Справа № 357/6987/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.08.2018 року м. Біла Церква Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі головуючий суддя ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, офіційно не працюючого, судимого: 1) 8.08.2012 р. Білоцерківським міськрайонним судом за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі; 2) 15.01.2013 р. за ст.ст. 185 ч.2, 190 ч.2, 70 ч.1,4 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 9.07.2014 р. за амністією; 3) 10.05.2016 р. Білоцерківським міськрайонним судом за ст. 185 ч.2 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнений із залу суду; 4) 6.06.2018 р. Києво-Святошинським районним судом Київської області за ст. 15 ч.3 ст. 185 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, проживаючого АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість за вчинення майнових злочинів, 14 серпня 2017 р. близько 13 години 22 хвилини, перебуваючи біля входу в ломбард «Парус», що по вул. Я. Мудрого, 7 у м. Біла Церква Київської області, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, побачив велосипед марки «Bergamont» модель Metal Max» вартістю 5225 грн., належний ОСОБА_5 , який привернув його увагу та умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, повторно, непомітно від оточуючих, за допомогою ножниць по металу, перекусив трос, за допомогою якого був пристебнутий велосипед, та таємно викрав вказаний велосипед.

Після цього з місця вчинення злочину зник разом з викраденим велосипедом, яким у подальшому розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду в розмірі 5225 грн.

Судом в ході судового розгляду забезпечено обвинуваченому ОСОБА_4 , передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), право на захист від обвинувачення і його реалізація шляхом надання розумної можливості представляти свою правову позицію, свої докази, оскаржувати допустимість доказів, заперечувати проти них, їх використання.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчинені злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України визнав повністю, фактичні обставини справи і зібрані по ній докази не заперечує, не оспорює, у вчинені злочину щиро розкаюється і дав показання, що повністю узгоджуються з мотивувальною частиною цього вироку.

По суті обвинувачення і заданих запитань ОСОБА_4 пояснив, що він дійсно раніше неодноразово судимий. 14 серпня 2017 р. близько 13 години 22 хвилини, перебуваючи біля входу в ломбард «Парус», що по вул. Я. Мудрого, 7 у м. Біла Церква, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, побачив велосипед марки «Bergamont», який привернув його увагу та умисно, з метою збагачення за рахунок чужого майна, непомітно від оточуючих, за допомогою ножниць по металу, перекусивши трос, яким він був пристебнутий, викрав вказаний велосипед. Після цього з місця вчинення злочину зник разом з викраденим велосипедом, яким у подальшому розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду в розмірі 5225 грн. У вчиненому щиро розкаюється. Зібрані по справі докази визнає, та їх не оспорює. Назву, вартість майна, що викрав визнає, не оспорює. Кваліфікацію його дій за ст. 185 ч.2 КК України не оспорює. Фактичні обставини у кримінальному провадженні не оспорює, їх визнає повністю. Просить суворо не карати, не позбавляти волі.

Оскільки зібрані на досудовому розслідуванні документи, інші матеріали, які є матеріалами кримінального провадження кримінальною справою, визнані обвинуваченим ОСОБА_4 , у повному обсязі і ним не заперечуються та не оспорюються, відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України, вони з ініціативи прокурора і згоди обвинуваченого, якому попередньо були роз`яснені положення ст. 349 ч.3 КПК України,

у судовому засіданні не досліджувались, їх дослідження судом визнано недоцільним, про це судом постановлена ухвала.

Визнавальні показання обвинуваченого в ході судового засідання, підтверджуються, доказами, що містяться у кримінальному провадженні, повністю з ними узгоджуються, тому його показання суд визнає достовірними.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за:

ст. 185 ч.2 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Суд призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 враховує: мету покарання, передбачену ст. 50 КК України, загальні засади призначення покарання, передбачені ст.ст. 65-67 КК України вид та у межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та запобіганню вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

Обвинувачений ОСОБА_4 за формою вини, ступенем тяжкості вчинив умисний злочин середньої тяжкості. Судом в ході судового розгляду кримінального провадження установлено, що при вчинені злочину, ОСОБА_4 усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав його суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом ст. 24 ч.2 КК України, при вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України.

ОСОБА_4 судимий: 1) 8.08.2012 р. Білоцерківським міськрайонним судом за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі; 2) 15.01.2013 р. за ст.ст. 185 ч.2, 190 ч.2, 70 ч.1,4 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 9.07.2014 р. за амністією; 3) 10.05.2016 р. Білоцерківським міськрайонним судом за ст. 185 ч.2 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнений із залу суду; 4) 6.06.2018 р. Києво-Святошинським районним судом Київської області за ст. 15 ч.3 ст. 185 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.

Він не перебуває на обліку у лікарів психіатра, нарколога.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , його поведінку в ході досудового розслідування та судового розгляду, суд визнає, що він є осудним, тобто особою, яка під час вчинення злочину могла усвідомлювати свої дії і керувати ними ст. 19 ч.1 КК України.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом визнається: щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

За місцем проживання ОСОБА_4 характеризується посередньо.

Суд, реалізуючи принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості злочину, обставини злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий, що на переконання суду, свідчить про вперте небажання стати на шлях виправлення, характеризується посередньо, обставину, яка пом`якшує покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, дійшов висновку що його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, тобто призначення покарання у виді позбавлення волі у ближче до нижньої межі санкції ч.2 ст. 185 КК України.

Таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для його можливого виправлення та попередження вчинення обвинуваченим та іншими особами нових злочинів.

При цьому суд не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_4 положень ст. 75 КК України, тобто звільнення його від покарання з випробуванням, оскільки враховуючи ступінь тяжкості злочину, обставини злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий, вважає таке покарання буде явно несправедливим через мякість.

Суд уважає, що призначення ОСОБА_4 більш суворого покарання в частині строку покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст. 185 КК України, на переконання суду, буде явно несправедливим через суворість, враховуючи обставину, яка пом`якшує його покарання, його відношення до вчиненого.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р. зі змінами, коли особа, щодо якої було застосовано таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складення призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

ОСОБА_4 судимий 6.06.2018 р. Києво-Святошинським районним судом Київської області за ст. 15 ч.3 - 185 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.

За таких обставин цей вирок та вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 6.06.2018 р. кожний відносно ОСОБА_4 виконується самостійно.

Речові докази: велосипед, переданий за розпискою від 30.08.2017 р. потерпілому ОСОБА_5 , слід вважати повернутим власнику; СД диск із відеозаписом, приєднаний до кримінального провадження, слід зберігати при кримінальному провадженні.

Цивільний позов, процесуальні витрати відсутні.

В ході досудового розслідування ОСОБА_4 затриманий 14 червня 2018 р., 15 червня 2018 р. відносно нього застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 370 ч.1 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд звершував правосуддя очевидно для загалу, згідно з нормами Кримінального Кодексу України, об`єктивно і неупереджено, незалежно та керуючись верховенством права, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з додержанням і врахуванням Загальної Декларації прав людини, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішень Європейського суду з прав людини, вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Судом вирок ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідження, яких судом визнано недоцільним відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України.

Суд уважає у вироку наведені належні та достатні мотиви та підстави його ухвалення.

В ході судового розгляду судом забезпечено ОСОБА_6 право на змагальний процес. Прийняте судом рішення, доволі як фактично так і юридично, у вироку вмотивовано.

Суд, відповідно до ст. 368 КПК України, вирішив усі питання при ухваленні вироку.

Суд ухвалює вирок іменем України безпосередньо після закінчення судового розгляду. Вирок ухвалюється в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367-371,373,374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 27 серпня 2018 р.

Зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_4 строк досудового тримання його під вартою з 14 червня 2018 р. до 26 серпня 2018 р.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 залишити попередній тримання під вартою до набрання вироком законної сили, але не більше ніж на 60 днів.

Цей вирок і вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 6 червня 2018 р. відносно ОСОБА_4 кожний, виконується самостійно.

Речові докази: велосипед, переданий за розпискою від 30.08.2017 р. потерпілому ОСОБА_5 - вважати повернутим власнику; СД диск із відеозаписом, приєднаний до кримінального провадження - зберігати при кримінальному провадженні.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 статті 349 КПК Кодексу.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1