АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 липня 2018 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000227 від 15.02.2018 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Чернівці, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , неодруженого, непрацюючого, раніше судимого:
- 17.11.2009 року Шевченківським районним судом м. Чернівці за ч.2 ст.185 КК України до 1 (одного) року позбавлення волі. На підставі ст.ст.75,76 КК України звільненого від відбування покарання на строк 1 рік;
- 28.09.2011 року Шевченківським районним судом м. Чернівці за ч.2 ст.186, ст.69 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 14 травня 2018 року ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, і за його вчинення призначено йому покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нових кримінальних правопорушень і виконає покладені на нього судом обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

ЄУНСС: 725/1145/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_7
Провадження: № 11-кп/794/286/18 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України
Вирішено долю речових доказів та судових витрат у даному кримінальному провадженні.
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_6 15.02.2018 року приблизно о 00 год. 15 хв. шляхом вільного доступу, проник до незачиненого горища загального користування будинку АДРЕСА_3 , будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, склав будівельні інструменти у свій рюкзак, який приніс із собою, а саме будівельний фен марки «Black Decker HG 991» вартістю 250 грн., електролобзик марки «MATRIX EJS500» вартістю 700 грн., дриль марки «ТЕМП» вартістю 1600 грн. та болгарку сірого кольору вартістю 3000 грн., а всього на загальну суму 5550 грн., тим самим намагався викрасти вищевказані речі, які належали потерпілому ОСОБА_8 . Проте, ОСОБА_6 не зміг розпорядитися викраденим ним будівельними інструментами, на свій розсуд, з причин, що не залежали від його волі, тобто не довів злочин до кінця, оскільки був викритий на місці вчинення злочину потерпілим ОСОБА_8 .

На вказаний вирок прокурор ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу в якій, не заперечуючи правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 , доведеності його вини у вчиненні кримінального правопорушення, просить оскаржуваний вирок скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме необґрунтованим застосуванням положень ст.75 КК України та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і ухвалити новий, яким визнати його винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України та за його вчинення призначити йому покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Свої апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що, вирішуючи питання про призначення ОСОБА_6 покарання, суд не врахував того, що останній неодноразово судимий за учинення умисних корисливих злочинів. Раніше звільнявся від відбування покарання з випробуванням, однак належних висновків для себе не зробив, і вчинив новий умисний більш тяжкий злочин. Звільнившись у 2014 році з місць позбавлення волі, маючи непогашену судимість, знову вчинив умисний, корисливий злочин.

Також, судом не було враховано те, що обвинуваченим відшкодовано збитки на підставі того, що його було викрито на місці вчинення кримінального правопорушення, а не у зв`язку із добровільним відшкодуванням.

Інших апеляційних скарг чи заперечень на подану апеляційну скаргу від учасників судового провадження не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, яка доповіла зміст оскаржуваного вироку суду та вимоги апеляційної скарги, прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити, посилаючись на доводи в ній викладені, обвинуваченого ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведенні в апеляційній скарзі доводи, надавши слово усім учасникам у дебатах, а обвинуваченому і останнє слово, колегія суддів приходить до наступного.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_6 15.02.2018 року приблизно о 00 год. 15 хв., проник до незачиненого горища загального користування будинку АДРЕСА_3 , будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, склав будівельні інструменти у свій рюкзак, який приніс із собою, а саме будівельний фен марки «Black Decker HG 991», вартістю 250 грн., електролобзик марки «MATRIX EJS500» вартістю 700 грн., дриль марки «ТЕМП» вартістю 1600 грн. та болгарку сірого кольору вартістю 3000 грн., а всього на загальну суму 5550 грн., тим самим намагався викрасти вищевказані речі, які належали потерпілому ОСОБА_8 . Проте, ОСОБА_6 не зміг розпорядитися викраденим ним будівельними інструментами, на свій розсуд, з причин, що не залежали від його волі, тобто не довів злочин до кінця, оскільки був викритий на місці вчинення злочину потерпілим ОСОБА_8 .

