Справа № 396/2129/17
Провадження № 1-кп/396/52/18
УХВАЛА
про відмову у затвердженні угоди про примирення
24.09.2018 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 10.11.2017 року, близько 22 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння прибув до свого знайомого -потерпілого ОСОБА_6 , жителя АДРЕСА_1 .
Перебуваючи на території подвір`я вказаного домоволодіння ОСОБА_7 попрохав в ОСОБА_8 дати йому мотоцикл марки VIPER моделі ZS 150-J номер шасі НОМЕР_1 державний номер НОМЕР_2 , чорного кольору та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 з метою придбання продуктів харчування та спиртних напоїв в магазині, запевнивши останнього, що поверне транспортний засіб в найкоротший термін.
ОСОБА_6 добровільно передав останньому належний йому на праві користуванні мотоцикл марки VIPER моделі ZS 150-J номер шасі НОМЕР_1 державний номер НОМЕР_4 , чорного кольору та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 . Отримавши вище вказаний мотоцикл ОСОБА_4 вирушив в напрямку магазину «Файно маркет», що розташований по вул. Собрній в м. Новоукраїнка Кіровоградської області. Прибувши до вказаного магазину ОСОБА_4 помітив, шо вказаний магазин зачинений.
Перебуваючи біля вказаного магазину в ОСОБА_4 виник раптовий умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме мотоциклом марки VIPER моделі ZS 150-J номер шасі НОМЕР_1 державний номер НОМЕР_4 чорного кольору, який фактично перебуває у користуванні в ОСОБА_6 .
В ході підготовчого судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_6 на підставі ст. ст. 468,469,471 КПК України, подали суду на затвердження угоди про примирення, розгляд якої знято та відкладено за клопотанням сторони захисту для зібрання доказів, але 24.09.2018 року знову за клопотанням сторони захисту ініційовано затвердження угоди та після з`ясування думки учасників, думки прокурора та роз`яснення наслідків, передбачених ст. 473, 474 КПК України, захисник вважав за необхідне повторно зняти з розгляду.
Суд вирішив прийняти рішення по угоді.
Відповідно до умов угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим від 15 лютого 2018 року, потерпілий ОСОБА_10 та обвинувачений ОСОБА_4 узгодили покарання ОСОБА_4 за злочин, передбачений ч. 1 ст. 289 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень 00 копійок..
Узгоджуючи можливість застосування положень ст. 69 КК України, сторони врахували ступінь тяжкості злочину, дані про особу обвинуваченого, його щире каяття у вчиненому, стосунки між ними.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 просить суд затвердити укладену із потерпілими угоду про примирення.
Потерпілий ОСОБА_6 03.07.2018 року подав до суду заяву в якій просить не затверджувати угоду про примирення між ним і обвинуваченим ОСОБА_4 , оскільки обвинуваченим не дотримано умов даної угоди, збитки не відшкодовано, відшкодовано 1000 грн., а була домовленість 2000 грн, залишок обвинувачений зобов`язався відшкодувати після розгляду справи, підтримання угоди вважає є добровільним, так як бажає скоріше завершити розгляд з метою повернення мотоцикла.
Прокурор в судовому засіданні просить суд в затвердженні угод відмовити, оскільки підстав для призначення покарання більш м`якого виду, ні ж те, що передбачене в санкції ч. 1 ст. 289 КК України із застосуванням ст. 69 КК України не має, а також враховуючи думку потерпілого, який просить то затверджувати то не затверджувати угоду про примирення, (а.п. ), а в попередньому судовому засіданні обвинувачений не визнав себе винним за ч.1 ст. 289 КК України, тому за зазначених обставин умови угоди порушуватимуть права, права свободи чи інтереси сторін, затвердження неможливе.
Відповідно до п. 1 ч. 7 ст. 474 КПК України, суд відмовляє у затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, та згідно п.2 ч.7 ст. 474 КПК України якщо умови угоди порушують права, права свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних та спеціальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність. Зокрема, сторони мають узгоджувати покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України). За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного сторони угоди з огляду на положеннястатей статей 65,75 КК України мають право, використовуючи положення ст. 69 КК України, узгоджувати: а) основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті (санкції частини статті)Особливої частини КК України, або б) інше основне покарання, більш м`який його вид, не зазначений у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України за цей злочин; в) не визначати додаткове покарання, передбачене у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України як обов`язкове, за винятком випадків, встановленихч. 2 ст. 69 КК України.
Стаття 69 КК України, визначає такі підстави, які можуть обумовити призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом: 1) наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину; 2) тяжкість вчиненого злочину; 3) урахування особи винного, що передбачає урахування суб`єктивних ознак, які знижують ступінь суспільної небезпеки особи винного.
В той же час, в угоді про примирення не зазначено, яким чином такі обставини, що пом"якшують покарання, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.
Також в угоді не зазначено, які суб`єктивні ознаки обвинуваченого ОСОБА_4 , які повинні були б знижувати ступінь суспільної небезпеки особи винного, враховано при застосуванні ст. 69 КК України.
Судом також встановлено, що ОСОБА_4 23.03.2017 року притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисного злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
Тому, суд приходить до переконання, що сторони, уклавши таку угоду про примирення не правильно застосували положення ст. 69 КК України та прийшли до хибного висновку про можливість застосування ст. 69 КК України до особи обвинуваченого, який дійсно є учасником бойових дій, учасником АТО, має полранення та нагороди, проте доказів нагород стороною захисту на час затвердження угоди не подано, але який офіційно не працює та призначення більш м`якого виду покарання ніж у санкції ч. 1 ст. 289 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень 00 копійок та які були на рахунку обвинуваченого станом на 12.03.2018 року.
За встановлених вище обставин та заперечення свої вини за ч.1 ст. 297 КК України під час попередніх судових засідань вини, а саме заперечення кваліфікації, суд вважає, що угода про примирення у даному кримінальному провадженні затверджена бути не може, так як умови даної угоди, на час її розгляду, суперечать вимогам КК України та порушуватимуть права як потерпілого, який неоднаразово змінював своє відношення до угоди, оскільки частково відшкодовано шкоду так і обвинуваченого, який заперечував кваліфікацію правопорушення, не заперечуючи обставин їх вчинення.
Відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України, у разі відмови в затвердженні угоди досудове розслідування або судове провадження продовжується в загальному порядку.
Оскільки в затвердженні угоди про примирення між потерпілим і обвинуваченим слід відмовити, суд вважає, що судове провадження у даному кримінальному провадженні необхідно продовжити в загальному порядку.
Керуючись ст.ст. 468-474 КПК України, суд, -
Судове провадження у даному кримінальному провадженні продовжити у загальному порядку.
Ухвала про відмову в затвердженні угоди про примирення оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1