Провадження № 1-кс/761/9402/2018
У Х В А Л А
Іменем України

22 червня 2018 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:
слідчого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваної ОСОБА_4 , подане в рамках кримінального провадження №0009778 за ч.2, ч.4 ст.191 КК України про тимчасовий доступ до документів, що перебувають у володінні Національної дитячої спеціалізованої лікарні « ІНФОРМАЦІЯ_1 » МОЗ України, -

ВСТАНОВИВ:
До Шевченківського районного суду м.Києва 12.04.2018 року надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваної ОСОБА_4 , подане в рамках кримінального провадження №0009778 за ч.2, ч.4 ст.191 КК України про тимчасовий доступ до документів, що перебувають у володінні Національної дитячої спеціалізованої лікарні « ІНФОРМАЦІЯ_1 » МОЗ України, а саме до оригіналів списків хворих осіб, які з січня 2012 року по грудень 2015 року перебували на лікуванні у відділенні інтенсивної терапії з можливістю виготовлення копій вказаних документів.

Своє клопотання захисник мотивує тим, що з метою ефективного захисту інтересів підозрюваної ОСОБА_4 необхідно отримати запитувану інформацію шляхом проведення тимчасового доступу до документів, оскільки на звернення адвоката вказану інформацію надано не було.

Вивчивши матеріали клопотання та додані до нього матеріали, вважаю, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що у кримінальному провадженні №0009778 за ознаками вчинення кримінального правопорушення за ч.2, ч.4 ст.191 КК України підозрюваній ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні вказаних правопорушень за наведених у клопотанні та повідомленні про підозру від 19.03.2018 року обставин, а саме за період з 01.01.2012 року по 18.06.2015 року привласненням медичних препаратів на суму понад 65 239,12 грн.

Будучи стороною захисту, адвокат звернувся із вказаним клопотанням до суду, де виклав обставини як такі, що підлягають доведенню та мають важливе значення спростування зібраних досудовим слідством даним про обґрунтованість підозри у цьому провадженні щодо ОСОБА_2

Відповідно до п. 19 ст.3 КПК України, сторони кримінального провадження - з боку обвинувачення: слідчий, керівник органу досудового розслідування, прокурор, а також потерпілий, його представник та законний представник у випадках, установлених цим Кодексом; з боку захисту: підозрюваний, обвинувачений (підсудний), засуджений, виправданий, особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, їхні захисники та законні представники.

Крім того, у відповідності до положень ч. 2 ст. 93 КПК України, сторона захисту, потерпілий здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів, перевірок; ініціювання проведення слідчий (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Системний аналіз положень ч. 1 ст. 86, частин 2 та 3 ст. 93 КПК України, ч. 1 ст 160 КПК України, вказує на те, що застосування стороною кримінального провадження такого способу збирання доказів як вилучення речей чи документів (ч. 7 ст. 163 КПК України) під час отримання доступу до речей і документів може здійснюватися у випадках, якщо: 1) особа, у володінні якої знаходяться речі або документи, не бажає добровільно передати їх стороні кримінального провадження або є підстави вважати, що вона не здійснить таку передачу добровільно після отримання відповідного запиту чи намагатиметься змінити або знищити відповідні речі або документи; 2) речі та документи згідно зі ст. 162 КПК України містять охоронювану законом таємницю і таке вилучення необхідне для досягнення мети застосування цього заходу забезпечення. В інших випадках сторона кримінального провадження може витребувати та отримати речі або документи за умови їх добровільного надання володільцем без застосування процедури, передбаченої главою 15 КПК України.

У відповідності до положень ст.163 КПК України, слідчий суддя, постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження доведе, що певні речі та документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи, а також можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Згідно з ч. 4 ст. 132 КПК України для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний врахувати можливість без застосовуваного заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

У цьому контексті потрібно враховувати, що речі і документи могли би бути отримані шляхом проведення слідчих дій, тобто без застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 223 КПК України саме слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Подане до суду клопотання не відповідає вимогам, регламентованим, зокрема, п.7 ч.2 ст.160 КПК України, а саме: у клопотанні не зазначено щодо можливості використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах та неможливості іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Крім того, в порушення вимог п.5 ч.2 ст.160 КПК України у клопотанні належними чином не обґрунтовано яке ж значення запропонована до вилучення інформація (список хворих осіб за період з 2012-2015 року) становить для встановлення обставин у кримінальному провадженні та не викладено неможливість використання як доказів відомостей, що містяться в цій інформації з інших джерел або іншими способами їх довести.

У відповідності до ч.5 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Згідно ч.6 ст.163 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

У відповідності до ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

За п. 15 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, відповідно до положень ст. 132 КПК України, якщо слідчий, прокурор не доведе,зокрема,що потреби досудового розслідування виправдають такий ступінь втручання в права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Таким чином слідчий суддя зобов`язаний перевіряти наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, врахувати докази на підтвердження обставин, викладених у клопотанні, які мають бути надані ініціатором клопотання.
Клопотання не містить даних про те, що іншими засобами встановити зазначені обставини неможливо, а такий ступінь втручання у права і свободи широкого кола осіб не виправдовується потребою досудового розслідування, оскільки може мати наслідком порушення вимог Закону України «Про захист персональних даних» та розголошення таємниці лікування неосяжного кола фізичних осіб.

За таких обставин, слідчий суддя прийшов до висновку, що у задоволенні клопотання захисника необхідно відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 162-164 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваної ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0009778 за ознаками вчинення кримінального правопорушення за ч.2, ч.4 ст.191 КК України про тимчасовий доступ до документів, що перебувають у володінні Національної дитячої спеціалізованої лікарні « ІНФОРМАЦІЯ_1 » МОЗ України, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: