Справа №582/883/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/77/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 582/883/17 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 та першого заступника прокурора Сумської області ОСОБА_8 на вирок Недригайлівського районного суду Сумської області від 18 липня 2017 року, за яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Сумської області Тростянецького району с. Лучки та мешканець АДРЕСА_1 , раніше судимий

визнаний винуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.296, ч.2 ст.162 і ч.2 ст.186 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець АРК Бахчисарайського району с. Новоулянівка та мешканець АДРЕСА_2 , в силу ст.89 раніше не судимий

визнаний винуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.296 і ч.1 ст.162 КК України

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_11

обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13

захисника адвоката ОСОБА_14 ,

ВСТАНОВИЛА:

В поданих апеляційних скаргах, змінах і доповненнях до них:

- прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_15 просить скасувати вирок суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення особам обвинуваченим внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок. ОСОБА_12 призначити покарання: за ч.3 ст.296 КК 2 роки позбавлення волі; за ч.2 ст.162 КК 2 роки позбавлення волі; за ч.2 ст.186 КК 4 роки позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_12 4 роки позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК, шляхом складання призначеного покарання та покарання за вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04.07.2017, призначити ОСОБА_12 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років. ОСОБА_13 призначити покарання: за ч.3 ст.185 КК 4 роки 7 місяців позбавлення волі; за ч.3 ст.296 КК 2 роки позбавлення волі; за ч.1 ст.162 КК 1 рік обмеження волі. На підставі ч.1 ст.70 КК, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_13 4 роки 7 місяців позбавлення волі. В іншій частині вирок суду залишити без змін;

- перший заступник прокурора Сумської області ОСОБА_16 також просить скасувати вирок суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а матеріали провадження направити на новий судовий розгляд, оскільки суд першої інстанції при призначені ОСОБА_12 остаточного покарання мав керуватися не положеннями ст.71 КК, а правилами ч.4 ст.70 КК, так як інкриміновані злочини вчинені 14.05.2017, тобто після ухвалення відносно обвинуваченого вироку Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04.07.2017.

На вказану вище апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 обвинувачений ОСОБА_17 подав свої письмові заперечення, в яких вважає вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим та справедливим і просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Вироком Недригайлівського районного суду Сумської області від 18.07.2017 ОСОБА_12 визнаний винуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.296, ч.2 ст.162 і ч.2 ст.186 КК України, і йому призначено покарання: за ч.3 ст.296 КК України ? 2 роки позбавлення волі; за ч.2 ст.162 КК України ? 2 роки позбавлення волі; за ч.2 ст.186 КК України 4 роки позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 12.05.2017, призначене остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років. ОСОБА_13 визнаний винуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.296 і ч.1 ст.162 КК України, і йому призначене покарання: за ч.3 ст.185 КК України 3 роки позбавлення волі; за ч.3 ст.296 КК України ? 2 роки позбавлення волі; за ч.1 ст.162 КК України ? 1 рік обмеження волі. На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначене остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Відповідно до вироку суду, ОСОБА_13 разом з ОСОБА_18 , матеріали досудового розслідування відносно якого виділені в окреме провадження, та ОСОБА_19 , який не був обізнаний зі злочинними намірами ОСОБА_13 та ОСОБА_18 , 21.11.2015 близько 19 год. 00 хв. за попередньою змовою здійснили таємне викрадення майна, шляхом проникнення до домоволодіння по АДРЕСА_2 , чим спричинили ОСОБА_20 матеріальну шкоду на загальну суму 422 грн.

14.05.2017 близько 00 год. 30 хв. ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , перебуваючи по АДРЕСА_3 , застосовуючи погрози насильства, проникли до домоволодіння АДРЕСА_4 ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчинили хуліганство. Перебуваючи в домоволодінні, ОСОБА_12 повторно відкрито викрав у ОСОБА_21 пневматичний пістолет, яким останній оборонявся від незаконного проникнення до його житла.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи прокурора ОСОБА_11 , яка частково підтримала апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні та першого заступника прокурора області, доводи обвинувачених ОСОБА_12 і ОСОБА_13 та їх адвоката ОСОБА_14 про залишення вироку суду без змін, а апеляційних скарг прокурорів без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вказані вище апеляційні скарги прокурорів підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в апеляційному суді є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а згідно п.1 і п.2 ч.1 ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягав застосуванню або застосування судом закону, який не підлягав застосуванню.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.296, ч.2 ст.162 і ч.2 ст.186 КК України, і ОСОБА_13 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.296 і ч.1 ст.162 КК України, за обставин, викладених у вироку, в апеляційних скаргах прокурорів не оскаржуються.

Що стосується доводів апеляційних скарг прокурора у кримінальному провадженні та заступника прокурора області про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, то вони є обґрунтованими та заслуговують на увагу, оскільки судом першої інстанції при ухваленні вироку та призначенні покарання ОСОБА_12 був застосований закон, який не підлягав застосуванню (ч.1 ст.71 КК), і навпаки не застосований закон, який підлягав застосуванню (ч.4 ст.70 КК).

Так, у відповідності до вимог ч.1 ст.70 КК України, при сукупності злочинів суд, призначивши покарання за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань, а згідно ч.4 даної норми закону, за правилами, передбаченими в частинах 1-3 цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст.72 цього Кодексу.

