Справа № 206/3323/18
Провадження № 1-в/206/387/18
У Х В А Л А
19 червня 2018 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю:
секретаря судового засідання: ОСОБА_2
прокурора: ОСОБА_3
захисника-адвоката: ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро письмову заяву Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради про продовження примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, інваліда 3 групи, який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , суд -
В С Т А Н О В И В:
15 червня 2018 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшла письмова заява Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради про продовження примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 .
У вказаній письмовій заяві заявник вказував, що згідно постанови судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.06.2010 року до ОСОБА_5 були застосовані примусові заходи медичного характеруи у вигляді госпіталізації в психіатричний заклад з суворим наглядом (а.с.4-5). Згідно ухвали Красногвардійского районного суду м.Дніпропетровська від 31.08.2016 року застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 були змінені на застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації в психіатричну лікарню у відділення з посиленим наглядом (а.с.6). Згідно ухвали Самарського районного суду м.Дніпропетроська від 26.02.2018 року примусові заходи медичного характеру відносно ОСОБА_5 були змінені на госпіталізацію до психіатричного закладу зі звичайним наглядом, строком до 6 (шести) місяців (а.с.7).
Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15.06.2018 року було доручено Регіанальному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адвоката для здійснення представництва інтересів в суді за призначенням (а.с.13).
У судовому засіданні прокурор не заперечував проти задоволення письмової заяви.
Представник заявника та ОСОБА_5 повідомлені належним чином про дату та час слухання справи, надали до суду заяву, в якій просили справу розглянути за їх відсутності, просили задовольнити письмову заяву.
Захисник-адвокат, вважав за необхідне задовольнити письмову заяву.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, вважає, що письмова заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст.95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за письмовою заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
Згідно вимог ст. 514 КПК України, продовження зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосованих заходах медичного характеру.
Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», ст. 95 КК України введено положення про можливість продовження застосування примусових заходів медичного характеру, яке, як і зміна або скасування (припинення) їх застосування, здійснюється за заявою представника психіатричного закладу, що надає особі психіатричну допомогу, з долученням до цієї заяви висновку комісії лікарів-психіатрів. Судам слід розглядати такі справи в порядку, передбаченому статтями 419, 422, 424 КПК України. При цьому необхідно мати на увазі, що продовжувати застосування примусових заходів медичного характеру можна кожного разу на строк, який не перевищує шість місяців.
Відповідно до п. 27 в обґрунтування необхідності продовження примусових заходів медичного характеру у висновку № 99 від 13.06.2018 року комісія лікарів-психіатрів зазначила, що за час перебування в стаціонарі стан ОСОБА_5 покращився, редукувалися психотичні переживання, стабілізувалися афективні розлади, домінувала виражена дефіцитарна симптоматика без проявів агресії та конфліктності. З`явилась формальна критика до скоєного, хвороби й ситуації, але цей стан не носить стабільний характер.
Згідно з п. 28 висновку комісії лікарів-психіатрів: Рекомендовано продовжити примусові заходи медичного характеру із звичайним наглядом, про що зазначено також в письмовій заяві КЗ «ДКПЛ ДОР» від 13.06.2018 року.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне письмову заяву Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради, задовольнити, та продовжити ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру у закладі із звичайним наглядом.
Керуючись ст.ст. 19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст. 94, 95 Кримінального кодексу України, ст.ст. 372, 503, 512-514 КПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд
ПОСТАНОВИВ:
Письмову заяву Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про продовження примусових заходів медичного характеру - задовольнити.
Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, строком до 6 (шести) місяців.
Ухвала може бути оскаржена в судову палату з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 7 (семи) днів.
Суддя ОСОБА_1