УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 жовтня 2018 року

м. Київ
справа № 335/9742/18
провадження № 51-8906ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 07 вересня 2018 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Суть питання
До Касаційного кримінального суду Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_4 , в якій він просив скасувати ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 серпня 2018 року та ухвалу судді-доповідача Апеляційного суду Запорізької області від 07 вересня 2018 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на вказану ухвалу слідчого судді.
Ухвалою Верховного Суду від 26 вересня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_4 було залишено без руху через її невідповідність вимогам ст. 427 КПК і надано строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків. Також скаржнику було роз`яснено, що в разі, якщо він не усуне недоліки касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, скарга буде повернута.
На виконання ухвали Верховного Суду ОСОБА_4 повторно звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу судді апеляційного суду, а справу повернути на новий розгляд до апеляційного суду.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Кримінальним процесуальним кодексом визначено, що касаційна скарга має відповідати вимогам, зазначеним в статті 427 КПК, і в разі недодержання суб`єктом звернення цих вимог, суд касаційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначає недоліки та встановлює строк, необхідний для їх усунення.
Залишаючи касаційну скаргу ОСОБА_4 без руху, Верховний Суд в ухвалі від 26 вересня 2018 року встановив, що його скарга подана без додержання ст. 427 КПК.
Зокрема Верховний Суд, серед іншого, зауважив, що ОСОБА_4 , всупереч вимогам ч. 5 ст. 427 КПК, до поданої ним касаційної скарги не долучив копії оскаржуваних ним судових рішень, а зі змісту його скарги неможливо було зрозуміти, які судові рішення він оскаржує до касаційного суду.
При цьому Верховний Суд акцентував увагу скаржника на тому, що це не лише становить формальне порушення ст. 427 КПК, але й по суті позбавляє Верховний Суд можливості перевірити дотримання суб`єктом подання касаційної скарги вимог статей 424, 425, 426 КПК та розглянути касаційну скаргу по суті.
Крім того, Верховний Суд встановив, що в поданій скарзі ОСОБА_4 не навів обґрунтування своїх вимог, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного ним судового рішення.
Скаржнику було зазначено, що, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
При цьому Верховний Суд звернув увагу ОСОБА_4 на тому, що він в касаційній скарзі не зазначив, яких саме порушень допустився апеляційний суд, при постановлені, як зазначає скаржник, ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження, та не обґрунтував як такі порушення, на його думку, вплинули на законність й обґрунтованість постановленого апеляційним судом судового рішення.
Верховний Суд наголосив на тому, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, а тому недотримання положень ст. 427 цього Кодексу перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Перевіривши повторно подану ОСОБА_4 касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що скаржник вказані в ухвалі касаційного суду від 26 вересня 2018 року недоліки не усунув, вимог ст. 427 КПК знову не дотримався.
Так, при потворному зверненні до суду касаційної інстанції ОСОБА_4 всупереч ч. 5 ст. 427 КПК до поданої ним касаційної скарги долучив ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 07 вересня 2018 року та короткий текст ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 серпня 2018 року, які роздруковано з Єдиного державного реєстру судових рішень, тому ці судові рішення знеособлено, і з їх змісту неможливо зрозуміти, чи стосуються вони поданої касаційної скарги та взагалі інтересів ОСОБА_4 .
За таких обставин Верховний Суд на цій стадії позбавлений можливості встановити, чи має ОСОБА_4 відповідно до положень ст. 425 КПК право подати касаційну скаргу на зазначені ним судові рішення.
Верховний Суд наголошує на тому, що неможливість визначення зі змісту касаційної скарги та доданих до неї копії судових рішень процесуального статусу особи, що подала скаргу, в даному кримінальному проваджені унеможливлює вирішити питання про те, чи має відповідні особа право на подання касаційної скарги згідно з положенням ст. 425 КПК.
Крім того, при повторному зверненні до суду касаційної інстанції, ОСОБА_4 , порушуючи питання про скасування ухвали апеляційного суду, знову обмежився лише загальними фразами щодо незаконності цього судового рішення.
При цьому скаржник так і не конкретизував, у чому саме полягало допущення апеляційним судом істотного порушення вимог процесуального закону, та не обґрунтував чому ці порушення слід відносити до безумовних підстав для скасування касаційним судом ухвали апеляційної інстанції, згідно з ч. 1 ст. 438 КПК, та з огляду на положення статей 399, 412 цього Кодексу.
Також, однією з підстав залишення касаційної скарги ОСОБА_4 без руху, була невідповідність викладених у скарзі вимог до суду касаційної інстанції положенням ст. 436 КПК.
Стаття 436 КПК визначає, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Однак, не дивлячись на вказівки касаційного суду та чіткий зміст положень ст. 436 КПК, при повторному зверненні до Верховного Суду ОСОБА_4 знову виклав вимоги, які не узгоджуються з положеннями зазначеної норми процесуального закону.
Верховний Суд повторно зауважує, що суд касаційної інстанції, відповідно до ст. 433 КПК, переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому недотримання положень ст. 427 цього Кодексу перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху.
З огляду на викладене, оскільки засуджений не усунув недоліки касаційної скарги, залишеної без руху, Верховний Суд, на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, вважає за необхідне повернути його касаційну скаргу з усіма доданими до неї матеріалами.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Повернути касаційну скаргу ОСОБА_4 , з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3