Справа № 296/7428/18
УХВАЛА

Іменем України

01 серпня 2018 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 та за участю прокурора військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_3 , розглянув клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою по кримінальному провадженню №0000183, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_3 , звернувся до суду із вказаним клопотанням, зазначивши, що у провадженні військової прокуратури Житомирського гарнізону перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000183 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Громадянин ОСОБА_4 08 вересня 2015 року уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

В подальшому, цього ж дня, наказом командира військової частини НОМЕР_1 №198 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлено на всі види забезпечення, та призначено на посаду стрільця 1 відділення охорони взводу.

У відповідності до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, Збройних Сил України та інших державних органів, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та закінчується прийняттям рішення про демобілізацію. Демобілізація - комплекс заходів спрямованих, крім іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України на організацію і штати мирного часу.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» рішення про демобілізацію приймає Президент України, яким на теперішній час відповідних рішень прийнято не було.

Тобто особливий період розпочався з моменту набрання чинності Указом Президента України від 17 березня 2014 року №303 на визначених території України та продовжується на цих територіях до оголошення (набрання чинності) окремого рішення Президента України про демобілізацію, яке станом на 19 червня 2017 року оголошене не було.

Відповідно до вимог ст.ст. 1 - 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.

Разом з тим, відповідно до ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України солдат ОСОБА_4 зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Військової присяги, Конституції України, законів України та статутів Збройних Сил України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Однак, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем за контрактом обіймаючи посаду стрільця 1 відділення охорони взводу військової частини НОМЕР_1 в порушення вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 19 червня 2017 року не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , що фактично дислокується за адресою: АДРЕСА_1 та проводив час на власний розсуд до 26 липня 2018 року, коли самостійно прибув до військової прокуратури Житомирського гарнізону.

26 липня 2018 року прокурором військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000183 складено повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, яке в порядку ст.ст. 135,136 КПК України вручено матері останнього ОСОБА_6 .

ОСОБА_4 , будучи обізнаним особисто щодо підозри його органом досудового розслідування у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, на усну вимогу прокурора дій щодо відкриття вхідних дверей квартири АДРЕСА_2 , для вручення письмового повідомлення про підозру, не здійснив. В подальшому, ОСОБА_4 залишив приміщення квартири та вдався до втечі, під час якої здійснив опір співробітнику ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зник у невстановленому напрямку.

З урахуванням викладеного, на теперішній час в органу досудового розслідування виникли обґрунтовані підстави в оголошенні підозрюваного ОСОБА_4 у розшук з метою подальшого затримання з метою приводу підозрюваного для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ризики, які даються підстави для затримання підозрюваного ОСОБА_4 з подальшим обранням щодо запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та полягають у наступному:

ОСОБА_4 , який відсутній на військовій службі з 19 червня 2017 року по теперішній час, підозрюється у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого

ч. 4 ст. 407 КПК України, за вчинення якого передбачена кримінальна відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, тобто відповідно до ст. 12 КК України вказаний злочин є тяжким.

Враховуючи те, що на даний час місце перебування підозрюваного ОСОБА_4 не встановлено, за адресою своєї фактичної реєстрації та місця проживання він відсутній, до органів досудового розслідування та суду він не прибув, вчинив співробітнику ІНФОРМАЦІЯ_2 , приймаючи до уваги, вік підозрюваного, його стан здоров`я, сімейний стан, існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1

ст. 177 КПК України, тобто ризик подальшого переховування від органів досудового розслідування та/або суду підозрюваним ОСОБА_4 .

Крім того, до теперішнього часу ОСОБА_4 не повернувся до військової частини НОМЕР_1 , до виконання обов`язків з військової служби не приступив, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 407 КК України, тобто за вчинення умисного тяжкого злочину, слід дійти висновку про існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто буде продовжувати вчинювати дане кримінальне правопорушення або вчинить інше кримінальне правопорушення.

Водночас, тривалий період відсутності підозрюваного на службі, а саме понад рік, створив розривання його моральних зв`язків з військовою службою та підрив військової дисципліни невід`ємну складову проходження військової служби, що не забезпечить повноцінну адаптацію та виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладені на нього обов`язки з військової служби, що створить передумови для повторного залишення військової частини підозрюваним ОСОБА_4 , що також обґрунтовує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З урахуванням викладеного, вважаю, що тримання ОСОБА_4 під вартою є єдиним, виключним і достатнім запобіжним заходом, який зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного на час досудового розслідування кримінального провадження та його судового розгляду. Зміна ж запобіжного заходу на більш м`який, ніж тримання під вартою, не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, запобіганню спробам переховуватися від органів досудового розслідування, та продовжити вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 188 КПК України дане клопотання подається органом досудового розслідування одночасно з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, беручи до уваги вищевикладене, керуючись вимогами ст.ст. 176-178, 188-190 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 ., з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, до строку до моменту його встановлення.

В решті клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1