Справа № 371/1534/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/842/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 30.07.2018
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді: - ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Миронівського районного суду Київської області від 31 травня 2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Богуслав Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не працюючого, маючого середню загальну світу, не одруженого, раніше судимого, а саме: 10 липня 2017 року Богуславським районним судом Київської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, з урахуванням ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання призначеного за цим вироком, та покарання, призначеного за вироком Богуславського районного суду Київської області від 10 липня 2017 року, визначено остаточне покарання ОСОБА_7 за сукупністю злочинів у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 та ст. 72 КПК України зараховано до покарання за цим вироком, частково відбуте ОСОБА_7 покарання за вироком Богуславського районного суду Київської області від 10 липня 2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день тримання під вартою, визначено початок строку відбування покарання за цим вироком - 6 липня 2017 року.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком суду, ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин. Так, 4 липня 2017 року у вечірню пору доби, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 , перебуваючи на подвір`ї поблизу багатоповерхового будинку, що за адресою: АДРЕСА_2 , побачив легковий автомобіль марки «ВАЗ» модель «2101» зеленого кольору, номерний знак « НОМЕР_1 », що належить ОСОБА_9 , і в цей час у нього виник умисел на крадіжку будь-яких речей із вказаного транспортного засобу.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , підійшов до автомобіля марки «ВАЗ» модель «2101» зеленого кольору, державний знак « НОМЕР_1 », шляхом підбору ключа відкрив передні пасажирські дверцята та проник в салон вказаного транспортного засобу. Перебуваючи в салоні вказаного транспортного засобу, пересвідчившись, що його дії залишаються непоміченими з боку власника ОСОБА_9 та сторонніх осіб, ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, вчинив крадіжку автомагнітоли марки «Pioneer» модель «SP-1241» вартістю 290 гривень 70 копійок та чоловічу сумку чорного кольору марки «Gold Coral» вартістю 323 гривні 87 копійок, в середині якої знаходилися кард-рідер «Kingston Micro SD Reader» та карта пам`яті «Team Micro SD HC 16GB» вартістю 223 гривні 52 копійки, після чого з вказаними речами залишив місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, своїми повторними, умисними, протиправними, винними діями обвинувачений ОСОБА_7 , 04 липня 2017 року викрав автомагнітолу марки «Pioneer» модель «SP-1241» та чоловічу сумку чорного кольору марки «Gold Coral», в середині якої знаходилися кард-рідер «Kingston Micro SD Reader» та карта пам`яті «Team Micro SD HC 16GB», належні потерпілому ОСОБА_9 (згідно з висновками судових товарознавчих експертиз № 17/3-41 від 16 серпня 2017 року та № 17/3-61 від 09 листопада 2017 року) спричинивши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 838 гривень 09 копійок.

Цього ж дня, у вечірню пору доби, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 перебуваючи на подвір`ї поблизу багатоповерхового будинку, що за адресою: АДРЕСА_3 , побачив легковий автомобіль марки «ВАЗ» модель «2107» червоного кольору, номерний знак « НОМЕР_2 », що належить ОСОБА_10 і в цей час у нього виник умисел на крадіжку будь-яких речей із вказаного транспортного засобу.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , підійшов до автомобіля марки «ВАЗ», модель «2107», червоного кольору, номерний знак « НОМЕР_2 », відкрив незамкнені на запираючий пристрій передні пасажирські дверцята та проник в салон вказаного транспортного засобу. Перебуваючи в салоні вказаного транспортного засобу, пересвідчившись, що його дії залишаються непоміченими з боку власника ОСОБА_10 та сторонніх осіб, ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, вчинив крадіжку мобільного телефону марки «Samsung» модель «GT-E 2121B» червоно-чорного кольору вартістю 255 гривень 00 копійок, автомобільної магнітоли марки «LG» модель «LAC-UA285R25» вартістю 500 гривень 00 копійок, двох автомобільних динаміків марки «Pioneer» модель «TS-A6992R» вартістю 490 гривень 80 копійок, автомобільного підсилювача звуку марки «JVC» модель «KS-AX3204KQ» вартістю 1 684 гривні 67 копійок та сабвуфера марки «Kicx» модель «ICQ250BA» вартістю 2 000 гривень 00 копійок, після чого з вказаними речами залишив місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, своїми повторними, умисними, протиправними, винними діями обвинувачений ОСОБА_7 , 04 липня 2017 року викрав мобільний телефон марки «Samsung» модель «GT-E 2121B», автомобільну магнітолу марки «LG» модель «LAC-UA285R25», два автомобільні динаміки марки «Pioneer» модель «TS-A6992R», автомобільний підсилювач звуку марки «JVC» модель «KS-AX3204KQ» та сабвуфер марки «Kicx» модель «ICQ250BA», належні потерпілому ОСОБА_10 (згідно з висновками судових товарознавчих експертиз № 17/3-41 від 16 серпня 2017 року та № 17/3-61 від 09 листопада 2017 року) спричинивши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 4930 гривень 47 копійок.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи кваліфікацію кримінального правопорушення та доведеність своєї вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, не погоджується з вироком суду в частині призначеного покарання, просить вирок суду скасувати та призначити менш суворе покарання з застосуванням ст. 69 КК України.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вирок суду є незаконним. Зазначає, що судом першої інстанції не враховано того, що свою вину він визнав повністю, слідчим діям та суду не перешкоджав, частково відшкодував збитки потерпілим.

Заслухавши доповідь судді, думки обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються доказами, які судом всебічно, повно та об`єктивно досліджені і є обґрунтованими. Дії обвинуваченого вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, що не оспорюється в апеляційній скарзі, тому судова колегія визнає ці висновки правильними.

Судовий розгляд даного кримінального провадження проводився в суді першої інстанції в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому висновки суду щодо фактичних обставин справи, які не оспорювались сторонами провадження і стосовно яких докази судом не досліджувались, апеляційним судом не перевіряються.

Посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого про призначення йому занадто суворого покарання та призначення йому покарання з застосуванням ст. 69 КК України, є необґрунтованими, виходячи з наступного.

З вироку суду вбачається, що при призначенні ОСОБА_7 покарання суд врахував конкретні обставини справи та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який вину у вчиненому визнав повністю, раніше судимий, не працевлаштований, за місцем проживання характеризується негативно. На обліку лікаря психіатра перебуває з 2006 року, у лікаря нарколога не перебуває. Судом також враховано обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. №7 (Із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму Верховного Суду України № 18 від 10 грудня 2004 р., № 8 від 12 червня 2009 р. та № 11 від 6 листопада 2009 р.) призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 судом першої інстанції покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для його виправлення, а також запобіганню вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Правомірним і достатньо обґрунтованим є і застосування судом ст. 70 КК України, а саме: визначення остаточного покарання ОСОБА_7 за сукупністю злочинів у виді 5 років позбавлення волі.

Істотних порушень норм кримінально-процесуального законодавства України, які б могли бути підставою для скасування чи зміни вироку, судом не допущено.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення, а вирок суду без зміни.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Миронівського районного суду Київської області від 31 травня 2018 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Суддя: Суддя: