Справа № 215/2458/17
УХВАЛА
05 липня 2018 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

у складі:головуючого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

потерпілої - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0000075 про обвинувачення ОСОБА_7 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Тернівського районного суду м. Кривого Рогу перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні зґвалтування.

В судовому засіданні прокурором подано письмове клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого, через необхідність завершення судового розгляду, актуальність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, враховуючи негативні характеризуючі данні щодо обвинуваченого, відсутність міцних соціальних звязків, джерел доходу і перебування в розшуку під час застосування відносно нього домашнього арешту.

Обвинувачений заперечував щодо клопотання, так як на потерпілу і свідків по справі не впливав, до затримання мав неофіційну роботу.

Захисник також заперечував щодо клопотання прокурора через відсутність визначених законом ризиків.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд прийшов до таких висновків.

Згідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, вирішуючи питання продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом враховано, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Обставини, на які посилався суд при обранні обвинуваченому запобіжного заходу не змінилися і є актуальними, тому суд вважає що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості проти статевої свободи людини, поєднаного з застосування фізичного насильства, за який передбачено покарання до 5 років позбавлення волі, офіційних джерел доходу і міцних соціальних зв`язків не має, неодноразово ухилявся від суду та був оголошений в розшук під час дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту, що в своїй сукупності свідчить про існування ризиків ухилитися від явки до суду, вливати на свідків і перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
З урахуванням вищевикладеного, необхідності завершення судового розгляду кримінального провадження, в т.ч. допиту свідків і дослідження письмових доказів, та зважаючи на значний суспільний інтерес даної категорії справи, який з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, що відповідає правовим позиціям Європейського суду з прав людини, суд вважає необхідним продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів.

Керуючись ст. ст. 177, 181, 194, 331 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Продовжити строк застосованого обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Кривий Ріг, запобіжного заходу у виді тримання під вартою на шістдесят днів до 04 вересня 2018 року включно.
Ухвала апеляційному оскарження не підлягає.

СУДДЯ: