Номер провадження: 11-сс/785/941/18
Номер справи місцевого суду: 522/9184/18, 1-кс/522/9584/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

підозрюваного: ОСОБА_7 ,

захисника: ОСОБА_8 ,

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 25 травня 2018 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-

встановив

Оскарженою ухвалою у рамках кримінального провадження №0000542 від 18.05.2018 року було задоволено клопотання слідчого в ОВС відділу РЗ у СТ СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 про продовження застосування відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бєшкєк, Республіки Киргистан, громадянина України, із середньою технічною освітою, одруженого, перебуваючому на соціальному забезпеченні, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 53 дні до 18.07.2018 року.

Органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у тому, що 18.05.2018 року біля 07:35 годин, він, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-2121», н.з. НОМЕР_1 , рухаючись в населеному пункті м. Роздільна, по вулиці Святого Інокентія, не надав перевагу рухаючомусь по головній дорозі автомобілю «DODGE», н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_10 , внаслідок чого сталося зіткнення вказаних транспортних засобів та, як наслідок, автомобіль «ВАЗ 2121», опинившись в некерованому стані, у зв`язку з опрокидуванням, змінив напрямок свого руху, здійснивши наїзд на пішоходів ОСОБА_11 та її неповнолітньою донькою ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинивши потерпілій ОСОБА_11 тяжкі тілесні ушкодження, від яких остання ІНФОРМАЦІЯ_3 померла в КУ «ООКЛ» м. Одеси.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання прокурора та продовження застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку, що інша міра запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе запобігти доведеним під час судового розгляду ризикам, оскільки для завершення досудового розслідування, всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин вчиненого злочину необхідно виконати слідчі дії, а надані стороною захисту документи про наявність на утриманні у підозрюваного матері-інваліда 1-ї групи 1936 р.н. не свідчить про зменшення раніше зазначених ризиків.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , не погоджуючись з постановленою слідчим суддею ухвалою, вказав, що вважає ухвалу необґрунтованою з наступних підстав:

- наведене в ухвалі обґрунтування необхідності продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою не відповідає особі підозрюваного, оскільки слідчим суддею не було враховано того, що підозрюваний є людиною похилого віку, мешкає у сільській місцевості, має незадовільний стан здоров`я, має на утриманні матір-інваліда 1-ї групи, яка потребує постійного догляду, має стійкі соціальні зв`язки, позитивно характеризується за місцем мешкання, має задовільне матеріальне становище та ніколи не притягувався до кримінальної відповідальності, після ДТП надавав допомогу потерпілій стороні, викликав швидку допомогу та працівників поліції, беззастережно визнав свою провину, має тверді наміри відшкодувати матеріальні та моральні збитки, завдані потерпілій стороні;

- в своїй ухвалі слідчий суддя не доводить жодних доказів існування ризиків, які мали місце станом на 19.05.2018 року при обранні запобіжного заходу;

- підозрюваного було доставлено до суду на наступний день після вручення копії клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу, що призвело до порушення його права на захист.

Посилаючись на викладене вище, захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту з покладенням на останнього певних обов`язків.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; підозрюваного та захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін; вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді - скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, але положеннями ч. 2 цієї ж статті передбачено, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Положеннями ст. 370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Порядок розгляду подання щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передбачений ст.ст.181 та 199 КПК України, а питання, які слідчий суддя повинен вирішити при розгляді клопотання щодо продовження цього строку визначений змістом Глави 18 чинного Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

При цьому, у відповідності до вимог ч.3 ст.199 КПК України повинні враховуватися дані, що заявлені ризики не зменшилися чи з`явилися нові ризики, які виправдовують застосування такого запобіжного заходу та обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали.

Розглядаючи клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, відповідно до вимог ст.178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Частина 1 статті 194 КПК України встановлює, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В судовому засіданні апеляційного суду, підозрюваний фактично вказав на незгоду з підозрою у вчинені зазначеного правопорушення, посилаючись на те, що при проїзді перехрестя він впевнився у відсутності транспортних засобів та на момент зіткнення його автомобіль фактично завершував проїзд перехрестя, а також зазначив на відсутність на цьому перехресті дорожніх знаків, які вказували на те, що саме він повинен був надати дорогу транспортним засобам. При цьому пояснив, що після скоєння дорожньо-транспортної пригоди, він прийняв належні заходи щодо виклику швидкої допомоги та поліції, перебував на місці пригоди до їх приїзду.

Прокурор заперечував проти відсутності даних, якими підтверджена обґрунтованість підозри та зазначив, що долученими до клопотання матеріалами зазначена підозра підтверджена у повному обсязі, позиція підозрюваного безпосередньо після ДТП вказувала на визнання останнім своєї винуватості, а в подальшому підозрюваний почав вказувати інші обставини скоєного, які на думку прокурора свідчать про можливість уникнення від відповідальності.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Згідно §. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 р., заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК і зазначена підозра на даній стадії ґрунтується на отриманих органом досудового розслідування доказах, які наявні у матеріалах та долучені до клопотання, а саме: протоколом огляду місця ДТП та схемою до нього від 18.05.2018 року (а.с. 9-12); протоколами допиту свідків ОСОБА_10 (а.с. 17-18), ОСОБА_13 (а.с. 15-16), ОСОБА_14 (а.с. 19) та ОСОБА_15 (а.с. 13-14) від 18.05.2018 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_16 від 24.05.2018 року (а.с. 21-23).

Апеляційний суд вважає, що надані слідчим та прокурором докази, які містяться в матеріалах провадження доводять обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, та слідчий суддя вірно врахував вказані дані при постановленні ухвали.

Окрім цього, апеляційний суд не в змозі погодитись з доводами сторони захисту про те, що в ухвалі слідчий суддя не доводить жодних доказів існування ризиків, які мали місце станом на 19.05.2018 року при обранні запобіжного заходу з наступних підстав.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали (а.с. 49), слідчий суддя при постановленні рішення вказав, що на теперішній час відсутні підстави для зміни чи скасування запобіжного заходу, обраного підозрюваному ОСОБА_7 раніше, оскільки заявлені під час застосування до останнього тримання під вартою ризики не зменшились.

Так, погоджуючись із висновком суду першої інстанції, апеляційний суд вважає, що на даний момент не зменшився ризик того, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3-х до 8-ми років; наявні тяжкі наслідки кримінального правопорушення (смерть потерпілої ОСОБА_11 , яка знаходилась у стані вагітності та спричинення тілесних ушкоджень її малолітній доньці); на даний час в кримінальному провадженні є необхідність проведення слідчих дій.

Посилання прокурора як на беззаперечне підтвердження існування ризику можливого тиску підозрюваного на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні з посиланням на зміну останнім своїх пояснень щодо обставин скоєної дорожньо-транспортної пригоди, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки у відповідності до положень ст. 20 КПК України, підозрюваний має право на надання відповідних пояснень та це є реалізацією його права на захист.

Наведені вище обставини, на думку апеляційного суду також вказують на існування ризику можливого перешкоджання кримінальному провадженню шляхом переховування підозрюваного ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду і незначного ризику можливого впливу на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні.

Водночас, апеляційний суд вважає безпідставними посилання слідчого у клопотанні та слідчого судді в ухвалі, на існування ризику можливого вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, оскільки на його підтвердження не надано жодного доказу, а дані, які можуть вказувати на існування цього ризику - відсутні.

Апеляційним судом прийняті до уваги дані про особу підозрюваного, а саме того, що останній є людиною похилого віку, мешкає у сільській місцевості, має задовільний стан здоров`я, стійкі соціальні зв`язки, позитивно характеризується за місцем мешкання, ніколи не притягувався до кримінальної відповідальності, однак вважає, що з урахуванням усіх в сукупності обставин справи, тяжкості та наслідків вчиненого злочину, ці обставини не можуть спростовувати існування зазначених вище ризиків та вказувати на необхідність та можливість обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу.

При цьому апеляційний суд вважає неспроможними доводи сторони захисту про перебування на утриманні підозрюваного матір-інваліда 1-ї групи, яка потребує постійного догляду, оскільки як вказав сам підозрюваний він лише надає їй посильну матеріальну допомогу, а не здійснює за нею постійний нагляд.

Разом з тим, апеляційний суд приймає до уваги ту обставину, що в ході апеляційного розгляду був встановлений факт безвідповідального відношення підозрюваного до наслідків вчиненого правопорушення, неприйняття підозрюваним та членами його сім`ї жодних заходів, направлених на надання допомоги потерпілим, пов`язаних в тому числі з похованням потерпілої ОСОБА_11 та лікуванням її неповнолітньою доньки - ОСОБА_12 , який підтверджений безпосередньо підозрюваним у судовому засіданні.

Наведені обставини вказують на те, що на даний час досудового розслідування обрання підозрюваному запобіжного заходу, не пов`язаного з ізоляцією підозрюваного, може призвести до обставин, які унеможливлять запобіганню існування зазначених вище ризиків та можуть призвести до вчинення підозрюваним дій, направлених на перешкоджання кримінальному провадженню.

Апеляційний суд також не погоджується з доводами сторони захисту про те, що підозрюваного було доставлено до суду на наступний день після вручення копії клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу, що призвело до порушення його права на захист, оскільки кримінальне процесуальне законодавство не містить прямої заборони вручати копію клопотання за день до його розгляду.

Натомість, відповідно до приписів ч. 1 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, що не було належним чином виконано органом досудового розслідування, однак зазначене порушення не може беззаперечно вказувати на необхідність скасування ухвали та прийняття рішення про обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу.

Разом з тим, під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що слідчий суддя, при розгляді клопотання про продовження строку застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу, не дотримався вимог кримінального процесуального закону та при прийнятті рішення щодо встановлення строку дії запобіжного заходу, припустився помилки і прийняв рішення, яке суперечить нормам кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Частина 2 вищезазначеної статті передбачає, що строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Підозрюваний ОСОБА_7 був затриманий 18.05.2018 року (а.с. 24-25), тому строк дії ухвали слідчого судді Приморського райсуду м. Одеси від 25.05.2018 року про продовження строку тримання останнього під вартою на 53 дні обчислюється саме з 25.05.2018 року й, відповідно до положень ч. 5 ст. 115 КПК України, закінчується 17.07.2018 року, а не 18.07.2018 року, як це зазначив слідчий суддя в резолютивній частині ухвали (а.с. 50).

Згідно з п. 3 ч. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Положення ч. 1 ст. 412 КПК України встановлює, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Так, слідчим суддею при продовженні строку відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою було допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, пов`язане з визначенням строку тримання під вартою не з дня затримання, а з дня постановлення ухвали, що перешкодило слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, тому вказане рішення підлягає скасуванню апеляційним судом з постановленням нової ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах, встановлених кримінальним процесуальним законом.

Разом з тим, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 та особи самого підозрюваного, наявності існуючих ризиків можливого перешкоджання кримінальному провадженню, відношення останнього до скоєного та наслідків вчиненого правопорушення, а також з урахуванням того, що на даний час в кримінальному провадженні необхідно провести слідчі та процесуальні дії, апеляційний суд вважає достатнім продовжити строк тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою до 01.07.2018 року, до якого, на думку апеляційного суду, можливо виконати необхідні процесуальні дії, направлені на встановлення істини у справі.

За наведених вище обставин, апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, а ухвала - скасуванню з постановленням нової ухвали про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою до 01 липня 2018 року, тобто з моменту затримання в межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд -

постановив

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 23 травня 2018 року, якою у рамках кримінального провадження №0000542 від 18.05.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, було задоволено клопотання слідчого в ОВС відділу РЗ у СТ СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 та продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого в ОВС відділу РЗ у СТ СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 - задовольнити частково.
Продовжити строк дії запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 01.07.2018 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4