АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши 12 червня 2018 року у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро кримінальне провадження № 0003056 за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_8 на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2018 року, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 03.08.2015 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст. 309, 75 КК України до одного року позбавлення волі зі звільненням від відбуття покарання з іспитовим строком на один рік;
- 14.09.2015 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 296 КК України до чотирьох років позбавлення волі зі звільненням від відбуття покарання з іспитовим строком на три роки;
- 09.11.2015 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 309 КК України до двох років позбавлення волі з частковим приєднанням на підставі ст. 71 КК України не відбутої частини покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03.08.2015 року до двох років двох місяців позбавлення волі. Вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.09.2015 року відносно ОСОБА_7 визначено до самостійного виконання,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.

В апеляції:
- прокурор, не оспорюючи правильності кваліфікації, обставин справи та доведеності вини обвинуваченого, просить вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання скасувати. Постановити відносно ОСОБА_7 новий вирок та призначити покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань призначити покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі строком на 4 роки 5 місяців, на підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.09.2015 року, самостійне виконання якого визначено вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09.11.2015 року, та остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 8 місяців. В іншій частині вирок залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що судом допущено невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення, оскільки зазначені судом пом`якшуючі обставини не дають підстав для призначення такого м`якого покарання, так як ОСОБА_7 будучи раніше неодноразово судимим, ніде не працює. Вказане свідчить про те, що останній не має постійного джерела доходу, що є причиною вчинення ним злочинів проти власності. Крім того, обвинувачений скоїв злочин в період іспитового строку, що дає підстави вважати, що він на шлях виправлення не став, а тому призначене судом покарання є занадто м`яким.
Цим вироком дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст.185 КК України, що виразилися у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинені повторно, а також ч. 2 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
За ч. 2 ст. 185 КК України призначено покарання - у вигляді 3 років позбавлення волі;
за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України - у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань призначено покарання за сукупністю злочинів у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.09.2015 року, самостійне виконання якого визначено вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09.11.2015 року, та остаточно призначити покарання за сукупністю вироків у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі.
Питання речових доказів вирішено у відповідності до закону.
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за вчинення злочину за таких обставин.

18.10.2017 року у період часу з 11.05 год. до 11.45 год. ОСОБА_7 , знаходячись у приміщенні магазину «Продукти-599» ТОВ «АТБ-Маркет»», розташованого по пр. Б. Хмельницького, 13 у м. Дніпро, вчиняючи злочин повторно, шляхом вільного доступу, викрав майно, що належить ТОВ «АТБ-Маркет», а саме: ікру лососеву зернисту в ж/б «Парамушир» вагою 120 г у кількості 2-х шт. вартістю 197,90 грн. за 1 шт., а всього на загальну суму 395,80 грн. Після чого ОСОБА_7 , сховавши викрадене майно, зник з місця скоєння злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
19.10.2017 року близько 10.30 години ОСОБА_7 , знаходячись у приміщенні магазину «Продукти-599» ТОВ «АТБ-Маркет»», розташованого по пр. Б. Хмельницького, 13 у м. Дніпро, повторно викрав майно, що належить ТОВ «АТБ-Маркет», а саме: ікру лососеву зернисту в ж/б «Парамушир» вагою 120 г у кількості 4-х шт. вартістю 197,90 грн. за 1 шт., а всього на загальну суму 791,60 грн. Після чого ОСОБА_7 , утримуючи викрадене майно при собі, вийшов за межі касової зони, однак, виконавши усі дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця, не зміг його закінчити з незалежних від його волі причин, оскільки за касовою зоною магазину, він був затриманий з викраденим майном співробітниками охорони ТОВ «АТБ-Маркет».
Заслухавши прокурора, який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, думку обвинуваченого, який заперечував проти її задоволення, перевіривши і проаналізувавши доводи, які викладені в апеляції і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Оскільки, висновки суду першої інстанції стосовно фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, в апеляційній скарзі прокурора не оспорюються, інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали, то вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Доводи апеляційної скарги прокурора з приводу того, що вирок є незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, з посиланням на м`якість призначеного судом покарання, колегія суддів, вважає безпідставними та необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При обранні міри і розміру покарання суд першої інстанції, як вбачається з вироку, врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, пом`якшуючу покарання обставин - щире каяття у вчинених злочинах, особу обвинуваченого, який раніше судимий, та скоїв злочини у період іспитового строку, на що зауважено і в апеляційній скарзі прокурора, відсутність на обліку у лікарів нарколога та психіатра, задовільну характеристику по місцю проживання.
На переконання колегії суддів, покарання призначене ОСОБА_7 судом першої інстанції, при зазначеному є в повній мірі справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Ствердження прокурора, що суд мав обрати більш тяжче покарання враховуючи ті обставини, що обвинувачений не має постійного джерела доходу та скоїв злочин в період іспитового строку, колегія суддів, вважає їх безпідставними і необґрунтованими, оскільки під час ухвалення вироку вказані обставини судом першої інстанції враховані, та саме з їх урахуванням було призначено покарання обвинуваченому.

Тому, підстав для скасування вироку і призначення ОСОБА_7 більш суворого покарання за апеляційною скаргою прокурора колегія суддів не вбачає.

З огляду на вище наведене, апеляційний суд не знаходить підстав для погіршення становища обвинуваченого з тих мотивів, які наведені в апеляційній скарзі прокурора, оскільки судом призначене покарання є законним, обґрунтованим, з дотриманням вимог кримінального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав, а тому колегія суддів, вважає необхідним апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, вирок без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2018 року, щодо ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженому який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3