Справа № 640/1003/18
н/п 1-кс/640/5951/18
"03" липня 2018 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
ВСТАНОВИВ:
В судове засідання власники майна не з`явилися, повідомлялися належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, до канцелярії суду 03.07.2018 надійшла заява від представника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , в якій він просить провести судове засідання за його відсутності та за відсутності власників майна. Клопотання підтримує (а.с. 17).
Слідчий суддя, вивчивши матеріали скарги, матеріали справи № 640/1003/18-к н/п 1-кс/640/856/18 за клопотанням про арешт майна, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання, виходячи з наступного.
Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області від 12.02.2018 апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено; ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 01.02.2018 залишено без змін (а.с. 96-100 справи № 640/1003/18-к н/п 1-кс/640/856/18).
Згідно мотивувальної частини ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 01.02.2018, при накладенні арешту слідчий суддя виходив з того, що вищевказане майно, вилучене під час огляду місця події, мало значення для забезпечення кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди, та існувала можливість його використання як доказу у кримінальному провадженні. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчим було доведено слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність на той час ризиків, передбачених абз. 1 ч.1 ст.170 КПК України. Враховуючи викладене, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховував можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягало задоволенню (а.с. 68-71 справи № 640/1003/18-к н/п 1-кс/640/856/18).
Тобто, захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна було вжито виключно з метою забезпечення збереження речових доказів, за наявності ризиків, передбачених абз. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України, а саме, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, власник майна, який не був присутнім при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника майна, якщо він доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , причіп СЗАП 8527, д.н.з. НОМЕР_3 , зареєстрований за ОСОБА_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8).
Згідно з свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів НОМЕР_5 , транспортний засіб КАМАЗ р.н. НОМЕР_2 та НОМЕР_6 транспортний засіб КАМАЗ р.н. НОМЕР_1 , зареєстровані за ОСОБА_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 9, 10).
Згідно заяви старшого слідчого СВ ВСП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_6 від 12.06.2018, вказане майно є доказом злочину, зокрема існує необхідність його використання в ході досудового розслідування в якості речових доказів, для призначення судових експертиз та проведення інших слідчих дій. На теперішній час призначена судово-імунологічна експертиза (а.с. 13).
Частиною 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Однією із загальних засад кримінального провадження, визначених п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України, є розумність строків. Відповідно до ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявник скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Отже, ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 17.05.2018 вказані транспортні засоби передано на відповідальне зберігання власникам - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відповідно, що не позбавляє права власників майна користування вказаними транспортними засобами.
На теперішній час достатніх даних, що скасування арешту з вказаних транспортних засобів не може негативно вплинути на хід досудового розслідування, слідчому судді не надано. Більш того, до теперішнього часу в даному кримінальному провадженні відсутні особи, яким би було повідомлено про підозру, досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває.
Всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, тощо є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний захід забезпечення, який застосовано у цьому кримінальному проваджені з метою досягнення дієвості цього провадження.
Отже, скасування арешту з вказаних транспортних засобів є передчасним та задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 28, 174, 309, 372 КПК України,
Ухвалив:
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.
Повний текст ухвали складено не пізніше п`яти діб з дня оголошення резолютивної частини.

Слідчий суддя ОСОБА_1