АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 654/1787/18 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/791/675/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: справи в порядку виконання судових рішень
у кримінальних справах
УХВАЛА
09 серпня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5
засудженого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Голопристанського районного Херсонської області від 06.06.2018 року про відмову у застосуванні умовно дострокового звільнення від відбування покарання щодо засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малі Крушлинці, Вінницького району, Вінницької області, де і проживав до арешту по АДРЕСА_1 , освіта середня, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого:
?10.03.1997 Липовецьким районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 140 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 26.04.1999 умовно-достроково на 1 рік 01 місяць 03 дні;
?24.04.2003 Вінницьким районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 141 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;
?30.08.2005 Вінницьким районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185, ст. 69 КК України до штрафу у розмірі 850 грн.;
?12.08.2013 Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі 850грн., штраф сплачений 29.07.2014.
?30.07.2014 вироком Вінницького районного суду Вінницької області за ч. 3 ст. 186 КК України до 6 років позбавлення волі. Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 02.02.2016 року на підставі Закону України від 26.11.2015 № 838-VІІІ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» згідно з ч. 5 ст. 72 КК України в строк покарання зараховано період попереднього ув`язнення з 23.03.2014 року по 21.10.2014 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, -
Зазначеною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 ставить питання про скасування ухвали суду з постановленням нової ухвали, якою просить умовно достроково звільнити його від відбування покарання. Свої доводи мотивує тим, що відмовляючи в задоволенні вищезазначеного клопотання, суд не прийняв до уваги, що він працевлаштований днювальним на стаціонарному відділені №7, за що має чотири заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, та одне стягнення, яке погашено, має сина та матір похилого віку, які потребують його піклування. У скоєному злочину щиро розкаюється, та просить засовувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у відповідності до ст.81 КК України.
Заслухавши суддю-доповідача, засудженого, який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, який просив апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного висновку.
Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
З досліджених судом першої інстанції характеристики та матеріалів особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 03.11.2014 року.
В теперішній час ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Вінницького районного суду Вінницької області, яким він засуджений за ч. 3 ст. 186 КК України до 6 років позбавлення волі.
В Державній установі «Голопристанська виправна колонія № 7» відбуває покарання з 23.03.2017 року.
Відповідно до характеристики адміністрації ВК, ОСОБА_7 характеризується позитивно, за період відбування покарання в установі допустив 1 порушення режиму відбування покарання, має 4 заохочення, отримані у 2017 та 2018 роках за сумлінну поведінку та ставлення до праці. Встановлених правил поведінки та розпорядку дня дотримується самостійно.
З довідки про заробітну плату засудженого, вбачається, що останній працював лише з листопада 2017 року.
За змістом роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, умовно - дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при вирішенні цього питання суди повинні враховувати, зокрема, дані про його попередні судимості.
Матеріали особової справи містять відомості про те, що ОСОБА_7 є особою, раніше неодноразово судимою за вчинення умисних корисних злочинів. Раніше до нього застосовувалось умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, звільнення від відбування покарання з випробуванням, однак ОСОБА_7 продовжував злочинну поведінку та востаннє засуджений за тяжкий умисний корисний злочин.
За час відбування покарання мав не лише заохочення, але й стягнення, заохочення отримав у 2017 та 2018 роках за додержання правил поведінки та виконання покладених обов`язків, при цьому до отримання першого заохочення відбував покарання більше 3 років.
Умовно-дострокове звільнення слід розцінювати як свого роду винагороду окремих засуджених за зразкову поведінку і ставлення до праці. Пасивна форма поведінки, що складається лише в утриманні від порушень правил внутрішнього розпорядку є нормою поведінки кожного засудженого і не заслуговують заохочень.
Оцінюючи вказані відомості про особу засудженого та ставлення його до праці за час відбування покарання у сукупності, а не лише за час, що передував зверненню із відповідним клопотанням, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що навіть з урахуванням наявності заохочень засудженого під час відбуття ним покарання, процес його виправлення не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання за вчинення тяжкого злочину, який раніше неодноразово був судимим, перестає бути доцільним.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги визнаються апеляційним судом не достатніми для її задоволення та звільнення засудженого від відбування покарання умовно-достроково, оскільки матеріали справи не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України, - виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 404, 405 , 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Голопристанського районного Херсонської області від 06.06.2018 року про відмову у застосуванні умовно дострокового звільнення від відбування покарання щодо засудженого ОСОБА_7 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: три підписи

З оригіналом згідно:

Суддя ОСОБА_2