1 із 8 Провадження № 1-кп/303/111/18
Справа №303/1999/15-к
Номер рядка статистичного звіту-44
ВИРОК
13 квітня 2018 року м.Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1
секретар ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мукачево кримінальне провадження №0000117 відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Бангладешу, уродженця м.Дакка, Республіка Бангладеш, фактично проживаючого АДРЕСА_1 , не працюючого, не одруженого, із середньою освітою, раніше судимого:
14 березня 2013 року Рахівським районним судом Закарпатської області від за частиною 2 статті 332 КК України до 5 років позбавлення волі, із застосуванням статті 75,76 КК України,
- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за частиною 2 статті 332 КК України,-
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6 ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_3
перекладача ОСОБА_8 Ахмат
В С Т А Н О В И В :
В жовтні 2014 року ОСОБА_3 , тимчасово проживаючи у місті Одесі та не маючи джерела постійного прибутку, випадково довідався про намір чотирьох громадян Афганістану ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та трьох громадян Шрі-Ланки: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 і ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , які тимчасово знаходились у місті Одеса без документів, що надавали б їм законне право перебувати на території України, щодо незаконного слідування через державний кордон України в країни Євросоюзу, з метою пошуку кращих умов проживання та працевлаштування.
Володіючи інформацією про намір вищевказаних громадян незаконно слідувати у країни Євросоюзу в пошуках кращого життя ОСОБА_3 вирішив організувати їх незаконне переправлення через державний кордон України. Зокрема із міста Одеси на територію Закарпатської області в безпосередню близькість до лінії державного кордону України для подальшого їх незаконного переправлення через державний кордон України в країни Євросоюзу.
З метою організації незаконного переправлення вказаної групи нелегальних мігрантів через державний кордон з України в країни Євросоюзу, Хусейн Ніроб ОСОБА_16 в кінці жовтня 2014 року, використовуючи засоби мобільного зв`язку з № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 та ІМЕІ кодами НОМЕР_4 та НОМЕР_5 , звернувся до свого давнього знайомого ОСОБА_17 (засудженого вироком

2 із 8
Мукачівського міськрайонного суду від 27 березня 2015 року), з яким досяг злочинної домовленості щодо прийняття останнім участі в організації незаконного переправлення осіб з числа нелегальних мігрантів через державний кордон України.
У відповідності до розробленого ОСОБА_3 плану, в його обов`язки входила організація відправки з міста Одеси на територію Закарпатської області, попередньо сформованої ним групи легальних мігрантів у кількості сім осіб, підшукання з цією метою транспортного засобу з водієм для доставки нелегальних мігрантів із міста Одеси на територію Закарпатської області, а також, надання порад та вказівок нелегальним мігрантам з метою уникнення їх виявлення правоохоронними органами.
В обов`язки ОСОБА_18 , згідно розробленого плану та досягнутої із ним злочинної домовленості, входила зустріч вказаної групи нелегальних мігрантів на території Закарпатської області та подальша організація їх таємного доставляння на територію Виноградівського району Закарпатської області, організація їх таємного переховування та підшукання осіб для здійснення безпосереднього незаконного переправлення нелегальних мігрантів через державний кордон України в країни Євросоюзу.
На виконання досягнутої злочинної домовленості та водіючи отриманою від ОСОБА_3 інформацією про наявність на території Одеси сформованої останнім групи нелегальних мігрантів, які мають намір незаконно слідувати у країни Євросоюзу, ОСОБА_18 , 08 листопада 2014 року перебуваючи у власних справах в одному з кафе в центрі села Матієво, Виноградівського району, зустрів свого знайомого та односельця ОСОБА_19 (засудженого вироком Мукачівського міськрайонного суду від 27 березня 2015 року). В ході розмови схилив його прийняти участь в організації незаконного переправлення групи нелегальних мігрантів в кількості семиосіб через державний кордон України.
