Справа № 161/2194/18
Провадження № 1-кп/161/456/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Луцьк 03 травня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:

судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000034, що надійшов з Луцької місцевої прокуратури 12.02.2018 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, гр. України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, в порядку ст.89 КК України судимості не має;

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України,

В С Т А Н О В И В :
Згідно обвинувального акту ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Обвинувачений ОСОБА_7 21.12.2017 близько 12.00 год., умисно, з корисливих мотивів, керуючись метою незаконного заволодіння транспортним засобом, перебуваючи на території гаражного кооперативу «Стир-2», що по вулиці Електроапаратній, 7 м. Луцька, незаконно заволодів автомобілем марки «АЗЛК 021412», номерний знак НОМЕР_1 , належного гр. ОСОБА_6 , який в подальшому реалізував гр. ОСОБА_8 , чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальних збитків на загальну суму 14 000 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.289 КК України, тобто незаконно заволодів транспортним засобом.
В підготовчому судовому засіданні потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 подано угоду про примирення, укладену 03.05.2018. Згідно з угодою обвинувачений повністю визнав себе винним у скоєнні інкримінованого правопорушення, широ розкаявся, відшкодував завдані збитки, потерпілий будь-яких претензій до останнього не має.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання за ч.1 ст.289 КК України у виді 3 років обмеження волі, із звільненням від відбування призначеного покарання з іспитовим строком, на підставі ст.75 КК України, та покладенням обов`язків, згідно ст. 76 КК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_9 визнав себе винуватим, згідно ст.12 КК України, віднесене до категорії злочинів середньої тяжкості.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.5 ст. 474 КПК України, усвідомлює свої права, наслідки укладення та затвердження угоди, а потерпілий ОСОБА_6 розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п.2 ч.1 ст.473 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, зокрема, вимогам ст.ст. 65, 75 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Суд, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, зважаючи, що узгоджене сторонами покарання, відповідає загальним правилам призначення покарань, дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Одночасно, при призначенні іспитового строку, згідно ст.75 КК України, суд враховує, що ОСОБА_4 в порядку ст.89 КК України судимості не має, вину визнав, у вчиненому щиро розкаявся, активно сприяв у розкритті злочину, має постійне місце проживання, де характеризується позитивно, потерпілий будь-яких претензій до обвинуваченого не має, тому суд вважає за необхідне, з врахуванням думки потерпілого, призначити обвинуваченому іспитовий строк на мінімальний термін 1 рік.

Речові докази, згідно ст.100 КПК України, відповідно, повернути за належністю законному володільцеві.
Арешт майна зняти.
Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :
Угоду про примирення від 03.05.2018 у кримінальному провадженні №0000034, укладену між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 затвердити.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, призначивши покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази:
-Номерний знак НОМЕР_1 , два колеса «Michelin», що передані на зберігання в камеру схову повернути за належністю потерпілому ОСОБА_6 .

Арешт, накладений на майно, згідно ухвал Луцького міськрайонного суду від 11.01.2018 зняти.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1