Справа № 1-4/11
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 червня 2018 року м. Тульчин

Тульчинський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчин кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Мазурівка Тульчинського району Вінницької області, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, не військовозобов`язаного, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за участю: прокурора ОСОБА_4 , підсудного ОСОБА_3 , захисника - ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:
Близько 20:00 год. 25.11.2005 ОСОБА_3 по вул. Леніна, в м. Тульчині Вінницької області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи мету на відкрите заволодіння чужим майном, а саме дублянкою, в яку був одягнутий ОСОБА_6 , наздогнав останнього біля парку «Пам`яті» і, застосувавши насильство, що це є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, наніс йому рукою удар в область обличчя, від чого ОСОБА_6 впав на землю, а ОСОБА_7 повторно, відкрито викрав у ОСОБА_6 дублянку вартістю 450 грн. та гроші в сумі 12 грн., чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на суму 462 грн.
Після цього, ОСОБА_3 викрадені гроші розтратив у кафе, а дублянку заніс до себе додому, розпорядившись, таким чином, викраденим на власний розсуд.
Підсудний ОСОБА_3 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, визнав повністю та надав показання, що він вже не пам`ятає як саме все відбувалось, оскільки пройшло дуже багато часу, однак обставини викладені в обвинувальному висновку повністю відповідають дійсності. В скоєному щиро кається.
Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, у якій вказав, що матеріальних чи інших претензій до підсудного ОСОБА_3 не має, покарання просить призначити на погляд суду.
У відповідності до вимог ст. 299 КПК України (в редакції 1960 року), приймаючи до уваги позицію учасників судового розгляду, суд визначив обсяг дослідження доказів допитом підсудного, характеризуючих його особу матеріалів справи.
Дослідивши зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що вина підсудного ОСОБА_3 , а саме: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, у судовому засіданні доведена у повному обсязі і його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 186 КК України.
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 , суд враховує суспільну небезпеку скоєного ним злочину, а також особу підсудного, який щиро розкаявся у скоєному, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Обставинами, які відповідно ст. 66 КК України, пом`якшують покарання підсудного, суд визнає його щире каяття, добровільне відшкодування заподіяної шкоди.
Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання підсудного, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
За таких обставин, з метою попередження вчинення підсудним нових злочинів, його виправлення, суд приходить до висновку про необхідність призначення йому покарання у межах санкції визначеної ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі.
Відповідно до матеріалів клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку іноземної держави у відповідність із законодавством України, судом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений вироком Талдомського районного суду Московської області від 26.06.2008, з урахуванням постанови Октябрського районного суду м. Пензи від 21.06.2011, до покарання у виді 10 років позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 111 КК Російської Федерації (умисне заподіяння тяжкої шкоди здоров`ю, небезпечної для життя людини, що спричинило з необережності смерть потерпілого) (а.с. 5-15).
Відповідно до розпорядження Талдомського районного суду Московської області від 10.09.2008, вищевказаний вирок, який вступив в законну силу 28.08.2008, та постанова Октябрського районного суду м. Пензи від 21.06.2011, яка вступила в законну силу 19.07.2011, приведені до виконання (а.с. 13-14).
Згідно довідки ФКС по виконанню покарань по Пензенській області Російської Федерації початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_3 обраховано з 01.01.2008, кінець 31.03.2018 (а.с. 19).
Відповідно до довідки Кинашівської сільської ради Тульчинського району ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 24).
Згідно ухвали Тульчинського районного суду Вінницької області від 19.06.2017, яка набрала законної сили 27.06.2017, вищевказані вирок Талдомського районного суду Московської області від 26.06.2008, з урахуванням постанови Октябрського районного суду м. Пензи від 21.06.2011, приведені у відповідність до законодавства України з визначенням кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 121 КК України та призначенням йому покарання у виді 10 років позбавлення волі (а.с.33-34).
Таким чином, приймаючи до уваги, що інкримінований злочин ОСОБА_3 вчинено до постановлення вказаної вище ухвали Тульчинського районного суду Вінницької області від 19.06.2017, остаточне покарання йому слід призначити відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. Таким чином, остаточне покарання ОСОБА_3 слід визначити у виді позбавлення волі строком 10 років.
Судом, також, встановлено, що ОСОБА_3 засуджений вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 29.05.2003 за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі постанови Старогородського районного суду м. Вінниці від 09.09.2005 умовно-достроково звільнений від відбуття покарання з невідбутим строком покарання 8 місяців 7 днів позбавлення волі, і вчинив інкримінуємий йому злочин в період умовно-дострокового звільнення. Таким чином, відповідно до норм ч. 1 ст. 71, ч. 4 ст. 81, КК України, остаточне покарання ОСОБА_3 слід призначити, шляхом часткового приєднання до покарання по даного вироку невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Судом, також, враховується, що відповідно до довідки № 026434 від 30.03.2018 установи виконання покарань Російської Федерації ОСОБА_3 відбув покарання в місцях позбавлення волі, призначене вироком Талдомського районного суду Московської області від 26.06.2008, строком 10 років.
Таким чином, в загальний строк призначеного ОСОБА_3 покарання, слід зарахувати термін відбутого ним покарання по вироку Талдомського районного суду Московської області від 26.06.2008, який ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 19.06.2017, приведений у відповідність до законодавства України.
Крім того, на підставі ст. 72 КК України, у строк відбування покарання ОСОБА_3 слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення з моменту затримання - з 17.04.2018, із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу суд вважає залишити без змін у виді тримання під вартою.
Цивільний позов у справі не заявлено, судові витрати відсутні.
Питання речових доказів підлягає вирішенню у порядку ст. 81 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 66, 67, 70-72, ч. 2 ст. 186 КК України, ст. 323, 324, 342 КПК України (в редакції 1960 року), суд, -

УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
З урахуванням ухвали Тульчинського районного суду Вінницької області від 19.06.2017, якою приведено у відповідність із законодавством України вирок Талдомського районного суду Московської області від 26.06.2008, з урахуванням постанови Октябрського районного суду м. Пензи від 21.06.2011, якими ОСОБА_3 засуджено до покарання у виді 10 років позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 111 КК Російської Федерації, а саме: визначено кваліфікацію дій за ч. 2 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді 10 років позбавлення волі, відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_3 призначити у виді 10 (десяти) років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 71, ч. 4 ст. 81 КК України, з урахуванням вироку Тульчинського районного суду Вінницької області від 29.05.2003, яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі постанови Старогородського районного суду м. Вінниці від 09.09.2005, якою умовно-достроково звільнено від відбуття покарання з невідбутим строком 8 місяців 7 днів, остаточне покарання ОСОБА_3 призначити за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, у виді 10 (десяти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.
Зарахувати в загальний строк призначеного ОСОБА_3 покарання, термін відбутого ним покарання у виді 10 років позбавлення волі, по вироку Талдомського районного суду Московської області від 26.06.2008, який ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 19.06.2017, приведений у відповідність до законодавства України, з визначенням кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 121 КК України та призначенням йому покарання у виді 10 років позбавлення волі.
На підставі ст. 72 КК України, у строк відбування покарання ОСОБА_3 зарахувати строк попереднього ув`язнення з моменту затримання - з 17.04.2018 до вступу вироку у законну силу, із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту затримання - з 17.04.2018.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку у законну силу залишити без змін у виді тримання під вартою.
Речові докази: дублянку, передану на зберігання власнику - ОСОБА_6 залишити останньому за належністю.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом 15 днів з моменту його проголошення.

Суддя Тульчинського районного суду
Вінницької області ОСОБА_1