У відповідності до досягнутої злочинної домовленості, ОСОБА_19 повинен був отримати на межі Закарпатської та Львівської областей, а саме, у Біласовиця Воловепького р-ну, що за стаціонарним постом ДАІ «Нижні Ворота», Воловецького району групу з семи нелегальних мігрантів Після чого, з використанням належного йому транспортного засобу здійснити їх доставку до Матієво, Виноградівського р-ну, де передати їх іншим особам, яких до вказаної злочинної діяльності повинен був залучити ОСОБА_17 , з метою забезпечення подальшого незаконного переправлення нелегальних мігрантів через державний кордон України в країни Євросоюзу.
Згідно розробленого плану злочинних дій, ОСОБА_17 на іншому автомобілі повинен був здійснювати супровід автомобіля ОСОБА_19 разом з нелегальними мігрантами, територією Закарпатської області, а також, забезпечити переведення у пішому порядку нелегальних мігрантів в обхід стаціонарного поста ДАІ «Нижні Ворота», з метою уникнення їх виявлення та затримання працівниками правоохоронних органів для забезпечення подальшого їх незаконного переправлення через державний кордон України.
Одночасно з цим, ОСОБА_20 , з метою підшукання автомобіля, на якому планував здійснювати супровід автомобіля з нелегальними мігрантами територією Закарпатської області, 08 листопада 2014 року, звернувся до свого родича ОСОБА_21 , у володінні якого знаходився мікроавтобус марки «Сіtroen», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_6 , і, не ставлячи відома останнього про свої злочинні наміри, попросив здійснити його доставку в село Нижні Ворота та у зворотному напрямку до села Матієво Виноградівського району, на що отримав згоду.
Про готовність та можливість отримати на території Закарпатської області сформовану ОСОБА_3 в місті Одесі групу нелегальних мігрантів подальшої їх доставки у безпосередню близькість до лінії державного кордону України, з метою незаконного переправлення через державний кордон України в країни Євросоюзу, ОСОБА_18 згідно попередньої домовленості із ОСОБА_3 , використовуючи засоби мобільного зв`язку, повідомив останнього.
Відповідно, ОСОБА_3 на виконання свого злочинного задуму щодо

3 із 8
організації незаконного переправлення сформованої ним вказаної групи легальних мігрантів через державний кордон України, через засоби мобільного зв`язку було погоджено з ОСОБА_17 дату та час відправлення із Одеси даної групи мігрантів, а також, місце та час їх отримання останнім на адміністративному кордоні Львівської та Закарпатської областей, а саме, у селі Біласовиця Воловецького p-ну, неподалік від стаціонарного поста ДАІ «Нижні Ворота» на ділянці автодороги «Київ-Чоп».
Надалі, продовжуючи діяти на виконання свого злочинного умислу щодо організації незаконного переправлення групи нелегальних мігрантів через державний кордон України, ОСОБА_3 , з метою здійснення доставки даної групи мігрантів із міста Одеси на територію Закарпатської області, через своїх знайомих із числа таксистів, підшукав громадянина України ОСОБА_22 , у безпосередній власності якого перебував мікроавтобус марки «Мercedes Vito», д.н.з. НОМЕР_7 , чорного кольору, і не ставлячи до відома останнього про злочинність своїх намірів, через спільних знайомих із числа таксистів, досяг домовленості щодо необхідності доставки із міста Одеси на територію Закарпатської області групи мігрантів у кількості семи осіб.
У подальшому, ОСОБА_3 за результатами досягнутої домовленості із ОСОБА_22 , щодо доставки групи мігрантів із Одеси в Закарпатську область, 09 листопада 2014 року, передав останньому у місті Одесі сформовану цим групу нелегальних мігрантів без документів, які б давали право мігрантам знаходитись на території України, для їх доставки на територію Закарпатської області.
Про факт відправлення групи нелегальних мігрантів із міста Одеси на територію Закарпатської області ОСОБА_3 , використовуючи засоби мобільного зв`язку повідомив ОСОБА_18 , а також, надав останньому номер мобільного телефону громадянина ОСОБА_22 , для контакту.
