АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/858/18 Справа № 191/1990/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000946 від 29 травня 2017 року, за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_10 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2018 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроджениці м.Синельникове Дніпропетровської області, громадянки України, непрацюючої, не одруженої, маючої на утриманні малолітню доньку ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою:

АДРЕСА_1 ; проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.2 ст.190 КК України, -

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уроджениці с.Хорошеве Синельниківського району Дніпропетровської області, громадянки України, непрацюючої, не одруженої, маючої на утриманні малолітнього сина ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ; проживаючої за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358, ч.2 ст.190, ч.1 ст.383 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2018 року ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.2 ст.190 КК України та призначено їй покарання: за ч.3 ст.358 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі; за ч.4 ст.358 КК України у вигляді 1 року обмеження волі; за ч.2 ст.190 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 2 років позбавлення волі.

ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного основного покарання на підставі п.в ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.358, ч.2 ст.190, ч.1 ст.383 КК України та призначено їй покарання: за ч.3 ст.358 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі; за ч.2 ст.190 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі; за ч.1 ст.383 КК України у вигляді 1 року 5 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 2 років позбавлення волі.

ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного основного покарання на підставі п.в ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Стягнуто з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 солідарно на користь держави витрати на залучення експертів для проведення судово-почеркознавчої експертизи в сумі 4 164 грн.16 коп.

Вирішено долю речових доказів.

Вирок відносно ОСОБА_8 не оскаржується.

ОСОБА_13 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.2 ст.190 КК України, за наступних обставин.

Приблизно 28 листопада 2016 року, ОСОБА_7 перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 вступила в попередню змову з раніше знайомими ОСОБА_8 та невстановленою слідством особою (відносно якої внесено відомості до ЄРДР за №0001088), направлену на підроблення офіційного документа, а саме паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 виданий 29.08.2002р. Самарським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_8 з метою подальшого отримання кредиту в банківській установі.
В цей же день, приблизно 28.11.2016р., ОСОБА_8 , надала ОСОБА_14 свій паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 виданий 29.08.2002р. Самарським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області на її ім`я. Після чого ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, вказаний паспорт та свої дві фотокартки передала невстановленій слідством особі для подальшого підроблення, а саме вклеювання фотокарток ОСОБА_7 на першу, третю сторінки та зміни адреси реєстрації у паспорті, для отримання грошового кредиту в банківській установі.
В період часу приблизно з 28 листопада місяця 2016 року по 12.12.2016 року, в не встановленому слідством місці, не встановлена слідством особа вклеїла на першу, третю сторінки фотокартки ОСОБА_7 , замість фотокарток ОСОБА_8 та змінила місце реєстрації на сторінці дванадцять з адреси АДРЕСА_3 на АДРЕСА_5 , у паспорті громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 29.08.2002р. Самарським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області на ім'я ОСОБА_8 .

В подальшому 12.12.2016р. в денний час доби, перебуваючи на площі Вокзальна у м.Дніпро, не встановлена слідством особа передала ОСОБА_7 підроблений паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 виданий 29.08.2002р. Самарським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_8 з вклеєними на першій та третій сторінках фотокартками ОСОБА_7 та зміненим місцем реєстрації, для реалізації злочинного умислу, а саме отримання кредитного боргу в банківській установі.
12.12.2016 року, ОСОБА_7 в денний час доби, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, маючи злочинний умисел, направлений на використання завідомо підробленого документа, маючи при собі раніше підроблений паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_8 , виданий 29.08.2002 року Самарським РВ ДМУ МВС України в Дніпропетровській області в якому на першій та третій сторінках були вклеєні її фотокартки, та змінене місце реєстрації, з метою отримання кредитного боргу, та незаконного збагачення прибула до Дніпропетровського відділення №3 ПАТ «Ідея Банку», розташованого за адресою м.Дніпро, проспект Пушкіна, 19.
Цього ж дня 12.12.2016р. в невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_7 реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи при цьому корисливі цілі, перебуваючи у Дніпропетровському відділенні №3 ПАТ «Ідея Банку» надала співробітнику банку ОСОБА_15 завідомо підроблений паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_8 , виданий 29.08.2002 року Самарським РВ ДМУ МВС України в Дніпропетровській області в якому на першій та третій сторінках були вклеєні її фотокартки та змінене місце реєстрації з адреси АДРЕСА_3 на АДРЕСА_5 , для посвідчення особи, на яку оформлювався кредитний договір. В подальшому співробітником банку ОСОБА_15 було оформлено кредитний договір №Z71.180.73014 від 12.12.2016 року, на підставі якого в цей же день (12.12.2016р.) о 14-36 годин в касі Дніпропетровського відділення № 3 ПАТ «Ідея Банку» ОСОБА_7 отримала грошові кошти в сумі 17 500 грн.
Приблизно 28 листопада 2016 року, ОСОБА_7 перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , вступила в попередню змову з раніше знайомими ОСОБА_8 та не встановленою слідством особою, направлену на заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме грошовими коштами банківської установи.
В цей же день, приблизно 28.11.2016р., ОСОБА_8 , надала ОСОБА_7 свій паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 виданий 29.08.2002р. Самарським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області на її ім`я. Після чого ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, присліджуючи при цьому ціль незаконного збагачення, вказаний паспорт та свої дві фотокартки передала невстановленій слідством особі для подальшого підроблення, а саме вклеювання фотокарток ОСОБА_7 на першу, третю сторінки та зміни адреси реєстрації у паспорті, для отримання грошового кредиту в банківській установі.
В період часу приблизно з 28 листопада 2016 року по 12.12.2016 року, в не встановленому слідством місці, не встановлена слідством особа вклеїла на першу, третю сторінки фотокартки ОСОБА_7 , замість фотокарток ОСОБА_8 та змінила місце реєстрації на сторінці дванадцять з адреси АДРЕСА_3 , на АДРЕСА_5 , у паспорті громадянина України серії НОМЕР_1 виданого 29.08.2002р. Самарським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_8 .
В подальшому 12.12.2016р., в денний час доби, перебуваючи на площі Вокзальна, в м. Дніпро, не встановлена слідством особа передала ОСОБА_7 підроблений паспорт
громадянина України серії НОМЕР_1 виданий 29.08.2002р. Самарським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_8 з вклеєними на першій та третій сторінках фотокартками ОСОБА_7 та зміненим місцем реєстрації, для реалізації злочинного умислу, а саме отримання кредитного боргу в банківській установі.
Цього ж дня 12.12.2016р. ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на отримання грошового кредиту в банківській установі, перебуваючи у Дніпропетровському відділенні №3 ПАТ «Ідея Банку», розташованому за адресою: м.Дніпро, проспект Пушкіна, 19, надала співробітнику банку ОСОБА_15 завідомо підроблений паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_8 , виданий 29.08.2002 року Самарським РВ ДМУ МВС України в Дніпропетровській області, в якому на першій та третій сторінках були вклеєні її фотокартки, та змінене місце реєстрації, для посвідчення особи, на яку оформлювався кредитний договір. В подальшому співробітником банку ОСОБА_15 було оформлено кредитний договір № Z71.180.73014 від 12.12.2016 року, на підставі якого в цей же день (12.12.2016р.) о 14-36 годин в касі Дніпропетровського відділення №3 ПАТ «Ідея Банку» ОСОБА_7 , шляхом обману, отримала грошові кошти в сумі 17 500 грн.

