печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 липня 2018 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Печерського районного суду міста Києва провадження за клопотанням сторони кримінального провадження № 0000093 від 19.03.2018 року - старшого слідчогов ОВС слідчого відділу Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 про арешт майна, -
В С Т А Н О В И В :

17.07.2018 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання сторони кримінального провадження № 0000093 від 19.03.2018 року - старшого слідчогов ОВС слідчого відділу Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 про арешт майна.
Слідчий в судове засідання не з`явився, проте подав письмову заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в якій клопотання з викладених у ньому підстав підтримав, просив задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Дослідивши матеріали провадження за клопотанням, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Судовим розглядом встановлено, що слідчим відділом Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове слідство у кримінальному провадженні № 0000093 від 19.03.2018, за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наприкінці 2017 року та протягом першого кварталу 2018 року, переслідуючи злочинну мету одержання неправомірної вигоди, поєднаної з вимаганням, співробітники Васильківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 , ОСОБА_5 вирішили залучити мешканців селища міського типу Глеваха Васильківського району Київської області до протиправної діяльності, яка полягала у створенні штучних ситуацій щодо передачі місцевим мешканцям психотропної речовини «амфетамін», для подальшого вимагання з них неправомірної винагороди за не притягнення до кримінальної відповідальності.

У своєму клопотанні слідчий вказує, що підставою накладення арешту є те, що санкція ч. 3 ст. 368 КК України передбачає основне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.
Разом з тим, доказів на підтвердження необхідності накладення арешту слідчим не надано, жодних переконливих доводів, що арешт частини нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_4 є співмірним цілям та завданням кримінального провадження не представлено.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено, зокрема, підставу та мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадках передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Так, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані і мають міститись і у клопотанні слідчого, прокурора, який звертається з клопотанням про арешт майна, оскільки у відповідності до п.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Враховуючи, що слідчим не доведено необхідність такого арешту, та не надано доказів на підтвердження обставин, викладених у клопотанні, а відсутність вказаних доказів позбавляє слідчого суддю можливості перевірити факти викладені у клопотанні, слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора про арешт майна задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 131, 132, 170, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання сторони кримінального провадження № 0000093 від 19.03.2018 року - старшого слідчогов ОВС слідчого відділу Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1