Апеляційний суд Рівненської області
_____________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
06 червня 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

Суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

Секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 та захисника-адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 14 березня 2018 року за участю прокурора ОСОБА_7 , засудженого ОСОБА_5 , захисника-адвоката ОСОБА_6 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 14 березня 2018 року захиснику-адвокату ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Рівне, громадянину України, із загальною середньою освітою, не одруженому, не працюючому, раніше неодноразово судимому, засудженому вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 26.06.2017 року за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до остаточного покарання - 4 роки 6 місяців і 10 днів відмовлено в задоволенні заяви про застосування щодо засудженого положень Закону України Про амністію у 2016 році.

Відмовляючи в задоволенні заяв, місцевий суд покликався на відсутність законних підстав для звільнення засудженого ОСОБА_5 від покарання, відповідно до положень Закону України Про амністію у 2016 році, оскільки останній в період іспитового строку, визначеного судом, вчинив умисний тяжкий злочин.

У поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_5 , покликаючись на незаконність прийнятого процесуального рішення, доводить, що скоїв злочин у неповнолітньому віці, має незадовільний стан здоров`я, як і його мати, яка потребує постійного догляду, у зв`язку з чим відсутні підстави для відмови в застосуванні щодо нього акту амністії. Просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нову, якою задовольнити його заяву про застосування Закону України Про амністію у 2016 році, звільнивши від відбування покарання.

Захисник-адвокат ОСОБА_6 , покликаючись на порушення судом норм матеріального права та відсутність, на його думку, підстав, які б перешкоджали звільненню ОСОБА_5 від відбування покарання на підставі Закону України Про амністію у 2016 році, просить скасувати ухвалу і застосувати відносно ОСОБА_5 положення п. а ст.1 та ст. 4 Закону України Про амністію у 2016 році.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апелянтів ОСОБА_5 та адвоката ОСОБА_6 на підтримання апеляційних скарг, доводи прокурора щодо залишення ухвали без змін та безпідставності клопотань про застосування акту амністії, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши викладене в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги засудженого ОСОБА_5 та захисника-адвоката ОСОБА_6 не підлягають задоволенню.

Як вбачається із клопотань, поданих захисником - адвокатом ОСОБА_6 та засудженим ОСОБА_5 до суду першої інстанції, підставою для застосування положень Закону України Про амністію у 2016 році щодо ОСОБА_5 є вчинення ним злочину в неповнолітньому віці та відбуття половини строку покарання.

Законом України "Про амністію у 2016 році" передбачено вичерпний перелік підстав для звільнення осіб від відбування покарання, в тому числі, і тих, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, а також вичерпний перелік осіб, до яких амністія не застосовується.

Зокрема, пунктом а ст. 1 та статтею 4 ЗУ "Про амністію у 2016 році" передбачено звільнення від покарання у виді позбавлення волі неповнолітніх на момент вчинення умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким, осіб та осіб, зазначених у статті 1 цього Закону, засуджених за умисні злочини, за які законом передбачено покарання не більше 10 років позбавлення волі, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку покарання.

З матеріалів кримінального провадження слідує, що ОСОБА_5 дійсно вчинив грабіж майна потерпілого ОСОБА_8 у неповнолітньому віці, однак злочин, за який він засуджений вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 26 червня 2017 року, відповідно до положень ст. 12 КК України, є умисним тяжким злочином.

Відповідно до положень п.в ст. 9 Закону України Про амністію у 2016 році, амністія не застосовується до осіб, які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Як вбачається з матеріалів провадження ( т.2 а. с. 41-43, 46), ОСОБА_5 , який раніше неодноразово судимий, звільнявся судом від відбування покарання з випробуванням, однак, до закінчення визначеного судом іспитового строку, знову повторно скоїв умисний тяжкий злочин грабіж, за вчинення якого відбуває покарання, що при апеляційному розгляді знайшло своє підтвердження, як з боку засудженого ОСОБА_5 , так і з боку його захисника - адвоката ОСОБА_6 .

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно, виходячи з вимог закону, відмовив у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 щодо застосування до засудженого положень Закону України Про амністію у 2016 році, належним чином вмотивувавши прийняте рішення, підстав для скасування якого не вбачається.

Керуючись ст. ст. 404-405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 14 березня 2018 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційні скарги ОСОБА_5 та захисника-адвоката ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду засудженим протягом трьох місяців з дня вручення йому копії судового рішення, а іншими учасниками судового провадження - в цей же строк з дня його проголошення.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3