В свою чергу, ОСОБА_18 володіючи інформацією про те, що група нелегальних мігрантів відправлена ОСОБА_3 із міста Одеси у напрямку Закарпатської області, на виконання попередньої злочинної домовленості із ОСОБА_3 щодо організації незаконного переправлення групи мігрантів через державний кордон України, повідомив ОСОБА_19 про те, що вказана група найближчим часом буде доставлена на територію Закарпатської області.
Відповідно ОСОБА_19 , діючи згідно попередньої домовленості із ОСОБА_17 , близько 14 години 00 хвилин 10 листопада 2014 року, вирушив на автомобілі марки «ВАЗ 2108», бежевого кольору, д.н.з. НОМЕР_8 у напрямку виїзду із Закарпатської у Львівську область за стаціонарний пост ДАІ «Нижні Ворота», Закарпатської області, для отримання вказаної групи нелегальних мігрантів, при цьому, виїхав у вказаному напрямку спільно з громадянином України ОСОБА_23 , який не був обізнаний з їх злочинними планами.
Одночасно з цим, ОСОБА_18 на мікроавтобусі марки «Citroen», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_6 за кермом якого перебував ОСОБА_21 пасажиром був його брат ОСОБА_24 , який також не був обізнаний із злочинними планами ОСОБА_18 і ОСОБА_19 , виїхав у вищевказаному напрямку, з метою подальшого супроводу автомобіля з нелегальними мігрантами територією Закарпатської області.
Після чого, 10 листопада 2014 року о 19 годин 20 хвилин ОСОБА_19 , виконуючи злочинні вказівки ОСОБА_18 , прибув на стоянку кафе-гріль «Форель», що у селі Біласовиця Воловецького району, яка в безпосередній близькості до автодороги сполученням «Київ-Чоп», де зустрівся із раніше невідомим йому громадянином ОСОБА_22 , який, в свою чергу, використовуючи належний йому мікроавтобус марки «Мercedes Vito», р/н НОМЕР_7 , чорного кольору, попередньо, 09 листопада 2014 року, здійснив доставку із міста Одеси у Закарпатську область групу нелегальних мігрантів у кількості семи осіб та від якого в подальшому ОСОБА_19 отримав вищевказану групу із семи нелегальних мігрантів.
Отримавши зазначену групу нелегальних мігрантів. ОСОБА_19 , продовжуючи виконувати злочинні вказівки ОСОБА_18 , розмістив їх в салоні та багажному відділенні керованого ним автомобіля марки «ВАЗ 2108», бежевого кольору, р/н НОМЕР_8 та вирушив в

4 із 8
напрямку знаходження стаціонарного поста ДАІ «Нижні Ворота», Воловецького району, Закарпатської області по автодорозі сполученням «Київ-Чоп».
Продовжуючи діяти на виконання злочинного задуму щодо організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, яких із міста Одеси організував та відправив ОСОБА_3 та ОСОБА_18 на одній із зупинок, що у селі Нижні Ворота Воловепького р-ну в безпосередній близькості від автодороги сполученням «Київ-Чоп» не доїжджаючи до вищевказаного стаціонарного поста ДАІ, зустрівся з ОСОБА_19 , від якого отримав вищевказану групу з семи нелегальних мігрантів для здійснення їх таємного супроводу в обхід стаціонарного посту ДАІ «Нижні Ворота», Воловецького р- ну, Закарпатської області.
Отримавши вищевказану групу нелегальних мігрантів, ОСОБА_18 , жестами наказав їм слідувати через лісисту й гористу місцевість в обхід стаціонарного поста ДАІ, що в селі Нижні Ворота, Воловецького району таким чином, щоб уникнути їх виявлення працівниками правоохоронних органів. ОСОБА_19 , в свою чергу, самостійно автомобілем марки «ВАЗ 2108», бежевого кольору, д.н. НОМЕР_9 проїхав через вказаний пост ДАІ, намагаючись уникнути викриття своєї участі у вказаному злочині працівниками ДАІ УМВС України в Закарпатській області, які несли службу на вказаному посту ДАІ.
