Дата документу Справа № 315/109/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 315/109/17 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/778/747/18 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8

розглянула 06 серпня 2018 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 11 грудня 2017 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Копані Гуляйпільського району Запорізької області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
1) 16.02.1999 року Гуляйпільським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 89, ч.3 ст. 140, ч.3 ст.81, ст. 17, ч. 3, ст. 81, ст. 42 КК України (1960 року) до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 22.05.2001 року умовно-достроково;
2) 05.12.2001 року Гуляйпільським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 140 КК України (1960 року) терміном на 1 рік позбавлення волі. Звільнений 12.09.2002 року по відбуттю строку покарання;
3) 17.09.2003 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ст. 395, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений 22.09.2006 року по відбуттю строку покарання;
4) 05.08.2010 року Гуляйпільським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки;
5) 27.04.2011 року Гуляйпільським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 297, ч. 1 ст. 304, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений 13.02.2015 року умовно-достроково з невідбутим строком 1 рік 9 місяців 18 днів;
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

Встановлені вироком вирок Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 11 грудня 2017 року обставини:
ОСОБА_7 , 21.01.2017 року, близько 23.50 години, в с. Залізничне Гуляйпільського району Запорізької області, діючи повторно, керуючись корисливими мотивами, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою збагачення за рахунок чужого майна, пересвідчившись у відсутності очевидців, шляхом відчинення замкнених металевих воріт, незаконно проник на територію домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_3 , звідки скоїв крадіжку металевих виробів загальною масою 120 кг за ціною 4,5 грн. за 1 кг, які належать ОСОБА_9 , чим спричинив останній матеріальний збиток на суму 540 грн. З викраденим зник.

Вироком Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 11 грудня 2017 року:
ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, і йому призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Застосовано відносно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили захід забезпечення кримінального провадження у виді домашнього арешту за місцем його мешкання, заборонивши останньому в період доби з 18:00 год. до 08:00 год. наступної доби залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 . Запобіжний захід у виді домашнього арешту застосувати до набрання вироком законної сили, але не більше двох місяців, тобто до 08 лютого 2018 року, з покладенням обов`язків: 1) прибувати до суду за першою вимогою; 2) не відлучатися з сел. Залізничне Гуляйпільського району Запорізької області без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Строк дії вироку в частині запобіжного заходу постановлено обраховувати з 13 години 30 хвилин 11 грудня 2017 року.
Строк покарання постановлено рахувати з фактичного затримання ОСОБА_7 на виконання вироку.
Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації його дій, не погоджується з призначеним покаранням, оскільки він за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Вважає, що у суду були всі підстави для врахування обставин, що пом`якшують відповідальність - щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, відсутність тяжких наслідків. Вказує, що судом не прийнято до уваги при призначенні покарання його стан здоров`я , наявність постійного місця проживання, сім`ї, наявність міцних соціальних зв`язків, обставини при яких вчинив дії в яких обвинувачуюсь, позицію потерпілої, яка на суворому покаранні не наполягала, а також те, що з часу вчинення злочину з 21.01.2017 року він не вчиняв будь-яких злочинів та правопорушень, не уникав судового розгляду справи без наявності запобіжного заходу, з`являвся на виклики суду, працював за наймом, що свідчить про його бажання покінчити раз і назавжди із злочинним колишнім. Просить вирок змінити, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням на 2 роки.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.
Заслухавши доповідача, захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора щодо законності та обґрунтованості вироку, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України та загальної засади змагальності кримінального провадження, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 в інкримінованому кримінальному правопорушенні та кваліфікація дій останнього не оспорюються, отже, з урахуванням ч. 1 ст. 404 КПК України перевірці апеляційним судом не підлягають.
Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції відповідають кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно, поєднана з проникненням у сховище.
Стосовно вимог апеляційної скарги щодо звільнення обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням судова колегія виходить з положень ст. ст. 50, 65 КК України, які судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання були дотримані.
Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Отже, ці дані підлягають обов`язковому врахуванню.

Крім того, під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень ст.ст. 66, 67 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Також суд, призначаючи ОСОБА_7 покарання, врахував відсутність обставин, які обтяжують покарання, ступень тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який характеризується посередньо, офіційно непрацевлаштований, раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, позицію потерпілої про відсутність претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого.
З урахуванням сукупності всіх наведених вище обставин, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про можливість виправлення ОСОБА_7 лише в умовах ізоляції від суспільства.
Колегія суддів не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_7 положень ст. 75 КК України.
Наявність обставин щодо незнятих та непогашених судимостей у сукупності із скоєним епізодом злочинної діяльності, що на думку судової колегії, засвідчує системний характер протиправної поведінкиОСОБА_7 , а також беручи до уваги вище наведені відомості відносно особистості останнього, який суспільно-корисною працею не займається, відбував покарання реально, але відповідних висновків для себе не зробив, давали суду підстави для призначення покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства.
Стосовно обставин, на які посилається обвинувачений, зокрема наявність постійного місця проживання та стійких соціальних зв`язків, як на підстави для звільнення його від призначеного покарання з випробуванням, то вони вже фактично були належним чином враховані судом першої інстанції під час призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч. 3 ст. 185 КК України.

Виключних підстав для звільнення обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням, судовою колегією не вбачається.
З урахуванням сукупності наведених обставин, колегія суддів вважає, що призначенеОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, є домірним скоєному.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що місцевим судом покарання призначене з дотриманням вимог вищевказаних норм закону і відповідає засадам кримінального судочинства та меті призначення покарання.
Підстав вважати покарання явно несправедливим через його суворість, про що зазначається в апеляційній скарзі, не вбачається, наслідком чого є відмова у задоволенні апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 11 грудня 2017 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.3 ст. 185КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4