Вироком Недригайлівського районного суду Сумської області від 18.07.2017 ОСОБА_12 визнаний винуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.296, ч.2 ст.162 і ч.2 ст.186 КК України, які ним були скоєні 14.05.2017. Попередній вирок відносно ОСОБА_12 був ухвалений Охтирським міськрайонним судом Сумської області 04.07.2017, тобто останні злочини вчинені обвинуваченим ОСОБА_12 до ухвалення попереднього вироку.

Таким чином, суд першої інстанції при призначенні остаточного покарання повинен був керуватися саме ч.4 ст.70 КК України, яка встановлює правила призначення покарання за сукупністю злочинів, визначивши його шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань, а не ч.1 ст.71 КК України, яке регламентує призначення покарання за сукупністю вироків і яка вимагає, щоб злочини були вчинені після ухвалення попереднього вироку, але до повного відбуття призначеного за ним покарання.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне змінити вирок суду першої інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, призначивши ОСОБА_12 остаточне покарання за правилами ч.4 ст.70 КК України, тобто за сукупністю злочинів, задовольнивши у цій частині апеляційні скарги прокурорів.

Що стосується тверджень апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні про м`якість призначеного обвинуваченим покарання, то колегія суддів вважає їх необгрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Так, у відповідності до вимог ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, призначаючи обвинуваченим ОСОБА_12 та ОСОБА_13 покарання, суд першої інстанції врахував як ступінь тяжкості вчинених останніми злочинів, які згідно ст.12 КК України є тяжким і середньої тяжкості злочинами, так і обставини, які його (покарання) пом`якшують і обтяжують.

Зокрема, обставинами, які обтяжують покарання, судом першої інстанції були визначені вчинення злочину групою осіб та у стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочинів. Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_13 інвалідність ІІІ групи, а у ОСОБА_12 такі обставини відсутні.

Крім того, колегія суддів враховує той факт, що обвинувачені фактично визнали свою вину у вчиненні злочинів у повному обсязі, а ОСОБА_13 в силу ст.89 КК України раніше не судимий.

При визначенні виду і розміру кримінального покарання слід також враховувати усталену судову практику ЄСПЛ, згідно якої «тяжкість вчиненого злочину не повинна бути основним визначальним фактором щодо покарання, а щодо ув`язнення та його строків акценти треба зміщувати в бік досягнення ресоціалізації», тобто незалежно від того, що вчинили злочинці, визнання їх людської гідності передбачає надання їм можливості ресоціалізувати себе за час відбування покарання з перспективою колись стати відповідальним членом вільного суспільства. При цьому, «суворість покарання сама по собі також не є вирішальною. Характер та ступінь суворості покарання визначається з урахуванням максимально можливого покарання, передбаченого законом (рішення ЄСПЛ від 09.10.2003 у справі «Езех и Коннорс проти Сполученого Королівства» (Ezeh and Connors v. UK), заяви № 39665/98, № 40086/98).

Згідно правової позиції Верховного Суду України (рішення у справі стосовно К.), норми Особливої частини КК мають базуватися на нормах Загальної частини цього Кодексу. Це спеціально зазначено законодавцем у ст.65 КК України, в якій установлено загальні засади призначення покарання.

У відповідності до ч.1 ст.65 КК України, суд призначає покарання не тільки в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, і, зважаючи на ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, але й відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

З огляду на ці положення кримінального закону при призначенні покарання суд має враховувати не тільки межі караності діяння, встановлені у відповідній санкції статті Особливої частини КК, а й норми Загальної частини цього Кодексу, в яких регламентуються цілі, система покарань, підстави, порядок та особливості застосування окремих його видів, а також регулюються питання, пов`язані з призначенням покарання, що можуть вплинути на вибір (обрання) судом певних його виду і розміру.

Таким чином, враховуючи вказані вище обставини даного кримінального провадження та вимоги ст.65 КК України, колегія суддів вважає, що при визначенні обвинуваченим виду та розміру покарання, суд першої інстанції дотримався загальних засад призначення кримінального покарання, зокрема принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, в повній мірі врахував положення ст.65 КК України, що знайшло своє відображення у вироку з наведенням відповідних мотивів, тому призначене ОСОБА_12 та ОСОБА_13 покарання відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, характеру й тяжкості вчиненого ними діянь, є справедливим за своїм видом і розміром, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та попередження нових злочинів.

При цьому, колегія суддів керується не лише національним законодавством щодо призначення кримінального покарання, а й враховує автономну концепцію поняття «покарання» в усталеній судовій практиці ЄСПЛ, яка передбачає, що «покарання переслідує подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів» (рішення у справі «Езех и Коннорс проти Сполученого Королівства»), хоча це не виключає, що покарання може бути спрямоване на досягнення кількох цілей, поряд з карою та запобіганням це може бути ще й відшкодування спричиненої шкоди.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне змінити вирок суду відносно ОСОБА_12 у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, задовольнивши таким чином частково апеляційні скарги прокурорів.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_23 та першого заступника прокурора Сумської області ОСОБА_24 задовольнити частково.

Вирок Недригайлівського районного суду Сумської області від 18 липня 2017 року відносно ОСОБА_25 змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Вважати ОСОБА_25 засудженим за ч.3 ст.296, ч.2 ст.162 і ч.2 ст.186 КК України до призначеного судом першої інстанції покарання на підставі ч.1 ст.70 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, за які ОСОБА_17 засуджений за вироком Недригайлівського районного суду Сумської області від 18.07.2017 та за вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04.07.2017, шляхом часткового складання призначених покарань, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк шість років.

В іншій частині вирок Недригайлівського районного суду Сумської області від 18.07.2017 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими, які тримаються під вартою, в той самий строк з дня вручення їм копій судових рішень.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5