Постанова
Іменем України

22 березня 2018 року
м. Київ
справа № 175/5009/15-к
провадження № 51-1120 км 18
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
в режимі відеоконференції ОСОБА_7 ,
розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0002131 щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06.10.2008 року за ч. 2 ст. 307 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України на 5 років 1 місяць позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільненого 25.09.2012 умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 7 місяців 14 днів на підставі постанови Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 17.09.2012 року із застосуванням ст. 81 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,
за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 3 червня 2016 року щодо ОСОБА_7 .
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2016 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 3 ст. 307 КК України на 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.
Вирішені питання про речові докази, процесуальні витрати у провадженні.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 3 червня 2016 року (з урахуванням ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2016 року про виправлення описки) цей вирок залишено без зміни.
За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у незаконному придбанні та перевезенні наркотичних засобів в особливо великих розмірах з метою збуту, вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб.
ОСОБА_7 , діючи повторно, за попередньою змовою з невстановленою досудовим слідством особою та на пропозицію останньої, за винагороду в два пакети наркотичного засобу, 29 жовтня 2015 року отримав від іншої невстановленої досудовим слідством особи і перевозив на автомобілі таксі марки «Daewoo Lanos» з м. Новомосковська до м. Дніпропетровська, з метою збуту особливо небезпечний наркотичний засіб в особливо великих розмірах.
Того ж дня приблизно о 21 годині на блокпосту у місті Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області автомобіль «Daewoo Lanos», було зупинено співробітниками УБНОН спільно із співробітниками ІДПС РДПС ВДАІ, та під час огляду транспортного засобу було виявлено і вилучено сумку в якій знаходилися 44 сліппакети з особливо небезпечним наркотичним засобом «канабісом», загальною масою в перерахунку на суху речовину 2653,674 г, що є особливо великим розміром, яку ОСОБА_7 , діючи повторно, за попередньою змовою групою осіб, незаконно придбав і перевозив з метою збуту.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
Як убачається зі змісту касаційної скарги, захисник засудженого, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неналежну оцінку доказів, ставить питання про зміну постановлених судових рішень. Зазначає, що дії її підзахисного необхідно перекваліфікувати на ч. 2 ст. 309 КК України та призначити покарання за цим законом з урахуванням всіх пом`якшуючих обставин. Вважає, що винуватості ОСОБА_7 на вчинення злочину саме з метою збуту наркотичних засобів не доведено та не підтверджено матеріалами провадження. Наголошує, що великий розмір перевезених наркотичних засобів, не свідчить про наявність умислу на їх збут.
Позиції учасників судового провадження
Засуджений та його захисник підтримують доводи, викладені у касаційній скарзі і просять її задовольнити.
Прокурор вважає касаційну скаргу необґрунтованою і просить відмовити в її задоволенні.
Мотиви Суду
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни касаційним судом судового рішення є істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Натомість, зазначені обставини, на які, зокрема, посилається у касаційній скарзі захисник засудженого, були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, який зазначив про відсутність порушень вимог КПК України при проведенні досудового розслідування і розгляді справи в районному суді. Тому, при перегляді судових рішень, колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судом першої інстанції.
Судові рішення свідчать, що суди ретельно перевіряли доводи, аналогічні тим, що викладені у касаційній скарзі. Зазначені в них мотиви про визнання цих доводів безпідставними, колегія суддів знаходить обґрунтованими і такими, що відповідають дослідженим у судовому засіданні доказам.
Як убачається з вироку, свої висновки про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України за викладених у ньому обставин, доведено об`єктивними доказами, які зібрані у передбаченому законом порядку, досліджені в судовому засіданні, є допустимими.
Зокрема, суд дослідив показання ОСОБА_7 , який не заперечував факт домовленості на перевезення наркотичних засобів у кількості 44 пакетів за винагороду 2 пакети наркотичних засобів та перевезення цих наркотичних засобів, при цьому повідомив, що не встиг їх передати, оскільки був затриманий працівниками поліції. Стверджував , що не мав мети збуту, а на перевезення погодився у зв`язку з тим, що на той час був наркозалежною особою.
Взяв суд до уваги і показання свідка ОСОБА_8 , який повідомив, що працює таксистом і перевозив пасажира ОСОБА_7 з Новомосковська до Дніпропетровська. Зазначив, що на блокпосту у м. Підгородне їх зупинили працівники міліції та виявили сумку з речовиною, схожою на наркотичну. Пасажир сказав, що сумка належить йому.
Проаналізував суд і показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 понятих при проведенні огляду сумки на блокпосту м. Підгородне, які повідомили, що в сумці було багато сліппакетів із речовиною рослинного походження зеленого кольору. Зазначили, що чоловік, якому належала сумка сказав, що в пакетах «марихуана», він перевозив її щоб передати комусь для реалізації.
Здійснено судом посилання і на процесуальні докази у провадженні - рапорт інспектора чергової частини Дніпропетровського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області, а також рапорти о/у БНОН ОСОБА_11 і ст. ІДПС РДПС ВДАІ м. Дніпропетровська ОСОБА_12 , з яких вбачається, що 29.10.2015 року на блокпосту Підгородне був зупинений автомобіль під керуванням водія ОСОБА_13 , пасажир якого ОСОБА_7 перевозив сумку з наркотичними засобами рослинного походження зеленого кольору вагою близько 5 кг.
Обґрунтовано здійснено судом і посилання на висновок експерта від 05.11.2015 року, згідно якого речовина, вилучена у ОСОБА_7 відноситься до особливо небезпечного наркотичного засобу «канабіс», обіг якого заборонений, масою в перерахунку на суху вагу 57,120 г, 78,315 г, 53,875 г, 52,574 г, 52,568 г, 46,741 г, 64,585 г, 71,122 г, 50,013 г, 54,771 г, 56,904 г, 62,643 г, 78,206 г, 62,293 г, 69,118 г, 66,354 г, 56,731 г, 62,883 г, 44,332г, 53,840 г, 77,490 г, 68,510 г, 56,670 г, 74,409 г, 53,562 г, 77,203 г, 53,998 г, 54,856 г, 56,201 г, 66,151 г, 74,954 г, 46,232 г, 77,307 г, 79,625 г, 83,875 г, 47,770 г, 54,948 г, 86,621 г, 40,765 г, 60,943 г, 56,263 г, 54,929 г, 68,851 г і 55,726 г.
Таким чином, суд оцінив у сукупності показання обвинуваченого, свідків, висновок експертизи, письмові докази, які є взаємоузгодженими, належними та допустимими та в своїй сукупності доповнюють один одного і дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України. Критичну оцінку окремих доказів належним чином вмотивовано.
Також, з матеріалів кримінального провадження та досліджених доказів убачається, що дії та поведінка ОСОБА_7 під час домовленості на перевезення наркотичних засобів, під час їх отримання та перевезення свідчать про його обізнаність про послідуючий збут великої партії цього наркотичного засобу.
Крім того, згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №4 «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів», про умисел на збут наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів може свідчити, крім іншого, як відповідна домовленість з особою, яка придбала ці засоби чи речовини, так і зокрема: великий чи особливо великий їх розмір; спосіб упакування та розфасування; поведінка суб`єкта злочину.
Враховуючи викладене, доводи захисника засудженого про те, що ОСОБА_7 лише перевозив наркотичні засоби і не мав мети їх збуту, не ґрунтуються на матеріалах провадження та вимогах закону.
Правильно, відповідно до вимог ст. 65 КК України, з урахуванням обставин справи та даних про особу винного, ОСОБА_7 судом призначено мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 3 ст. 307 КК України, яке є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових правопорушень.
Всі доводи щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неналежної оцінки доказів, неправильної кваліфікації дій винного, які аналогічні доводам апеляції засудженого та його захисника, належно перевірені апеляційним судом, на них надано вмотивовані відповіді, ухвала суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України. Також, апеляційним судом правильно зазначено, що та обставина, що ОСОБА_7 на момент вчинення злочину вживав наркотичні засоби, сама по собі не свідчить про відсутність у нього умислу на збут таких засобів.
Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були б безумовними підставами для скасування чи зміни судових рішень, колегією суддів не встановлено, а тому підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.
Керуючись ст. ст. 434, 436 КПК України, п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК (в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII), колегія суддів
ухвалила :
вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 3 червня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника засудженого без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_14