Справа № 209/2339/17
Провадження № 1-кп/209/350/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 жовтня 2017 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жовті Води Дніпропетровської області, громадянина України, освіта професійно-технічна, не працюючого, не одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, -
Обвинувачений ОСОБА_4 , 11 липня 2017 року близько о 10 годині 20 хвилин, перебував у приміщенні магазину ТОВ "Омега" супермаркету «Варус-16», який розташований по б-ру Будівельників, 27-а в м.Кам`янське. В цей момент у ОСОБА_4 раптово виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи за вказаною вище адресою, цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з корисливих мотивів, ОСОБА_4 , підійшовши до полиць вищезазначеного магазину, взяв продукти харчування і поклав їх у поліетиленовий пакет, який заздалегідь приніс із собою. Після цього, ОСОБА_4 вийшов з приміщення супермаркету «Варус-16» через турнікет разом із целофановим пакетом, в якому знаходились продукти харчування, а саме:
1. Віра тістечко Пінчерята, вагою 490 г, в кількості 1 шт. складає 49,99 грн. (сорок дев`ять гривень 99 копійок).
2. Свинячий шашлик в маринаді н/ф, охол., вагою 2,0 кг. складає 275,20 грн. (двісті сімдесят п`ять гривень 20 копійок).
3. Злата цукерки Чорнослив з волоським горіхом глазуровані, вагою 0,756 кг. складає 111,48 грн. (сто одинадцять гривень 48 копійок).
4.Альбатрос папір туалетний Стандарт, 1 шт. складає 3,02 грн. (три гривні 02 копійок).
Своїми злочинними діями ОСОБА_4 завдав ТОВ "Омега" супермаркету «Варус-16», згідно судово-товарознавчої експерти №2551 від 07.08.2017 року, матеріальну шкоду на суму 439, 67 грн. (чотириста тридцять дев`ять гривень 67 копійок).
Після цього, ОСОБА_4 став направлятись до виходу із супермаркету ТОВ "Омега", але його побачив охоронець, який знаходився за касовою зоною магазину, та став наближатись до ОСОБА_4 , з метою затримання останнього, а ОСОБА_4 , з метою утримання викрадених продуктів, усвідомлюючи, що його злочинні дії помічені іншою особою, став тікати з вищезазначеними продуктами харчування з місця злочину. Охоронець намагався наздогнати ОСОБА_4 , при цьому кричав останньому, щоб той зупинився та повернув продукти харчування, але ОСОБА_4 вимогу охоронця проігнорував та вибіг із супермаркету на вулицю, розпорядившись таким чином викраденим на свій розсуд, після чого був затриманий охороною магазину.
Представник потерпілого ТОВ "Омега" ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить суд провести судове засідання без його участі, цивільний позов не заявляв.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та підтвердив факти та обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, а саме зазначив те, що він 11 липня 2017 року близько о 10 годині 20 хвилин, перебував у приміщенні магазину ТОВ "Омега" супермаркету «Варус-16», який розташований по б-ру Будівельників, 27-а в м.Кам`янське, де він вирішив викрасти продукти харчування, перелік та кількість яких наведено в обвинувальному акті. Поклавши продукти харчування у поліетиленовий пакет, який він заздалегідь приніс із собою, він вийшов з приміщення супермаркету «Варус-16» через турнікет разом із целофановим пакетом, в якому знаходились продукти харчування, однак був помічений охоронцем магазину, який намагався його зупинити та вимагав повернути продукти харчування. Проте, він не зупинився на вимогу охоронця та вибіг із супермаркету на вулицю, розпорядившись таким чином викраденим майном на свій розсуд, після чого був затриманий охороною магазину. Викрадені продукти харчування він повернув у повному обсязі, просив суд суворо його не карати.
Право на захист в ході судового розгляду обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснювалось, однак від допомоги захисника (адвоката) він відмовився, оскільки може захистити себе самостійно.
У скоєному щиросердечно покаявся, висновки для себе зробив. Просив суд розглядати справу із застосуванням ст.349 КПК України, оскільки фактичні обставини справи, пред`явлене обвинувачення йому зрозуміле, і він їх не оспорює. Також розуміє, що позбавляється права оскаржувати дані обставини в апеляційному порядку, і це його добровільна та істина позиція.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України суд, з урахуванням позиції обвинуваченого, думки прокурора, що не заперечували проти розгляду справи відповідно до ст. 349 КПК України, вважає за недоцільне дослідження тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно обвинувачений розуміє зміст цих обставин, чи є його позиція добровільною і істинною. Судом обвинуваченому роз`яснено, що в цьому випадку він позбавляється права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
Враховуючи викладене, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні встановлена і доведена, а його умисні дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії кримінальних правопорушень середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який не судимий (а.п.42 т.2), на обліку у лікаря нарколога, лікаря психіатра не перебуває (а.п.43, 44 т.2), за місцем проживання характеризується посередньо (а.п.46 т.2).
Згідно висновку досудової доповіді на обвинуваченого ОСОБА_4 , складеної провідним інспектором Петриківського РС з питань пробації Південно-Східного МУ ПВКПП МЮ України ОСОБА_6 від 24.10.2017 р., виправлення ОСОБА_4 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. Виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.
Щире каяття суд відносить до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , не встановлені.
З урахуванням викладеного, обставин і тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, в межах санкції ч.1 ст. 186 КК України, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання, з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про застосування до нього положень Закону України від 22.12.2016 року «Про амністію у 2016 році» та звільнення від відбування призначеного покарання.
Вирішуючи питання про можливість звільнення обвинуваченого від покарання за цим вироком та застосування до нього амністії, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 85 КК України на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань. Стаття 86 КК України передбачає, що підставою для такого звільнення є відповідний закон України щодо певної категорії осіб.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні», в редакції від 06 травня 2014 року, амністією є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія не застосовується до осіб, визначених статтею 4 цього Закону.
За п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07.09.2017 року, підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, зокрема, яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким, визнаний інвалідом третьої групи по загальному захворюванню, інвалідність встановлена до 01.10.2018 року.
Злочин, вчинений обвинуваченим ОСОБА_4 , вчинений ним до набрання чинності Законом України від 22.12.2016 року «Про амністію у 2016 році», не входить до переліку злочинів, на які амністія не поширюється, зазначених в ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», а також ст. 9 Закону України від 22.12.2016 року «Про амністію у 2016 році».
За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_4 підпадає під дію п. «г» ст. 1 Закону України від 22.12.2016 року «Про амністію у 2016 році» і може бути звільнений від відбування призначеного покарання.
Цивільний позов не заявлявся.
На підставі ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Питання щодо речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись статтями 368, 370, 374-376, 393, 395 КПК України, суд,
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.
На підставі 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та додатково покласти обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Відповідно до положень п. «г» ст. 1 Закону України від 22.12.2016 року «Про амністію у 2016 році» звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 не обирався.
Речові докази: продукти харчування, а саме: віра тістечко Пінчерята, вагою 490 г., в кількості 1 шт.; свинячий шашлик в маринаді н/ф, охол., вагою 2,0 кг.; злата цукерки Чорнослив з волоським горіхом глазуровані, вагою 0,756 кг.; альбатрос папір туалетний Стандарт, 1 шт., що знаходиться на зберіганні у представника потерпілого ОСОБА_5 , передати за належністю Товариству з обмеженою відповідальністю "Омега".
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати при проведенні судово-товарознавчої експертизи в сумі 230,00 (двісті тридцять) гривень.
Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1