справа № 462/1485/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2018 року Залізничний районний суд міста Львова

в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця міста Львова, проживаючого на АДРЕСА_1 , раніше судженого, покарання повністю не відбув,-

за ч. 2 ст. 185 КК України, суд,

В С Т А Н О В И В :

обвинувачений ОСОБА_4 13 березня 2017 року о 10.00 год. перебуваючи в приміщенні торгового центру «Метро Кеш Енд Кері Україна» на вул. Городоцькій, 300 у м. Львові, з метою таємного викрадення чужого майна, повторно, підійшов до вітрини з одягом, взяв чоловічу куртку марки «T-JaVier-M» арт.376747, вартістю 1082,50 грн. та направився в примірочну кабінку де від`єднавши магнітний кліпс від куртки, одягнув її на себе, а поверх неї одягнув свій одяг, після чого скориставшись відсутністю уваги охоронців та продавців торгового центру «Метро Кеш Енд Кері Україна», покинув з викраденим місце вчинення злочину.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою винність у вчиненні злочину визнав повністю та пояснив, що 13 березня 2017 року о 10.00 год. перебуваючи в приміщенні торгового центру «Метро Кеш Енд Кері Україна» на вул. Городоцькій, 300 у м. Львові, він підійшов до вітрини з одягом, взяв чоловічу куртку марки «T-JaVier-M» та направився в примірочну кабінку де від`єднавши магнітний кліпс від куртки, одягнув її на себе, а поверх неї одягнув свій одяг, після чого скориставшись відсутністю уваги охоронців та продавців торгового центру «Метро Кеш Енд Кері Україна», покинув з викраденим місце вчинення злочину. Просить суворо не карати.

На підставі повного визнання своєї винності обвинуваченим та доказів вчинення обвинуваченим злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, які ніким не оспорюються, суд вважає повністю доведеними факт скоєння злочину та винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочинних дій.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив повторно таємне викрадення чужого майна.

Відповідно до абз. 7 п. 26 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" №7 від 24 жовтня 2003 року, у разі, коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням (статті 75, 104 КК) або була звільнена від відбування покарання умовно-достроково (статті 81, 107 КК) і в період іспитового строку або строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, який є злочином середньої тяжкості, його наслідки, обставини та мотиви скоєння злочину, а саме злочин вчинено обвинуваченим проти власності та такий є корисливим, особу обвинуваченого, який на обліку у наркологічному диспансері не перебуває, на обліку у психоневрологічному диспансері перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, на його утриманні перебувають неповнолітні діти, викрадене ним повернуто, а також, обвинувачений визнав свою винність у скоєному злочині, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, що є обставинами, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, які обтяжують покарання відсутні.

На основі наведеного, а також того, що умовно-дострокове звільнення, що було застосовано до ОСОБА_4 за попереднім вироком, не є звільненням особи від відбуття покарання з випробуванням, КПК України не пов`язує умовно-дострокове звільнення із неможливістю застосування ст. 75 КК України, на обвинуваченого не було покладено жодних обов`язків як на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, суд вважає, що остаточне покарання обвинуваченому слід обрати в межах санкції статті за якою кваліфіковано злочин у виді позбавлення волі із звільненням від відбуття покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України, оскільки суд, враховуючи обставини скоєння злочину, ромір завданої шкоди та застосовуючи принцип індивідуалізації та співмірності покарання, переконаний, що таке покарання є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, та саме за таких обставин буде досягнута мета покарання, яка полягає не тільки у покаранні, а й виправленні засуджених, а також запобіганні вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Крім того, на глибоке переконання суду саме таке покарання відповідатиме гуманності, справедливості, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Відповідно до ч. 4 ст. 81 КК України у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

Так як обвинувачений ОСОБА_4 , засуджений 03 листопада 2015 року Апеляційним судом Львівської області до 2 років позбавлення волі, умовно-достроково звільнений від відбування покарання на невідбутий термін 10 місяців та 19 днів, суд вважає, що невідбуте покарання за попереднім вироком слід приєднати. Принцип обрання остаточного покарання обвинуваченому відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, враховуючи характер та співвідношення тяжкості злочинних діянь, їх наслідки, ступінь суспільної небезпечності скоєних злочинів, слід обрати часткове приєднання.
Речові докази: чоловічу куртку марки «T-JaVier-M» арт.376747 слід залишити представнику потерпілого ОСОБА_5 , диск із відеозаписом з камер відео спостереження слід залишити в матеріалах справи.

Керуючись ст.ст. 369 371, 374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та обрати йому покарання 1 /один/ рік позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, засудженому ОСОБА_4 приєднати невідбуте ним покарання за вироком Апеляційного суду Львівської області від 03 листопада 2015 року, та остаточно, за сукупністю вироків, обрати йому покарання 1 /один/ рік 1 /місяць/ позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбуття призначеного покарання із визначенням 3 /трьох/ років іспитового строку.
Згідно ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язок періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: чоловічу куртку марки «T-JaVier-M» арт.376747 залишити представнику потерпілого ОСОБА_5 , диск із відеозаписом з камер відео спостереження залишити в матеріалах справи.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Львівської області протягом 30 діб з моменту проголошення.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_1

Копія вірна.

Суддя: ОСОБА_1