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_14 від 12.04.2018.

У зв`язку з викладеним, слідчий звернувся до суду із клопотанням, про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного у вигляді домашнього арешту.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання в повному обсязі та просив його задовольнити, посилаючись на те, що наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні частково заперечували проти задоволення клопотання слідчого, просили встановивши час лрмашнього арешту з 21:00 години до 07:00 години. Пред`явлену ОСОБА_4 підозру вважають необґрунтованою.

Дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання слідчого, допитавши підозрюваного, заслухавши учасників судового розгляду, приходжу до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

Пред`явлена підозрюваному ОСОБА_4 підозра підтверджується наданими до клопотання доказами, а саме: протоколом обшуку від 12.04.2018, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_8 від 12.04.2018, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_12 від 12.04.2018, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 12.04.2018, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_13 від 12.04.2018, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 від 12.04.2018, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_14 від 12.04.2018 року, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_14 від 12.04.2018 року.

З наданих матеріалів досудового розслідування вбачається, що ОСОБА_4 на даний час підозрюється підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років, офіційно не працевлаштований,не навчається, є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

За таких обставин, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, враховуючи дані про особу підозрюваного, а саме, що ОСОБА_4 офіційно працевлаштований, має постійне місце проживання, приходжу до висновку, що запобіжний захід у вигляді саме домашнього арешту у нічний час з 21:00 години до 07:00 години, зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного оскільки, перебуваючи під домашнім арештом, не буде переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 132, 176, 177, 178, 179, 182, 183, 205 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого СУ ГУНГІ в Одеській області ОСОБА_3 - задовольнити.

Застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з 21:00 години до 07:00 години, строком на 60 діб, тобто до 02.07.2018 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , такі зобов`язання:

- прибувати до слідчого СУ ГУНП в Одеській області за першою вимогою;

- не залишати місце постійного проживання АДРЕСА_2 , з 21:00 години до 07:00 години.

Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 діб і обчислюється з моменту винесення ухвали слідчого судді, тобто з 03.05.2018 року.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію 02.07.2018 року.

Ухвала слідчого судді про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1
03.05.2018