Номер провадження: 11-сс/785/1070/18
Номер справи місцевого суду: 522/842/18, 1-кс/522/9926/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

адвоката: ОСОБА_7 ,

власника майна: ОСОБА_8 ,

в присутності слідчого: ОСОБА_9 ,

розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 05 червня 2018 року про накладення арешту на майно,-

встановив

Оскарженою ухвалою в рамках кримінального провадження №0000023 від 02.01.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5ст. 185 КК України було задоволено клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 та накладено арешт на майно, вилучене під час обшуку 02.06.2018 року, а саме:

- чоловічу куртку темно синього кольору;

- клітчату сумку (великого розміру) світлого кольору;

- грошові кошти в сумі 1105 доларів США;

- грошові кошти у сумі 2500 грн. у кількості п`яти купюр номіналом по 500 грн.

Обгрунтовуючи накладення арешту на вказане майно, слідчий суддя вказав, що в даному випадку розумним та співрозмірним обмеженню права власності буде накладення арешту на вилучене майно з метою забезпечення виконання завдань кримінального провадження, збереження від втрати, знищення та перетворення вилучених речей та задля використовування їх у доказових цілях.

На вказану ухвалу слідчого судді адвокат ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій вказала, що вважає оскаржувану ухвалу такою, що прийнята із недотриманням норм кримінального процесуального закону, оскільки ані в клопотанні слідчого, ані в ухвалі слідчого судді не вказано, які конкретно відомості та сліди містить зазначене майно та яким чином воно могло бути використано як знаряддя вчинення злочину, натомість, вказане майно, зокрема, чоловіча куртка, використовується ОСОБА_8 особисто, клітчата сумка використовується в господарстві, а грошові кошти є збереженнями родини.

Посилаючись на вищевикладене, адвокат просила скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на вищевказане майно та повернути його ОСОБА_8 .

Вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_8 та його представника - адвоката ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді - скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг, але положення ч. 2 ст. 404 КПК України дають можливість апеляційному суду вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Положеннями ст.ст.2,7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону…

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 цього Кодексу.
У відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Апеляційний суд вважає слушними доводи представника власника майна про необґрунтованість клопотання слідчого та ухвали слідчого судді з огляду на наступні обставини.

Розглядаючи клопотання слідчого, слідчий суддя районного суду вказаних вимог закону при розгляді клопотання про накладення арешту на майно не дотримався, фактично обмежився зазначенням в оскаржуваній ухвалі доводів клопотання слідчого та при цьому належним чином не мотивував своє рішення про накладення арешту.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали слідчого судді (а.с. 9), при постановленні ухвали слідчий суддя своє рішення обґрунтував лише тим, що зазначив в ухвалі, що накладає арешт на майно з метою забезпечення виконання завдань кримінального провадження, збереження від втрати, знищення та перетворення вилучених речей та задля використання їх в доказових цілях.

Слідчий в своєму клопотанні навів ці ж підстави та на підтвердження зазначених тверджень відповідних доказів не надав.

При цьому, слідчий в клопотанні, в порушення вимог ч. 2 ст. 171 КПК України: 1) не зазначив підставу для накладення арешту на вилучене майно та не обґрунтував необхідності накладення арешту на майно, вказавши лише, що на вилучених речах збереглися сліди кримінального правопорушення, не конкретизувавши які саме; 2) не надав документів на підтвердження права власності на майно, що належить арештувати або не зазначив фактів та доказів, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Окрім цього, в порушення вимог зазначеної вище ч. 2 ст. 171 КПК України, слідчим до клопотання не було додано жодного оригіналу або копії документа, якими він обґрунтовує доводи клопотання.

Як вбачається зі змісту клопотання (а.с. 1-2), слідчий обмежився лише цитуванням положень статей кримінального процесуального закону замість обґрунтування необхідності та можливості накладення арешту на вказане у клопотанні майно, вилучене при проведенні обшуку.

Фактично, як можна дійти висновку з наявних матеріалів провадження, слідчим було подане до суду лише клопотання про накладення арешту на майно, витяг з ЄРДР про надходження заяви про кримінальне правопорушення, ухвала про надання дозволу на проведення обшуку та копія протоколу проведення обшуку від 02.06.2018 року (а.с. 1-2; 3 та 5-7 відповідно).

Слідчий суддя, не врахував допущені слідчим при складанні клопотання порушення, всупереч вимогам ч. 5 ст. 173 КПК України, своє рішення належним чином не обґрунтував та при накладенні арешту не навів підстав для цього, обмежившись лише, як і слідчий, наведенням змісту норм кримінального процесуального закону.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор наголосив на тому, що речі, вилучені при проведені обшуку за місцем мешкання ОСОБА_8 , можуть бути знаряддям вчиненого правопорушення, оскільки відповідно до матеріалів відеозапису камер, що знаходяться в приміщенні офісу за адресою: АДРЕСА_1 , сумка використовувалася для перенесення викраденого сейфу, а як стверджує потерпілий ОСОБА_10 , куртка була одягнута на ОСОБА_8 , з яким він раніше був знайомий як з особою, яка надавала послуги з перевезень та якого він впізнав на відеозапису як особу, яка переносила в сумці на його думку викрадений у нього сейф, тобто приймала участь у вчинені кримінального правопорушення.

Зазначені обставини дають підстави вважати, що на вказаних речах могли зберегтися сліди вчиненого кримінального правопорушення, тому вказані факти повинні бути перевірені належним чином.

Разом з тим, слідчим до клопотання не було долучено жодних матеріалів, які слугували підтвердженням доводів прокурора та надавали підстави вважати, що вилучене у ОСОБА_8 майно має значення речового доказу. Більш того, слідчим не надано відповідного процесуального рішення про визнання зазначеного майна речовим доказом.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що слідчий суддя районного суду при прийнятті до розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на майно не звернув уваги на його невідповідність вимогам ст. 171 КПК України, та не виконав вимог ч. 3 ст. 172 КПК України, згідно яких слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього Кодексу, своєю ухвалою повертає прокурору клопотання з встановленням строку в 72 години для усунення недоліків.

Таким чином, враховуючи викладені вище порушення, допущені слідчим та слідчим суддею, а також повідомлені прокурором в судовому засіданні апеляційного суду обставини, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали слідчого судді та постановлення апеляційним судом нової ухвали та повернення клопотання прокурору для усунення недоліків, пов`язаних із невідповідністю клопотання вимогам ст. 171 КПК України.

Керуючись ст.ст. 167-173, 376, 405, 407, 409, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд Одеської області -

постановив

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 05.06.2018 року, якою у рамках кримінального провадження №0000023 від 02.01.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України задоволено клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 та накладено арешт на майно, а саме: 1) чоловічу куртку темно синього кольору; 2) клітчату сумку (великого розміру) світлого кольору; 3) грошові кошти в сумі 1105 доларів США; 4) грошові кошти у сумі 2500 грн. у кількості п`яти купюр номіналом по 500 грн. - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 про накладення арешту на майно, а саме: 1) чоловічу куртку темно синього кольору; 2) клітчату сумку (великого розміру) світлого кольору; 3) грошові кошти в сумі 1105 доларів США; 4) грошові кошти у сумі 2500 грн. у кількості п`яти купюр номіналом по 500 грн. - повернути прокурору-процесуальному керівнику у даному кримінальному провадженні для усунення недоліків клопотання протягом 72 годин з моменту отримання копії ухвали апеляційного суду.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4