Справа № 447/1822/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/333/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2018 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чорний Острів, Жидачівського району Львівської області, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта загальна середня, не працюючого, не одруженого, раніше судимого вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 06.04.2011р. за ч. 3 ст. 185, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_8

за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 лютого 2018 року,-

в с т а н о в и л а :

цим вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишено без змін.

Відповідно до ч. 5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_6 , у строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення, починаючи з 25 травня 2016р. по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

За вироком суду ОСОБА_6 , вчинив закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі ОСОБА_9 , яке не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, при наступних обставинах.

25.05.2016р. о 20 год. 00 хв. ОСОБА_6 , знаходячись у м. Новий Розділ Львівської області, поблизу будинку №14 по вул. Чорновола, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, під час суперечки, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою протиправного заподіяння смерті ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , умисно наніс кухонним ножем 1 удар в область шиї та 3 удари в область грудної клітки ОСОБА_10 , чим спричинив останній колото-різані рани, згідно висновку судово-медичного експерта №70/16 від 06.06.2016 на передній поверхні шиї, на передній поверхні лівої половини грудної клітки на рівні 4-го ребра, на грудній клітці справа по лопатковій лінії на рівні 6-7 ребер, на правій боковій поверхні грудної клітки на рівні 5-го ребра. Вказані ушкодження утворилися від дії гостро-ріжучого предмету, яким міг бути клинок кухонного ножа і по давності спричинення можуть відповідати 25.05.2016. Рана на передній поверхні шиї з ушкодженням щитовидної артерії і проникаюча рана на грудній клітці справа по лопаточній лінії супроводжувались загрозливими для життя явищами (масивна крововтрата, проникнення крові і повітря в плевральну порожнину, геморагічний шок важкого ступеню) і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення. Рана на передній поверхні лівої половини грудної клітки по середньо-ключичній лінії і рана на правій боковій поверхні грудної клітки по передньо-підпаховій лінії є непроникаючими в плевральну порожнину і відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Не погоджуючись з даним вироком обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_8 подали апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить оскаржуваний вирок скасувати та перекваліфікувати його дії із ч.2 ст.15. ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст.121 КК України. Викликати в судове засідання потерпілу ОСОБА_9 та допитати її. Вважає, що суд неправильно кваліфікував його дії і призначив надто суворе покарання, яке не відповідає вчиненому.

Захисник ОСОБА_8 просить перекваліфікувати дії ОСОБА_6 із ч.2 ст.15. ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст.121 КК України - умисне тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння та призначити йому мінімальний термін покарання, передбачений даною статтею 5 років позбавлення волі та згідно ч.5 ст.72 КК України зарахувати йому у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 25.05.2016р. по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день за два дні позбавлення волі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що сам факт нанесення ударів ножем у різні ділянки тіла потерпілої ще не свідчить про наявність умислу на вбивство, а на поведінку людини з розладнаною психікою, що значною мірою знижувало здатність усвідомлювати свої дії. ОСОБА_6 на досудовому слідстві у своїх показах заперечував умисел на вбивство та визнав факт нанесення тяжких тілесних ушкоджень і пояснював, що вона його допекла і він їй помстився за причинений нею біль, хотів щоб її боліло як його, коли вона ударила пляшкою по голові і йому зашивали рану. Потерпіла його пробачила, цивільний позов не заявляла і претензій до нього немає.

Потерпіла ОСОБА_9 , будучи повідомлена апеляційним судом про дату, час і місце судового засідання, про що свідчить розписка про вручення поштового відправлення на виклик суду не з`явилася.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечив апеляційні скарги та просив вирок суду першої інстанції залишити без змін, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на підтримку апеляційних скарг, обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим, вмотивованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку й навів у вироку, зокрема: показами потерпілої ОСОБА_9 , показами свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , протоколом огляду місця події від 25.05.2016р., протоколами огляду місця події від протоколом огляду місця події від 26.05.2016р., протоколом отримання та огляду речей від 25.05.2016р., протоколом отримання та огляду предметів від 26.05.2016р., відеозаписом слідчого експерименту, проведеним за участю свідка ОСОБА_16 від 26.08.2016р., висновками імунологічних експертиз: № 935/2016 від 11.07.2016р., №937/2016 від 28.07.2016р., висновком судово-медичної експертизи №70/16 від 06.06.2016р., висновком медико-криміналістичної експертизи №205/2016 від 10.08.2016р.

