АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
представників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу в.о. генерального директора ТОВ «Вастон» ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 15 червня 2018 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_5 , та накладено арешт на грошові кошти, які у безготівковому вигляді знаходяться на рахунках ТОВ «Вастон» () за № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , відкритих у ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (, МФО 305749), юридична адреса: вул. Мечникова, буд. 3, м. Київ, з можливістю зарахування на зазначені рахунки коштів, що надходитимуть, з забороною розпоряджатися грошовими коштами, що знаходяться на рахунках ТОВ «Вастон» () за № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , та грошовими коштами, що надходитимуть на зазначені рахунки, за винятком видаткових операцій по сплаті податків та інших обов`язкових платежів до державного бюджету.
Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурором доведена наявність підстав для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження з метою збереження речових доказів.

В апеляційній скарзі в.о. генерального директора ТОВ «Вастон» ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати, та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна. Так, апелянт вказує на відсутність підстав для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, посилаючись на ті обставини, що надані стороною обвинувачення матеріали не містять жодних відомостей, які б давали підстави вважати, що арештоване майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України. Зокрема апелянт посилається на те, що посадовим особам вказаного товариства про підозру не повідомлено. Також, на думку в.о. генерального директора ТОВ «Вастон» ОСОБА_8 клопотання прокурора не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, оскільки ним не надано належних та допустимих доказів, на які він послався в обґрунтування своєї позиції щодо арешту майна. Апелянт звертає увагу суду на те, що до свого клопотання прокурором додано лише акт про результати документальної планової перевірки Комунального підприємства «ШЕУ по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Дніпровського району» від 15 вересня 2017 року та протокол допиту свідка від 12 березня 2018 року, які, на думку ОСОБА_8 , не містять відомостей щодо причетності ТОВ «Вастон» до кримінального провадження № 0000011, а тому не підтверджують необхідність накладення арешту на банківські рахунки цього товариства.

Не погоджується апелянт і з тим, що ОСОБА_9 не має жодного відношення до створення ТОВ «Вастон», оскільки остання є учасником вказаного товариства із часткою в статутному капіталі 19%.
Одночасно в.о. генерального директора ТОВ «Вастон» ОСОБА_10 ставить питання про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді, посилаючись на ті обставини, що розгляд клопотання прокурора про арешт майна відбувся без повідомлення представників ТОВ «Вастон», а повний текст постановленого судом рішення ним було отримано лише 21 червня 2018 року, у звязку з чим просить визнати причину пропуску строку поважною та поновити його.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу і просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги і клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Враховуючи ті обставини, що клопотання прокурора про накладення арешту на майно було розглянуто без повідомлення власників цього майна та його представників, колегія суддів погоджується з доводами апелянта щодо поважності причин пропуску строку на оскарження ухвали слідчого судді, у зв`язку з чим він підлягає поновленню.

Що стосується посилань апелянта на відсутність підстав для накладення арешту на майно ТОВ «Вастон», то колегія суддів, дослідивши надані їй матеріали, вважає їх безпідставними з огляду на такі обставини.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
На переконання колегії суддів, слідчий суддя, під час розгляду клопотання прокурора про накладення арешту на майно, в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.
Так, Київською місцевою прокуратурою № 4 здійснюється процесуальне керівництво досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000011 від 23 січня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 212 КК України, досудове розслідування якого здійснюється слідчим управлінням фінансових розслідувань Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у місті Києві.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, в ході документальної планової виїзної перевірки КП ШЕУ по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Дніпровського району за період з 01 січня 2014 року по 31 березня 2017 року установлено, що службові особи комунального підприємства протягом 2014-2015 років, за результатами відображення у бухгалтерському обліку та податковій звітності підприємства взаємовідносин із ТОВ «Вастон», які полягали у постачанні останнім бензину та дизелю, ухилились від сплати податку на додану вартість на суму 346 143 грн. і податку на прибуток на суму 349 448 грн. Загальна сума донарахованих податку на додану вартість та податку на прибуток складає 695 591 грн.

Відповідно до отриманої інформації з інформаційно-аналітичної системи ДФС України встановлено, що ТОВ «Вастон» () має банківські рахунки № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , у ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (, МФО 305749.

Постановою начальника другого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Державної податкової інспекції у Дніпровському районі ГУ ДФС у місті Києві ОСОБА_12 від 04 червня 2018 року вказане майно визнано речовими доказами.

Звертаючись з клопотанням про арешт вилученого майна, прокурор зазначив, що метою застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження є збереження його як речового доказу.

Врахувавши вище зазначені обставини, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта, дотримався вимог ст. 170 КПК України і прийшов до обґрунтованого висновку з приводу наявності підстав для задоволення вказаного клопотання та накладення арешту на зазначене в ньому майно.

Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт майна з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.
Доводи клопотання та додані до нього матеріали містять достатньо даних, які вказують на ті обставини, щогрошові кошти, які у безготівковому вигляді знаходяться на рахунках ТОВ «Вастон» () за № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , відкритих у ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (, МФО 305749), юридична адреса: вул. Мечникова, буд. 3, м. Київ, могли бути об`єктом кримінально протиправних дій або набуті незаконним шляхом, а також можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з чим вони відповідають критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України.

За таких обставин, посилання апелянта на недоведеність стороною обвинувачення наявності у арештованого майна ознак речових доказів є безпідставними.
Крім того слід зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу, а тому відсутність у посадових осіб ТОВ «Вастон» статусу підозрюваних у кримінальному провадженні № 0000011, відповідно до вказаної норми закону, не забороняє накласти арешт на майно цього товариства з метою збереження речових доказів.
Що стосується посилань апелянта на те, що ОСОБА_9 є учасником ТОВ «Вастон» із часткою в статутному капіталі 19 %, то дані обставини не є підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.
Чинний Кримінальний процесуальний кодекс України вимагає від суду, при накладенні арешту на майно, обов`язково переконатися в наявності даних, які вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення.
При цьому, практика Європейського суду з прав людини вказує, що обґрунтованість підозри виражається в наявності фактів чи відомостей, що дають підстави вважати про ймовірність вчинення кримінального правопорушення.
Слідчий суддя, на цій стадії кримінального провадження, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів його забезпечення, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000011 було внесено за ч. 1 ст. 212 КК України, тобто по факту ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів).
Надані суду матеріали містять достатньо відомостей, які б вказували на ймовірність вчинення даного кримінального правопорушення, а також, що грошові кошти на рахунках ТОВ «Вастон» № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , які відкриті у ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», можуть бути використані як доказ обставин, що встановлюються у кримінальному провадженні № 0000011,що у відповідності до вимог ст. 170 КПК України дає підстави для накладення на них арешту.
Таким чином, з урахуванням вище наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, оскільки надані слідчим матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно.
На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.
У зв`язку з цим, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак, подана апеляційна скарга, за викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання в.о. генерального директора ТОВ «Вастон» ОСОБА_8 про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 15 червня 2018 року, задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 15 червня 2018 року, якою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_5 , та накладено арешт на грошові кошти, які у безготівковому вигляді знаходяться на рахунках ТОВ «Вастон» () за № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , відкритих у ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (, МФО 305749), юридична адреса: вул. Мечникова, буд. 3, м. Київ, з можливістю зарахування на зазначені рахунки коштів, що надходитимуть, з забороною розпоряджатися грошовими коштами, що знаходяться на рахунках ТОВ «Вастон» () за № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , та грошовими коштами, що надходитимуть на зазначені рахунки, за винятком видаткових операцій по сплаті податків та інших обов`язкових платежів до державного бюджету, залишити без зміни, а апеляційну скаргу в.о. генерального директора ТОВ «Вастон» ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не
підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/3610/2018 Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_13
Доповідач ОСОБА_1