ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 654/2861/18
Провадження № 11-сс/819/66/18 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія: застосування запобіжного заходу Доповідач в апеляційної інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 жовтня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

підозрюваного: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду матеріали провадження за апеляційними скаргами прокурора, представника потерпілого ОСОБА_9 , який діє в інтересах ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Голопристанського районного суду Херсонської області від 16 серпня 2018 року про обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу,

ВСТАНОВИЛА:

Слідчий Голопристанського ВП Новокаховського ВП ГУНП в Херсонської області ОСОБА_11 звернувся до слідчого судді Голопристанського районного суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.289 КК України.

В обґрунтування клопотання, слідчий вказує, що ОСОБА_8 , 13.08.2018 о 03:00 годині, перебуваючи в районі ринку с. Приморське (Більшовик) Голопристанського району Херсонської області, переслідуючи прямий умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, яку потерпілий ОСОБА_10 , сприйняв як реальну та яка виразилася в демонстрації ножа, всупереч волі власника, заволодів мопедом марки "VIPER", червоного кольору, без реєстраційного номеру, після чого зник у невідомому напрямку, чим позбавив фактичного власника ОСОБА_10 можливості використовувати мопед марки "VIPER", за власним розсудом, спричинивши потерпілому матеріальні збитки на суму 5000,00 гривень.

Ухвалою слідчого судді Голопристанського районного суду Херсонської області від 16 серпня 2018 року було частково задоволено клопотання слідчого і застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням певних обов`язків.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, прокурор, та представник потерпілого ОСОБА_9 , який діє в інтересах ОСОБА_10 подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі прокурор вважає оскаржувану ухвалу незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону, та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що суд лише поверхнево оцінив докази і не надав належної оцінки в їх сукупності, в той час як органами досудового розслідування доведена необхідність застосування більш суворого запобіжного заходу.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нову, якою обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

В апеляційній скарзі представник потерпілого - адвоката ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді Голопристанського районного суду Херсонської області від 16 серпня 2018., та постановити нову ухвалу, обравши відносно ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місяці.

Так, в апеляційній скарзі ОСОБА_9 зазначає, що обраний судом першої інстанції запобіжний захід не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного, оскільки під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків передбачена п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, думку підозрюваного та захисника, вивчивши матеріали провадження, перевіривши та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

Прийняте слідчим суддею рішення ґрунтується на фактичних обставинах провадження та на вимогах кримінально-процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_8 14 серпня 2018 року було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, зокрема: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 ; протоколом огляду від 13.08.2018, в ході якого був оглянутий викрадений ОСОБА_8 у ОСОБА_10 мопед марки "Viper hussar sporting club"; протокол огляду від 13.08.2018; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 .

Як вбачається із матеріалів провадження, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, яке відносяться до категорії тяжких та з урахуванням покарання, яке загрожуватиме йому в разі визнання винним, вказує на існування ризику, що підозрюваний перебуваючи на волі, матиме можливість ухилитись від органу досудового розслідування та суду, вчинити нові кримінальні правопорушення, з таким висновком слідчого судді погоджується і колегія суддів.

Окрім зазначеного, слушними є доводи слідчого судді про недоведеність необхідності застосування до ОСОБА_8 більш суворого запобіжного заходу. Так, ОСОБА_8 раніше не судимий, офіційно не працює, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, згідно епікризу лікарів Голопристанської центральної районної лікарні потребує стаціонарного лікування в щелепно-лицевій хірургії у зв`язку з отриманими травмами.

З урахуванням особливостей кримінального провадження, викладені обставини в сукупності вказують на існування ризику переховування від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, а тому обраний запобіжний захід у виді особистого зобов`язання із покладення обов`язків, зможе запобігти вказаному ризику та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, з чим погоджується і колегія суддів.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку; це слід робити з урахуванням низки інших відповідних фактів, які можуть або підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти (рішення у справі«W. проти Швейцарії» (W. v. Switzerland) від 26 січня 1993 року).

Для відмови в досудовому звільненні особи принципи конвенційного прецедентного права передбачають чотири основні підстави: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення у справі «Штеґмюллер проти Австрії» (Stogmuller v. Austria) від 10 листопада 1969 року); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя (рішення у справі «Вемгофф проти Німеччини»), вчинення ним подальших правопорушень (рішення у справі «Мацнеттер проти Австрії» (Matznetter v. Austria) від 10 листопада 1969 року) або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення у справі «Летельєр проти Франції» (Letellier v. France) від 26 червня 1991 року, серія А, № 207, п. 51).

У справі «Смирнова проти Росії» зазначено, якщо держава не наведе «відповідних і достатніх» підстав для тримання під вартою обвинуваченої у правопорушенні особи, така особа завжди має бути звільнена після затримання і перебувати на волі до початку судового розгляду її справи (як класичний прецедент, рішення у справі «Вемгофф проти Німеччини» (Wemhoff v. Germany) від 27 червня 1968 року; рішення у справі «Яґчі і Сарґін проти Туреччини» (Yagci and Sargin v. Turkey) від 8 червня 1995 року.

Посилання прокурора та представника потерпілого на те, що слідчий суддя погодився з недоведеними обставинами не заслуговують на увагу, оскільки ці обставини підтверджуються наявними у матеріалах провадження доказами та були враховані слідчим суддею суду першої інстанції при прийнятті рішення, а інші доводи апеляційної скарги не спростовують законність постановленої ухвали.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційних скаргах доводи, в яких представник потерпілого ОСОБА_9 , в інтересах ОСОБА_10 та прокурор просять скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Істотних порушень норм КПК України при розгляді клопотання не встановлено.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги представника потерпілого ОСОБА_9 , який діє в інтересах ОСОБА_10 та прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Голопристанського районного суду Херсонської області від 16 серпня 2018 року, якою відносно ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання із покладенням відповідних обов`язків, передбачених ст.194 КПК України - без змін.

Ухвала набуває законної сили негайно та оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4