УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області
Справа №286/300/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.498 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
31 липня 2018 року. Апеляційний суд Житомирської області в складі суддів: ОСОБА_2 - головуючого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участі: прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , секретаря судового засідання ОСОБА_7 , -
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу за апеляційною скаргою прокурора Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Овруцького районного суду Житомирської області від 14.02.2018 щодо неповнолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -
Цією ухвалою вирішено задовольнити клопотання прокурора про застосування до неповнолітнього ОСОБА_9 примусових заходів виховного характеру. На підставі ст. 105 КК України та в порядку ст. 497 КПК України вирішено звільнити неповнолітнього ОСОБА_9 від покарання за вчинення 17.10.2017 в с. Словечно Овруцького району Житомирської області злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України (таємного викрадення чужого майна, належного неповнолітній ОСОБА_10 грошових коштів в сумі 300 грн.) із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру застереження та обмеження дозвілля у нічний час строком на 1 рік. Роз`яснено неповнолітньому ОСОБА_9 про завдання його злочинними діями шкоди правам та інтересам потерпілої ОСОБА_10 та оголошено йому осуд за його дії. Вирішено обмежити перебування ОСОБА_9 поза домівкою за адресою: АДРЕСА_1 з 22 години до 07 години наступної доби. Заборонено останньому відвідувати парки, кафе, розважальні заклади після 22-ої години.
Ухвалою того ж суду першої інстанції від 16.02.2018 вирішено виправити описки у вищевказаній ухвалі від 14.02.2018, - замінено вказівку про застосування ст. 497 КПК України вказівкою про застосування ст. 498 КПК України та ч. 2 ст. 97 КК України, другий абзац резолютивної частини ухвали вирішено викласти в такій редакції: «На підставі ч. 2 ст. 105 КК України застосувати до неповнолітнього ОСОБА_9 примусові заходи виховного характеру, а саме: застереження та обмеження дозвілля у нічний час строком на 1 рік».
В апеляційній скарзі прокурор Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, просить змінити ухвалу Овруцького районного суду Житомирської області від 14.02.2018 у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, - виключити з мотивувальної частини ухвали вказівку про вчинення малолітнім ОСОБА_9 злочину, вказавши про вчинення останнім суспільно небезпечного діяння; виключити з мотивувальної частини ухвали посилання суду про те, що ОСОБА_9 може бути звільнений судом від покарання; змінити посилання в мотивувальній частині ухвали на ч. 1 ст. 105 КК України та ст. 497 КПК України посиланнями на ч. 2 ст. 97 КК України та ст. 498 КПК України.
Посилається на неправильне застосування судом першої інстанції положень статей 22, 105 КК України та ст. 497 КПК України.
Заслухавши міркування прокурора та захисника ОСОБА_6 в підтримання апеляційної скарги, перевіривши справу, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 КК України, злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння, вчинене суб`єктом злочину.
Згідно ч. 1 ст. 22 КК України кримінальній відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, підлягають особи, яким до вчинення злочину виповнилося чотирнадцять років.
Частиною 2 ст. 97 КК України та ст. 498 КПК України передбачено можливість звільнення судом від кримінальної відповідальності із застосування заходів виховного характеру, передбачених ч. 2 ст. 105 КК України, до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України.
Статтею 105 КК України та ст. 497 КПК України передбачено можливість звільнення судом від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру неповнолітнього, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості.
На момент вчинення вищевказаного суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки ч. 1 ст. 185 КК України, малолітньому ОСОБА_9 виповнилось 11 років, а тому він не є суб`єктом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
За таких обставин суд першої інстанції допустив неправильне застосування кримінального закону ст. 105 КК України та ст. 497 КПК України, незаконно та необґрунтовано вказав в ухвалі від 14.02.2018 про вчинення малолітнім ОСОБА_9 злочину, про звільнення його від покарання за злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України.
Ухвалою від 16.02.2018 про виправлення описок, що не оскаржується в апеляційному порядку, місцевий суд лише частково виправив вищевказані порушення, оскільки у мотивувальній та резолютивній частині ухвали від 14.02.2018 залишилися незаконні вказівки про вчинення ОСОБА_9 злочину та необхідність застосування до нього ст. 105 КК України та ст. 497 КПК України.
Тому доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими та ухвала суду першої інстанції, що оскаржується в апеляційному порядку, підлягає відповідній зміні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу прокурора Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу Овруцького районного суду Житомирської області від 14.02.2018 та від 16.02.2018 щодо неповнолітнього ОСОБА_9 змінити.
Виключити з цієї ухвали вказівки про вчинення малолітнім ОСОБА_9 злочину, про звільнення його від покарання за злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, та посилання на ст. 105 КК України та ст. 497 КПК України.
Вважати, що неповнолітнього ОСОБА_9 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ч. 2 ст. 97 КК України в порядку ст. 498 КПК України як особу, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
В решті вказану ухвалу місцевого суду залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення безпосередньо до Кримінального касаційного суду Верховного Суду.

Судді: