Справа № 495/9089/18
Номер провадження 1-кп/495/460/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2018 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесеного в ЄРДР № 0002324 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Біленьке, Білгород-Дністровського району, Одеської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, -

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_4

потерпіла ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

Так, рішенням Саратського районного суду Одеської області, від 28.10.2016 року по справі № 513/624/16 вирішено стягувати з обвинуваченого ОСОБА_3 , на користь потерпілої ОСОБА_5 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі по 800 (вісімсот) гривень щомісяця на кожну дитину, з індексацією відповідно до закону, до повноліття молодшої дитини, до 10 жовтня 2031 року, чи до зміни матеріального, сімейного стану сторін, починаючи з 23 червня 2016 року.

14.11.2016 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_9 , винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 , на користь потерпілої ОСОБА_5 , аліментів на утримання дітей.

Однак, обвинувачений ОСОБА_3 , після набрання судовим рішенням чинності від 22.10.2016 року та на теперішній час реальних виплат на утримання дітей не здійснював, не вживав заходів по працевлаштуванню, на обліку в Білгород-Дністровському міськрайонному центрі зайнятості не перебуває, на виклики до відділу Державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області не з`являється.

Згідно розрахунку, виданим відділом державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, загальна сума заборгованості станом на 31.08.2018 року складає 63 040 гривень 00 копійок.

Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе визнав у повному обсязі.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_5 відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, допитом потерпілої та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що дійсно судом було прийнято рішення про стягненні з нього на користь потерпілої ОСОБА_5 на утримання їх неповнолітніх дітей аліменти у розмірі по 800 (вісімсот) гривень щомісяця на кожну дитину. Він декілька разів сплатив аліменти, але потім не сплачував гроші, оскільки зловживав спиртними напоями. Пояснив, що буде оплачувати і заборгованість по аліментах та самі аліменти.

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що обвинувачений є її чоловіком, але вони з ним не спілкуються. Рішенням суду від 28.10.2016 року було вирішено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на її користь на утримання їх неповнолітніх дітей аліментів у розмірі по 800 (вісімсот) гривень щомісяця на кожну дитину, до повноліття молодшої дитини. Однак, обвинувачений ОСОБА_3 після набрання судовим рішенням чинності лише один раз сплатив їй 500грн. Після цього він жодних виплат за рішенням суду не здійснював. Просила призначити суворе покарання обвинуваченому.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його за ч.1 ст. 164 КК України злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).
Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відносить каяття та сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, позитивну характеристику по місцю проживання, його вік, стан здоров`я, сімейний стан, те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії невеликої тяжкості.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше не притягався до кримінальної відповідальності, його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, що він нібито розкаявся у скоєному, але реальних дій, направлених на виплату встановлених рішенням суду аліментів, не зробив, не стоїть на обліку в центрі зайнятості, те, що він має постійне місце проживання на території Білгород-Дністровського району Одеської області, вчинене кримінальне правопорушення відноситься до категорії невеликої тяжкості, а також враховуючи думку потерпілої, яка просила покарати обвинуваченого суворо, суд вважає доцільним призначити покарання обвинуваченому у вигляді обмеження волі та приходить до переконання про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. ст. 75, 76 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 369, 371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та на підставі санкції вказаної статті призначити йому покарання у вигляді 1 року обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий термін у 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов та речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1