Апеляційний суд погоджується з висновками районного суду, які покладені у вироку в основу доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, оскільки вони ґрунтуються на доказах, зібраних у встановленому законом порядку та досліджених у судовому засіданні.
Колегія суддів, вважає вірною кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, тобто, закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за кваліфікуючою ознакою вчинена повторно.
Відповідно до статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки подія злочину, доведеність винуватості та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 в апеляційній скарзі прокурора не оспорюються, то колегія суддів, керуючись ст.404 КПК України, не наводить доводів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оспорено в апеляційній скарзі.

Що стосується призначеного ОСОБА_6 покарання, то колегія суддів вважає, за необхідне відмітити наступне.

Відповідно до вимог ст.65 КК України та роз`яснень п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Однак, призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції формально послався на ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, та не навів переконливих мотивів, на підставі яких призначив обвинуваченому покарання зі застосуванням положень ст.ст.75, 76 КК України.

Так, суд в достатній мірі не врахував тяжкість вчиненого обвинуваченим

кримінального правопорушення, який у відповідності до вимог ст.12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості, є умисним, корисливим злочином проти власності.

Не враховано районним судом і того факту, що ОСОБА_6 вже був судимий та двічі притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких та середньої тяжкості злочинів, за які відбував реальні міри покарання, судимість у визначеному законом порядку не знята та не погашена, що свідчить про те, що останній на шлях виправлення не став та належних висновків для себе не зробив.

Крім цього, районним судом при призначенні ОСОБА_6 покарання було помилково визнано однією з обставин, яка пом`якшує його повне відшкодування збитків потерпілому, оскільки завдані злочином збитки були відшкодовані у зв`язку із тим, що останнього було викрито на місці вчинення кримінального правопорушення, а не на підставі добровільного відшкодування ним завданого збитку.

Враховуючи наведене, погоджуючись з позицією прокурора, колегія суддів вважає, що застосування ст.75 КК України щодо обвинуваченого не сприятиме його виправленню і перевихованню, не є необхідним і достатнім щодо нього, та не відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, а тому оскаржуваний вирок в частині призначення ОСОБА_6 покарання необхідно скасувати, як незаконний, внаслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та постановити новий вирок.

При призначенні ОСОБА_6 покарання, колегія суддів враховує тяжкість вчиненого ним злочину, який у відповідності до ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості, особу винного, який є особою молодого віку, раніше притягувався до відповідальності за аналогічні злочини, має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , згідно ст.66 КК України колегія суддів визнає: щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину.

Обставини, які обтяжують ОСОБА_6 покарання, згідно ст.67 КК України, колегією суддів не встановлено.

З огляду на наведене, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації покарання, апеляційний суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах, які встановлені санкцією ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.

Таке покарання в даному кримінальному провадженні буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, а також повністю відповідатиме меті покарання.

З урахуванням усіх встановлених у справі обставин, законних підстав для застосування до ОСОБА_6 положень ст.ст.69, 75 КК України, суд апеляційної інстанції не знаходить.

Доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими та такими, які знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду даного кримінального провадження.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 413, 414, 418, 420 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_10 задовольнити.

Вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 14.05.2018 року щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України в частині призначеного йому покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_6 за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України та за його вчинення призначити йому покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Взяти ОСОБА_6 під варту в залі суду негайно.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили негайно після його проголошення та може бути оскаржений шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду протягом трьох місяців з моменту його проголошення, а засудженим ОСОБА_6 , який тримається під вартою, в той самий строк, з моменту вручення йому копії даного вироку.

Суддя-доповідач /підпис/ ОСОБА_1

Судді /підпис/ ОСОБА_2

/підпис/ ОСОБА_3

"Копія. Згідно з оригіналом."
Суддя доповідач _________________ ОСОБА_1
(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

18.07.2018 року

(дата засвідчення копії)