З урахуванням наведеного колегія суддів визнає правильним висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, а викладені в апеляційних скаргах доводи про невинуватість обвинуваченого за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК та відсутність достатніх доказів для доведення їх винуватості в суді не бере до уваги як безпідставні.

Апеляційні доводи сторони захисту про невідповідність вироку вимогам закону, висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту судового розгляду є безпідставними, й колегія суддів їх до уваги не бере, виходячи з наступного.

В ході судового розгляду суд першої інстанції з`ясував усі обставини, які мали істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення. На виконання вимог ст. 370 КПК України судом у вироку наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Оцінюючи показання ОСОБА_6 про те, що правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України він не вчиняв, суд обґрунтовано не взяв до уваги й своє рішення мотивував у вироку.

Крім того, колегія суддів вважає, що дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковано за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, оскільки така кваліфікація знайшла своє підтвердження за результатами судового слідства.

Як вбачається з висновку судово-медичної експертизи №70/16 від 06.06.2016р., у ОСОБА_9 малися колото-різані рани на передній поверхні шиї, на передній поверхні лівої половини грудної клітки на рівні 4-го ребра, на грудній клітці справа по лопатковій лінії на рівні 6-7 ребер, на правій боковій поверхні грудної клітки на рівні 5-го ребра. Вказані ушкодження утворилися від дії гостро-ріжучого предмету, яким міг бути клинок кухонного ножа і по давності спричинення можуть відповідати 25.05.2016. Рана на передній поверхні шиї з ушкодженням щитовидної артерії і проникаюча рана на грудній клітці справа по лопаточній лінії супроводжувались загрозливими для життя явищами (масивна крововтрата, проникнення крові і повітря в плевральну порожнину, геморагічний шок важкого ступеню) і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення. Рана на передній поверхні лівої половини грудної клітки по середньо-ключичній лінії і рана на правій боковій поверхні грудної клітки по передньо-підпаховій лінії є непроникаючими в плевральну порожнину і відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду №2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» передбачено, що суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційних скарг про те, що умислу на вбивство потерпілої у ОСОБА_6 не було, оскільки втеча обвинуваченого з місця вчинення правопорушення, кількість та місця нанесення ножових ударів свідчать про умисел на вбивство потерпілої однак, у зв`язку з своєчасною госпіталізацією потерпілої до лікарні і надання їй своєчасної медичної допомоги не дало змогу обвинуваченому закінчити злочин.

Суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що версія обвинуваченого про те, що він не мав умислу вчиняти вбивство чи замах на вбивство потерпілої ОСОБА_9 нічим не підтверджується та спростовується показами обвинуваченого, який в судовому засіданні показав, що без причини взяв кухонний ніж з квартири потерпілої, який поклав у кишеню і не зміг пояснити, для якої мети взяв ніж, чітко показав, що був "злий на потерпілу" за нанесений удар пляшкою по голові і чітко показав, що немав наміру її пробачити та дослідженими доказами.

Щодо твердження апелянта, що факт нанесення ОСОБА_6 ударів ножем у різні ділянки тіла потерпілої ще не свідчить про наявність умислу на вбивство, а на поведінку людини з розладнаною психікою, що значною мірою знижувало здатність усвідомлювати свої дії є безпідставними та необгрунтовними.

Так, згідно висновку судово-психіатричного експерта №389 від 08.07.2016р. в період інкримінованих дій ОСОБА_6 хронічним психічним захворюванням, недоумством не страждав і не виявляв будь-яких тимчасових чи інших хворобливих розладів психічної діяльності та міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Відсутність у потерпілої ОСОБА_9 претензій до обвинуваченого є позицією потерпілої, яка вибачила ОСОБА_6 , однак не є доказом невинуватості останнього у скоєнні злочину.

Крім того, суд з дотриманням вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини справи, особу обвинуваченого, обставини, що впливають на покарання.

Таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, допущено не було.

Апеляційні скарги не містять правових підстав для зміни чи скасування вироку.

З огляду на викладене колегія суддів визнає апеляційні скарги необґрунтованими.

Вирок суду ухвалений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, і підстав для його зміни чи скасування немає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 лютого 2018 року відносно ОСОБА_6 без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути безпосередньо оскаржена до касаційного суду шляхом подання касаційної скарги на протязі трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:
Судді: