Справа № 583/3342/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2018 р. м. Охтирка

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 в м. Охтирка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000402 від 25 червня 2018 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Охтирка Сумської області, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , громадянки України, що має середню професійну освіту, заміжньої, що не працює, раніше не судимої

за ч. 1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , 24 червня 2018 року, близько 11 год, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем мешкання по АДРЕСА_2 , під час сварки зі співмешканцем ОСОБА_5 , з мотивів раптово виниклої особистої неприязні, діючи умисно, з метою завдання шкоди здоров`ю іншій особі та усвідомлюючи настання суспільно небезпечних наслідків, перебуваючи в спальній кімнаті будинку, взяла зі столу ніж та нанесла ОСОБА_5 один удар ножем, який тримала в правій руці, в живіт зліва, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у виді проникаючої колото-різаної рани передньої черевної стінки зліва, неповного ушкодження тонкої кишки, поранення великого сальника, численних поранень брижі тонкого кишківника, внутрішньочеревної кровотечі, що є небезпечні для життя і за цією ознакою відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинила злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена, не заперечуючи встановлених фактичних обставин, заперечила проти кваліфікації її дій, як умисних, зазначивши, що вона не мала наміру спричинити потерпілому тілесні ушкодження, а лише захищалася від його дій, оскільки під час сварки потерпілий її бив і вона хотіла ножем його налякати.

Пояснила, що проживають разом з ОСОБА_5 . Інколи між ними виникали сварки, під час яких він її бив, крім того, у нього є звичка душити. Вранці того дня їй треба було йти на роботу. Вони вжили спиртне, потім потерпілий вдарив її спочатку рукою по обличчю, згодом пультом зліва за вухом. Вона впала на ліжко, де в той час спала її дочка. Поряд на тумбочці був ніж, вона схопила його, сидячи на ліжку, попередила, щоб не підходив, однак ОСОБА_5 став підходити, вона махнула ножем і ОСОБА_5 наштрикнувся на ніж. Спочатку вона думала, що це подряпина, кров майже не текла. ОСОБА_5 її вигнав з будинку. Вона зателефонувала дочці, та їй винесла взуття, після чого пішла на роботу. Як їй потім стало відомо, коли ОСОБА_5 стало дуже погано, він попрохав ОСОБА_7 покликати матір, а вже потім зателефонували сестрі, яка була в м. Тростянець, і звідти викликали «швидку». Вона не мала наміру наносити тілесні ушкодження, а лише хотіла налякати ОСОБА_5 , щоб він її не чіпав. Заявлений прокурором позов визнає.

Разом з тим, дослідженими під час судового розгляду доказами, встановлено наступне.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що напередодні повечеряли і ніж залишався в кімнаті. Вранці наступного дня похмелилися, між ними виникла сварка, він вдарив ОСОБА_6 , остання, захищаючись, схопила ніж, на який він наштовхнувся. Після цього він взяв ганчірку та ліг на ліжко. Разом проживають близько трьох років, на даний час продовжують проживати разом. Вважає, що ОСОБА_6 захищалася, претензій до неї не має.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що потерпілий це її син. Вони проживають з обвинуваченою в цивільному шлюбі, інколи бувають сварки. Вона проживає в тому ж будинку, однак у кожного своя кімната. 24.06.2018 вона була в одній кімнаті, а обвинувачена з потерпілим та дочкою обвинуваченої ОСОБА_9 в іншій. Спілкуються вони лише на кухні. ОСОБА_6 збиралася на роботу, її син спав. Потім прийшла ОСОБА_9 та сказала, що у сина кровотеча. Вона зайшла в кімнату, син лежав на ліжку, ОСОБА_6 вже не було, ще раніше вона чула, як зачинилися двері. Побачила кров у сина, стала прикладати ганчірки, викликали «швидку». Потім ніж забрала поліція.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що інколи приходила до матері, раніше помічала у неї синці, здогадувалася, що то наслідки дій ОСОБА_5 24.06.2018 прийшла з нічної зміни о 7 год. ранку, роздяглася, одягла навушники, лягла у ліжко і заснула. Чула якусь сварку, однак не чула подробиць. Прокинулася, стала відразу збиратися на роботу, бо о 12 потрібно було бути на роботі. Матері тоді вже не було, ОСОБА_5 лежав на ліжку, прикладав до боку ганчірку. Тоді вона покликала його матір, а сама стала збиратися на роботу.

Відповідно до довідки КЗ «Охтирська ЦРЛ» від 24.06.2018, ОСОБА_5 госпіталізований до хірургічного відділення ОЦРЛ з діагнозом: проникаюче порання мезогастральної області зліва.

Протоколом огляду місця події від 24.06.2018 та фототаблицею до нього зафіксовано огляд домоволодіння АДРЕСА_2 , під час якого у спальній кімнаті будинку на ліжку виявлено плями бурого кольору та біля ліжка пляшку з-під горілки, на столі кухні виявлено кухонний ніж. Під час огляду місця події було вилучено: ніж; виріз з простирадла з нашаруванням речовини бурого кольору; сліди пальців рук. Вилучені речі визнані речовими доказами та ухвалою слідчого судді від 26.06.2018 на них накладений арешт.

Протоколом проведення слідчого експерименту з відеофіксацією від 25.06.2018, протоколом огляду предметів від 16.07.2018, якими оглянуто СD-R диск «Artex» з відеозаписом слідчого експерименту, зафіксовані покази обвинуваченої щодо обставин нанесення тілесних ушкоджень потерпілому. Покази обвинуваченої під час проведення слідчого експерименту відповідають її показам, наданим під час судового слідства.

Протоколом проведення слідчого експерименту з потерпілим та фототаблицею до нього від 21.07.2018 зафіксовані його пояснення щодо обставин нанесення йому тілесних ушкоджень, а саме потерпілий пояснив, що після того, як вдарив ОСОБА_6 долонею по обличчю, остання схопила ніж, що лежав на тумбочці та нанесла один удар зліва направо в область його живота, після чого він її вигнав.

Відповідно до висновку експерта № 173 від 31.07.2018 за наслідками судово-медичної експертизи встановлено, що в хірургічному відділенні Охтирської ЦРЛ ОСОБА_5 встановлений діагноз: проникаюча колото-різана рана передньої черевної стінки зліва. Неповне ушкодження тонкої кишки, поранення великого сальника, чисельні поранення брижі тонкого кишечника, внутрішньочеревна кровотеча. Дані ушкодження утворилися від дії гострого предмету. Вказані ушкодження небезпечні для життя і за цією ознакою відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Давність нанесення ушкоджень може відповідати даті, зазначеній в ухвалі.

Висновком експерта № 174 від 31.07.2018 за наслідками судово-медичної експертизи встановлено, що механізм спричинення тілесного ушкодження, виявленого у ОСОБА_5 , може відповідати механізму, показаному ним під час проведення слідчого експерименту.

Висновком експерта № 176 від 09.08.2018 за наслідками судово-медичної експертизи встановлено, що механізм спричинення тілесного ушкодження, виявленого у ОСОБА_5 може відповідати механізму, продемонстрованому ОСОБА_6 під час проведення слідчого експерименту.

Висновком експерта № 622 від 27.07.2018 за наслідками судово-медичної експертизи дослідження відрізка тканини, зразків крові та слини ОСОБА_5 та ОСОБА_6 встановлено, що кров ОСОБА_5 належить до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В, він є видільником Se групового антигену Н. Кров ОСОБА_6 належить до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В, вона відноситься до категорії невидільників se. У об`єкті № 1 на відрізку тканини, вказаному як «виріз з простирадла» знайдено кров людини виявлено антиген Н ізосерологічної системи крові АВО, який як основний властивий групі крові О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, а як супутній усім іншим групам крові. Походження цієї крові можливе як від потерпілого ОСОБА_5 так і від обвинуваченої ОСОБА_6 .

Висновком експерта № 171 від 08.08.2018 за наслідками судово-медичної експертизи ножа встановлено, що кров ОСОБА_5 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В ізосерологічної системи крові АВО. ОСОБА_5 відноситься до категорії видільників. Кров ОСОБА_6 відноситься до групи О з ізогемаглютиніном анти-А і анти- В ізосерологічної системи крові АВО, ОСОБА_6 відноситься до категорії невидільників. При судово-цитологічному дослідженні ножа з дерев`яним коричневим руків`ям на клинку кров та ядерні епітеліальні клітини не знайдені. На руків`ї ножа кров та ядерні епітеліальні тканини не знайдені, але виявлені потожирові накладення. При серологічному дослідженні поту виявлений антиген Н ізосерологічної системи крові АВО. Отже, походження поту на руків`ї ножа можливе від особи любої статі, видільника групи О з ізогмаглютинінами анти-А і анти-В, в тому числі і від потерпілого ОСОБА_5 . Не можливо виключити змішування поту ОСОБА_6 з потожировими виділеннями ОСОБА_5 .

Відповідно до довідки КЗ «Охтирська ЦРЛ» від 24.06.2018, ОСОБА_6 звернулася до приймального відділення, діагноз: припухлість над лівим вухом, лівої щоки.

Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 150 від 24.06.2018, у ОСОБА_6 встановлено стан алкогольного сп`яніння.

Ці докази суд вважає належними і допустимими, які повністю узгоджуються між собою та підтверджують обставини умисного спричинення тілесних ушкоджень потерпілому. Крім того, обвинувачена не заперечує факту нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, хоча наполягає, що ушкодження спричинила, захищаючись, та не мала наміру наносити тяжкі тілесні ушкодження.
Суд критично оцінює покази свідка ОСОБА_7 , що зафіксовані протоколом проведення слідчого експерименту з відеофіксацією від 25.06.2018, протоколом огляду предметів від 16.07.2018, якими оглянуто СD-R диск «Artex» з відеозаписом слідчого експерименту, яка пояснила, що ОСОБА_5 вдарив матір по голові, та впала. Потім, тримаючи в руках ніж, вістрям догори, мати махнула ножем в сторону живота ОСОБА_5 , після чого ОСОБА_5 вигнав матір, сам ліг на ліжко, тримався за живіт, потім попрохав покликати його матір.

Такі покази протирічать її показам, наданим суду, а також показам потерпілого, який пояснив, що свідок в той час, коли між ним та обвинуваченою виникла сварка, спала.

Натомість, покази, надані свідком в судовому засіданні, узгоджуються з показами потерпілого та свідка ОСОБА_8 , а тому приймаються судом до уваги.

Щодо доводів обвинуваченої про вчинення протиправних дій при перевищенні меж необхідної оборони, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було перевищення меж необхідної оборони.

Разом із тим, встановлено дослідженими доказами, що між обвинуваченою та потерпілим був конфлікт, який тривав певний час та який вони мали об`єктивну можливість припинити. Обвинувачена не перебувала у будь-якому стані, який впливав би на її психічну діяльність, крім стану простого алкогольного сп`яніння. Обвинувачена усвідомлювала, що нанесення удару ножем тягне за собою наслідки у вигляді заподіяння шкоди здоров`ю. Нанесення одного удару за встановлених обставин в життєво важливий орган людини свідчить про наявність саме прямого умислу на нанесення тяжких тілесних ушкоджень. Крім того, не підтверджується об`єктивна наявність у обвинуваченої інших тілесних ушкоджень, ніж припухлість над лівим вухом та лівої щоки, не встановлено застосування потерпілим при нанесенні ушкоджень будь-яких допоміжних засобів, що спростовує твердження обвинуваченої про сприйняття нею дій потерпілого як таких, що загрожують її життю. А тому, навіть враховуючи наявність неправомірних дій потерпілого щодо обвинуваченої, враховуючи обставини, що передували нанесенню тілесних ушкоджень, суд не може погодитися з доводами обвинуваченої щодо нанесення нею тяжкого тілесного ушкодження потерпілому внаслідок перевищення меж необхідної оборони, оскільки такі доводи не підтверджуються об`єктивно встановленими обставинами.
Щодо доводів сторони захисту щодо кваліфікації дій обвинуваченої як необережне заподіяння тілесних ушкоджень, суд зазначає наступне.
Необережність є формою вини, для якої характерне поєднання усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру свого діяння (дії чи бездіяльності) та недбалого або самовпевненого ставлення до настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у пункті 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя і здоров`я особи», у випадках, коли особа, яка заподіяла потерпілому тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розрахувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або ж не передбачала можливості настання тяжких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії слід розглядати як убивство через необережність чи заподіяння тяжкого або середньої тяжкості тілесного ушкодження і кваліфікувати, відповідно, за ст. 119 КК чи ст. 128 КК.
Разом з тим, з встановлених фактичних обставин вбачається, що обвинувачена під час сварки з потерпілим, схопила ніж та нанесла удар ножем, незважаючи на невелику відстань між нею та потерпілим, що свідчить про наявність умислу саме на нанесення шкоди здоров`ю, тобто вчинення суспільно небезпечних дій. Удар ножем нанесла саме в область живота, тобто місце, де розташовані життєво важливі органи. Разом з тим, поведінка обвинуваченої після того, як потерпілий отримав ушкодження, а саме те, що вона не надала допомоги потерпілому, не поцікавилася його станом, не повідомила інших осіб для забезпечення надання допомоги потерпілому свідчить про наявність саме непрямого умислу на нанесення ушкоджень, а тому її дії слід кваліфікувати в залежності від наслідків, що настали, а саме як умисне нанесення тяжких тілесних ушкоджень.
Таким чином, оцінюючи досліджені докази як належні і допустимі, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_6 у скоєнні умисного нанесення потерпілому ОСОБА_5 тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння і такі її дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 121 КК України.

При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного, особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій, суд відносить вчинення злочину в стані сп`яніння.

До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Суд враховує зазначені обставини,також враховує обставини вчинення злочину, якому сприяла неправомірна поведінка потерпілого, позитивну характеристику обвинуваченої, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, вину визнала, також суд враховує позицію потерпілого, який просить не призначати суворого покарання, дійшов висновку про призначення покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч. 1 ст. 121 КК України з іспитовим строком та покладенням обов`язків, відповідно до положень ст. ст. 75, 76 КК України.

Клопотань про обрання обвинуваченій запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не надходило.

Прокурором в інтересах держави в особі управління фінансів Охтирської міської ради заявлений позов про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_5 з тих підстав, що внаслідок отриманих ушкоджень потерпілий знаходився на лікуванні у хірургічному відділенні Охтирської ЦРЛ з 24.06.2018 по 06.07.2018, сума витрат на стаціонарне лікування становить 3914,95 грн.

Як вбачається з довідки-розрахунку КЗ «Охтирська ЦРЛ» № 2444/7 від 22.08.2018, ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні з 24.06.2018 по 06.07.2018 12 л/днів, вартість лікування становить 3914,95 грн.

Положеннями ч. 1 ст. 1206 ЦК України визначено, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину.

Частиною 3 статті 1206 ЦК України передбачено, якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності або у власності територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Таким чином, заявлені прокурором вимоги підлягають до задоволення та з обвинуваченої підлягають стягненню кошти в рахунок відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого.

Питання про речові докази підлягає вирішенню відповідно до положень ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 124, 349, 370, 371, 374-376 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винною у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити їй покарання за цим законом у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі, з іспитовим строком на один рік шість місяців, якщо протягом іспитового строку вона не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Позов прокурора в інтересах управління фінансів Охтирської міської ради задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь управління фінансів Охтирської міської ради в рахунок відшкодування витрат за стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_5 3914,95 грн ( три тисячі дев`ятсот чотирнадцять грн 95 коп.)

Речові докази ніж, виріз з простирадла, відрізки липкої стрічки зі слідами пальців рук, які відповідно до квитанції № 000893 передані на зберігання до Охтирського ВП ГУНП в Сумській області знищити, скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Охтирського міськрайсуду від 26.06.2018.

Речовий доказ СD-R диск з відеозаписами слідчих експериментів зберігати при справі.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Охтирського міськрайсуду
Сумської області ОСОБА_1