Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-сс/781/313/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2018 м.Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
адвоката ОСОБА_7 ,
переглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25.07.2018 року, якою стосовно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кіровограда, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст..89 КК України не маючого судимості,
застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з 12.00 год. 23.07.2018 року до 12.00 год. 20.09.2018 року, із визначенням застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 35 240 гривень.

ВСТАНОВИЛА:
Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Обставини вчинення кримінального правопорушення, як їх наразі встановлено органом досудового розслідування, такі.
17.01.2018 року приблизно о 07.30 год. ОСОБА_8 проник у гаражне приміщення домоволодіння по АДРЕСА_2 , звідки викрав належне потерпілому ОСОБА_9 майно загальною вартістю 611 грн.22 коп.
Крім того, 22.07.2018 року в період часу з 18.30 год до 21.00 год. ОСОБА_8 проник у житловий будинок по АДРЕСА_3 , звідки викрав майно належне потерпілому ОСОБА_10 , загальною вартістю 2650 грн.
Ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, та постановлено застосувати стосовно підозрюваного вказаний запобіжний захід, із визначенням застави.
Своє рішення слідчий суддя місцевого суду мотивував наявністю достатніх доказів про обґрунтовану підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
Враховуючи вказане та інші обставини, зокрема, й передбачені ст. 178 КПК України, суд прийшов до висновку про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та постановив судове рішення, яким обрав стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Ухвалу слідчого судді оскаржено в апеляційному порядку адвокатом підозрюваного ОСОБА_7 .
В апеляційній скарзі адвокат в інтересах підозрюваного просить скасувати ухвалу слідчого судді, обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Свої вимоги умотивовує наступними доводами.
Слідчим суддею не проведено аналізу всіх ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Судом залишено поза увагою наявність у підозрюваного ОСОБА_8 постійного місця проживання, того факту, що підозрюваний перебуває на диспансерному обліку як ВІЧ інфікований та потребує лікування.
Зазначає, що слідчим суддею не враховано матеріальний стан підозрюваного, який є непрацюючим, але при цьому йому визначено заставу.
Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку адвоката, який підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати ухвалу слідчого судді, обрати стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали клопотання та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями зявитися на судове засідання.
Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України; запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обовязків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того, колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.
Встановлено, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України.
Колегія суддів ураховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати обєктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
Підозра ОСОБА_11 , як те правильно зазначено також слідчим суддею, ґрунтується на наявних зібраних в ході досудового розслідування доказах, як зокрема: заява потерпілої ОСОБА_9 від 17.01.2018 року, протоколи огляду місця події від 17.01.2018 року, розписка потерпілої ОСОБА_9 , протокол допиту потерпілої від 17.07.2018 року, протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 17.07.2018 року, висновок експерта, заява потерпілого ОСОБА_13 від 22.07.2018 року, протокол огляду місця події від 22.07.2018 року, протокол допиту потерпілого від 23.07.2018 року, документи на кутову шліфомашинку, протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 23.07.2018 року, протокол пред`явлення особи для впізнання від 23.07.2018 року, протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 23.07.2018 року, протокол пред`явлення особи для впізнання від 23.07.2018 року, протокол допиту підозрюваного, протоколи проведення слідчих експериментів від 24.07.2018 року.
Кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжкого злочину, санкція, зокрема, ч. 3 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.
Також відповідно до ст. 178 КПК України, колегією суддів враховуються й наступні обставини.
Підозрюваний ОСОБА_8 не працює, не одружений, утриманці відсутні, офіційного постійного місця проживання немає, зі слів приїхав з м.Одеси, проживає у помешканні колишньої дружини, вказане свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків.
Підозрюваний ОСОБА_8 в силу ст.89 КК України хоч і вважається особою, не маючої судимості, але неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних умисних корисливих злочинів.
Вказане свідчить про асоціальність особи підозрюваного, небажання стати на шлях виправлення, схильність до вчинення кримінальних правопорушень, тому є підстави вважати, що, у разі перебування на свободі, підозрюваний матиме змогу вчинити нове кримінальне правопорушення.
Враховуючи наведене і тяжкість покарання, що може загрожувати ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у якому підозрюється, підозрюваний може вчинити спробу переховуватись від досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Також, у межах даного кримінального провадження тільки розпочато досудове розслідування, проведено не всі необхідні слідчі дії, тож можливо вважати наявним з боку підозрюваного ризику вчинити незаконний вплив на свідків у кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Тож, враховуючи зазначене вище у сукупності, можливо стверджувати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
З огляду на означене, колегія суддів прийшла до висновку, що слідчий суддя місцевого суду обґрунтовано задовольнив клопотання органу досудового розслідування та правильно обрав стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш мякі запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обовязків, також запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а у такому випадку не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.
Отже, обраний відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за вказаних обставин справи, з урахуванням встановлених ризиків, на думку колегії суддів, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Доводи апеляційної скарги про те, що у судовому засіданні суду першої інстанції не було доведено наявність ризиків для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також й інші доводи, є необґрунтованими та спростовуються наведеним вище.
У конкретному випадку, обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою обумовлено процесуальною необхідністю та є доцільним у межах даного кримінального провадження.
Стосовно доводів апеляційної скарги на те, що судом залишено поза увагою того факту, що підозрюваний є ВІЧ інфікованим та потребує лікування, - вказане, враховуючи сукупність обставин, що їх проаналізовано вище, не може переконувати у тому, що у разі обрання стосовно ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, те забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.
З урахуванням вимог ч.3 ст.183 КПК України, слідчим суддею обгрунтовано визначено підозрюваному ОСОБА_8 заставу. Визначений розмір відповідає вимогам п.2 ч.5 ст.182 КПК України, який є необхідним та достанім, з урахуванням встановлених ризиків, тому твердження апелянта стосовно розміру застави є безпідставні.
Відтак, беручи до уваги зазначене, виходячи з положень ст. 177-178 КПК України, ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та матеріалів справи, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість постановленого слідчим суддею судового рішення, тому доводи апеляційної скарги є безпідставними і її необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 376, 405, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 липня 2018 року, якою стосовно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з 12.00 год. 23.07.2018 року до 12.00 год. 20.09.2018 року, із визначенням застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 35 240 гривень, залишити без змін.
Ухвала Апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді (підписи)
Згідно з оригіналом

Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2