Справа № 640/4350/17
н/п 1-кс/640/4623/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" травня 2018 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 07.05.2018 вищевказані клопотання об`єднані в одне провадження за №640/4350/17, н/п 1-кс/640/4623/18 (а.с.20,21,22).
Крім того, накладено арешт на майно, вилучене 27.03.2017 у ОСОБА_3 під час проведення обшуку в квартирі АДРЕСА_1 та яке йому належить, а згідно ухвали накладено арешт на майно ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час проведення обшуку, а саме: платіжні доручення ТОВ «Енергоспецбуд» на 23 арк.; реєстраційні документи ТОВ «Енергоспецбуд» на 68 арк.; копії реєстраційних документів ТОВ «Енергоспецбуд» на 28 арк.; лазерний диск з надписом «DVD-R 4.7 GB 120 MIN»; мобільний телефон «Samsung» imei-1 НОМЕР_3 , imei-2 НОМЕР_4 ; сім-карту «Vodafone» № НОМЕР_5 , - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Заявники, посилаючись на ст.ст. 98, 170, 171, 173, 174 КПК України, вважали відсутніми підстави для продовження застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна та, зокрема, зазначили, що внаслідок безпідставного, на їх думку, накладення арешту на документацію та майно та неповернення протягом часу, достатнього для встановлення обставин непричетності до кримінального провадження, в межах якого було накладено арешт, повністю блоковано законної діяльності багатьох юридичних та фізичних осіб підприємців, створено перешкоди у виконанні статутних завдань.
Крім того, заявники посилалися на те, що обшуки було проведено 27.03.2017, арешт на вилучене майно був накладений 05.04.2017 та минуло вже більше ніж 12 місяців з моменту вилучення майна та вважали, що часу для проведення зняття копій, проведення будь-яких експертиз та іншого, більш ніж достатньо. Ніяких дій ні слідчих, ні процесуальних у кримінальному провадженні не проводилося.
Про дату, час та місце розгляду клопотання власники майна ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повідомлені судом своєчасно та належним чином, проте в судове засідання не з`явилися, однак ОСОБА_3 та представник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_17 07.05.2018 подали до суду заяви про розгляд клопотання за їх відсутності та підтримання клопотань в повному обсязі (а.с.26,27).
Процесуальний керівник у кримінальному провадженні - прокурор відділу прокуратури Харківської області молодший радник юстиції ОСОБА_18 та старший слідчий з ОВС СУ ФР ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_19 про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлені судом своєчасно та належним чином, проте в судове засідання не з`явилися, однак 07.05.2018 від прокурора ОСОБА_18 та начальника слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Харківській області підполковника податкової міліції ОСОБА_20 надійшли листи про розгляд клопотань за їх відсутності та про заперечення проти їх задоволення (а.с.24,25).
Слідчий суддя, дослідивши надані докази, приходить висновку до наступного.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 05.04.2017 (а.с.28-32), зокрема, накладено арешт на майно, вилучене 27.03.2017:
- у ОСОБА_3 під час проведення обшуку та яке йому належить, а згідно ухвали на майно ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час проведення обшуку в квартирі АДРЕСА_1 , а саме: платіжні доручення ТОВ «Енергоспецбуд» на 23 арк.; реєстраційні документи ТОВ «Енергоспецбуд» на 68 арк.; копії реєстраційних документів ТОВ «Енергоспецбуд» на 28 арк.; лазерний диск з надписом «DVD-R 4.7 GB 120 MIN»; мобільний телефон «Samsung» imei-1 НОМЕР_3 , imei-2 НОМЕР_4 ; сім-карту «Vodafone» № НОМЕР_5 , - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку;
Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження (ч. 1 ст. 7 КПК України).
Заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.
Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Частиною 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявник скаржився на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).
Як зазначено вище, у клопотанні заявники посилалися на те, що обшуки було проведено 27.03.2017, арешт на вилучене майно був накладений 05.04.2017 та минуло вже більше ніж 12 місяців з моменту вилучення майна та вважали, що часу для проведення зняття копій, проведення будь-яких експертиз та іншого, більш ніж достатньо. Ніяких дій ні слідчих, ні процесуальних у кримінальному провадженні не проводилося.
Даних щодо призначення на даний час експертних досліджень чи проведення слідчих дій, для виконання яких було б потрібно майно, арешт з якого просять скасувати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до суду не надано. Також суду не надано даних, що скасування арешту з вказаного вище майна може негативно вплинути на хід досудового розслідування.
При цьому, заявники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 довели, що вони не є належними суб`єктами застосування таких заходів забезпечення кримінального провадження (про підозру їм не було повідомлено, підстави арешту його майна як третіх осіб слідчим, прокурором не обґрунтовано).
Враховуючи викладене, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для заявників, та тривалість застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, слідчий суддя вважає доведеним заявниками, що на теперішній час в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, що, відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України є підставою для задоволення клопотання та скасування арешту.
На теперішній час прокурором чи слідчим не доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу є необхідність, і що потреби досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, виправдовують на теперішній час такий ступінь втручання у права і свободи особи, як арешт майна, вилученого 27.03.2017 під час проведення обшуків: в офісних приміщеннях п`ятого поверху нежитлової будівлі «А-5» за адресою: м. Харків, вул. Громадянська, 9; в квартирі АДРЕСА_3 .
Таким чином, наявні правові підстави до задоволення клопотань заявників щодо скасування арешту вказаного майна.
Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч.4 ст.107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 107, 132, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Скасувати арешт з майна, вилученого 27.03.2017 року у ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в квартирі АДРЕСА_1 , належне ОСОБА_3 , а саме: платіжні доручення ТОВ «Енергоспецбуд» на 23 арк.; реєстраційні документи ТОВ «Енергоспецбуд» на 68 арк.; копії реєстраційних документів ТОВ «Енергоспецбуд» на 28 арк.; лазерний диск з надписом «DVD-R 4.7 GB 120 MIN»; мобільний телефон «Samsung» imei-1 НОМЕР_3 , imei-2 НОМЕР_4 ; сім-карту «Vodafone» № НОМЕР_5 .
У відповідності до п.4 ст.169 КПК України зобов`язати старшого слідчого з ОВС СУ ФР ГУ ДФС у Харківській області старшого лейтенанта податкової міліції ОСОБА_19 негайно повернути вищевказане майно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя ОСОБА_1