В апеляційній скарзі прокурор, не заперечуючи доведеність вини обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у скоєнні ними злочинів, не оскаржуючи їх фактичних обставин, місця, часу, способу їх вчинення та інших обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано у порядку ч.3 ст.349 КПК України недоцільним, вважає, що зазначений вирок суду підлягає зміні в частині призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме неправильним тлумаченням закону, яке суперечить його точному змісту, та просить вирок суду відносно ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Вважати ОСОБА_7 засудженою за ч.3 ст.358 КК України до 2 років позбавлення волі, за ч.4 ст.358 КК України до 3 місяців арешту, за ч.2 ст.190 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі п.в ст.1 Закону України «Про амністію в 2016 році», ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання.

Зазначив, що як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачена ОСОБА_7 має малолітню доньку ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто дитину, яка не досягла чотирнадцятирічного віку.

Втім, суд першої інстанції, в порушення вимог закону, призначив покарання ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, у виді обмеження волі, що призвело до неправильного тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримує державне обвинувачення у суді апеляційної інстанції, який підтримав апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області, доводи обвинувачених та представника потерпілого, які проти задоволення апеляційної скарги прокурора не заперечували, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, за обставин, викладених у вироку суду, та кваліфікація їх дій з огляду на положення ч.3 ст.349 КПК України прокурором не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою скасування вироку, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Надаючи оцінку доводам прокурора, зазначеним в апеляції, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, що призвело до порушення правил призначення покарання.

Відповідно до ч.1 ст.65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з вимогами ч.3 ст.61 КК України, обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військослужбовців строкової служби та до інвалідів першої і другої групи.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, вказаних вимог суд першої інстанції не дотримався.

Так, визнаючи ОСОБА_7 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, суд призначив їх покарання у вигляді одного року обмеження, в той час коли матеріли провадження містять відомості про наявність в неї дитини, віком до 14 років, - ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що виключає призначення вказаного виду покарання в силу вимог ст.61 КК України.

Згідно з п.4 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

З огляду на те, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, призначивши обвинуваченій покарання без урахування вимог Загальної частини КК України, колегія суддів вбачає підстави змінити оскаржуване судове рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги прокурора та приходить до висновку про необхідність її задоволення та зміни вироку в частині призначеного обвинуваченій ОСОБА_7 покарання з призначенням покарання за ч.4 ст358 КК України у вигляді арешту, що передбачено санкцією статті за вчинення даного кримінального правопорушення, а також покарання за сукупністю злочинів, інкримінованих обвинуваченій ОСОБА_7 відповідно до ч.1 ст.70 КК України в межах покарання, визначеного судом першої інстанції, що буде необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, відповідатиме положенням ст.65 КК України.

Керуючись ст. 376, 404, 407, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області області ОСОБА_10 задовольнити.

Вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2018 року відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного ОСОБА_7 покарання.

Вважати ОСОБА_7 засудженою:

- за ч.3 ст.358 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі,

- за ч.4 ст.358 КК України до 3 (трьох) місяців арешту;

- за ч.2 ст.190 КК України до 1 (одного ) року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі п.в ст.1 Закону України «Про амністію в 2016 році», ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. На ухвалені рішення судів першої та апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді: