Справа № 289/1834/18 Провадження №1-кс/278/73/18
У Х В А Л А
Іменем України

19 вересня 2018 року, Житомирський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі клопотання старшого слідчого СВ Радомишльського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором Коростишівської місцевої прокуратури молодшим радником юстиції ОСОБА_3 , по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000499 від 17 вересня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 153 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Радомишль, Житомирської області, проживаючого АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, раніше не судимого

В С Т А Н О В И В:
18 вересня 2018 року до Житомирського районного суду Житомирської області надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 153 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив те, що в період з лютого 2017 року по 16 вересня 2018 року, ОСОБА_6 , за місцем свого проживання АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою задоволення статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства та погрози його застосування, яке виражалося у нанесенні побоїв та погрози їх нанесення відносно малолітньої дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , неодноразово, умисно вступив в орогенітальний контакт з своєю малолітньою дочкою.

Таким чином своїми умисними діями, які виразилися у задоволенні статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства, погрози його застосування або з використанням безпорадного стану малолітньої особи ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.153 КК України.

Крім того, слідчий зазначає, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років ніде не працює, по місцю проживання характеризується посередньо, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, чинити вплив на інших учасників кримінального процесу, чим перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, а тому просить застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання, з підстав зазначених у ньому та просила його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_6 заявив, що свою вину у вчиненні вищевказаного злочину визнає та розкаюється у його вчиненні, просив не обирати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, пояснивши, що він має роботу, має заробіток, який витрачає на утримання сім`ї.

Захисник підозрюваного підтримала позицію свого підзахисного.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши додані до клопотання матеріали, прийшов до наступного висновку.

В провадженні СВ Радомишльського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000499 від 17 вересня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 153 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

17 вересня 2018 року о 12 годині 00 хвилин ОСОБА_6 затриманий працівниками поліції.

17 вересня 2018 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.153 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до частини першої статті 194 Кримінального процесуального кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тлумачення наведених вище процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка доказів наданих сторонами не має спрямовуватися на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній зазначив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «K.F. проти Німеччини» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

Прокурор в судовому засіданні просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід тримання під вартою, вважаючи, що існують ризики переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зазначені чинники у сукупності з покаранням, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, приводять до переконання, що ризик переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду є реальним.

Крім того, враховуючи, що інкримінований злочин вчинений із застосуванням насильства до малолітньої особи, слідчий суддя вважає, що ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення є достатньо високим.

Разом з тим, слідчим та прокурором доведено ризик, що підозрюваний може здійснити незаконний вплив на інших учасників кримінального процесу, оскільки під час вчинення злочину останній застосував насильство до потерпілої, яка є його рідною дочкою.

Вказані обставини підозри у вчиненні кримінального правопорушення, поєднаного з застосуванням насильства відносно малолітньої особи, з урахуванням підстав та обставин, передбачених статтями 177 та 178 КПК України, щодо високого ступеню ризику ухилення підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, вагомості наявних доказів підозри, особи підозрюваного, також дають підстави слідчому судді не визначати розмір застави у кримінальному провадженні відповідно до ч.4 ст.183 КПК України з огляду також на висновки Європейського суду з прав людини щодо обов`язку суду своїм рішенням забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Керуючись ст.ст. 176-179, 182, 183, 193, 194, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:
Клопотання старшого слідчого СВ Радомишльського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 153 КК України - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Радомишль, Житомирської області, проживаючого АДРЕСА_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою визначити тривалістю 60 (шістдесят) днів в межах досудового розслідування, тобто до 12 години 00 хвилин 16 листопада 2018 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1