Надалі, використовуючи темний час доби, дотримуючись умов конспірації в безпечному місці обабіч автодороги сполученням «Київ-Чоп» за стаціонарним постом ДАІ «Нижні Ворота», Воловецького району, ОСОБА_18 , після таємного супроводження зазначеної групи нелегальних мігрантів в обхід стаціонарного посту ДАІ «Нижні Ворота», знову передав ОСОБА_19 групу з семи нелегальних мігрантів, яких спільно із останнім розмістив у салоні та багажному відділенні керованого ОСОБА_19 автомобіля марки «ВАЗ 2108», бежевого кольору, д.н.з. НОМЕР_9 .
Після цього, ОСОБА_19 виїхав в напрямку міста Мукачево для подальшого доставлення нелегальних мігрантів в село Матієво Виноградівського району та їх передачі іншим особам з метою забезпечення незаконного переправлення через державний кордон України. ОСОБА_18 , виконуючи відведену йому роль у даному злочині, перебуваючи в мікроавтобусі марки «Citroen», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_6 , виїхав попереду га здійснював спостереження за автодорогою, з метою не бути виявленими та затриманими працівниками правоохоронних органів.
Проте, 10 листопада 2014 року близько 23 години 00 хвилин, група нелегальних мігрантів у кількості семи осіб, яка попередньо ОСОБА_3 була організована для незаконного переправлення через державний кордон України, сформована та відправлена останнім з міста Одеси, була виявлена та затримана працівниками УСБУ в Закарпатській області спільно з працівниками УДАІ УМВС України в Закарпатській області, поблизу залізничного вокзалу по вулиці Ярослава Мудрого в місті Мукачеві при перевезенні ОСОБА_19 за попередньою домовленістю із ОСОБА_18 у автомобілі марки «ВАЗ 2108», бежевого кольору, д.н.з. НОМЕР_9
Такі дії ОСОБА_3 кваліфіковані за частиною 2 статі 332 КК України як умисні дії, вчинені з організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчинене щодо кількох осіб, повторно, за попередньою змовою групою осіб
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав. При цьому зазначив, що обставини події, що мала місце з жовтня по листопад 2014 року за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину. Просив врахувати при призначенні покарання, що він став на шлях виправлення, перебуває в цивільному шлюбі, має на утриманні малолітніх дітей.
Будучи допитаним в судовому засіданні свідок ОСОБА_25 ствердив що він перебував на посаді інспектора патрульної служби Мукачівського МВ УМВС України в Закарпатській

5 із 8
області. Під час чергування ним із напарником було зупинено автомобіль ВАЗ, в якому перевозили іноземців (нелегалів). Скільки осіб було у машині точно не пам`ятає, вони знаходилися і в салоні, і в багажному відділенні. Мікроавтобуса, який супроводжував машину з нелегалами, не бачив.
Свідок ОСОБА_26 в судовому засіданні показав, що в той день (точної дати не пам`ятає) зі своїми колегами заступив на чергування в період з18.00 годин до 6.00 години, оскільки обіймав посаду інспектором патрульної служби Мукачівського МВ УМВС України в Закарпатській області. По вулиці Я.Мудрого побачили автомобіль ВАЗ 2108, на якому не освітлювався задній номерний знак, вирішили його зупинити. Зупинивши, попросили документи, після чого побачили в салоні 8 чоловік азіатської зовнішності. Вони були і в салоні, і в багажнику. Водій сказав, що перевозить циган. Після цього, вони викликали слідчо-оперативну групу, також прибули працівники СБУ, які вже за ними стежили.
Свідок ОСОБА_27 в судовому засіданні показав, що він працював на посаді інспектора патрульної служби Мукачівського МВ УМВС України в Закарпатській області. Того дня він заступив на службу разом із ОСОБА_28 та ОСОБА_29 та патрулювали на машині по м.Мукачеву. під час патрулювання вночі, їх увагу привернув автомобіль ВАЗ 2108, який рухався по вулиці Я.Мудрого, оскільки в ньому була велика кількість пасажирів. Зупинивши машину почали перевіряти документи та побачили в машині 8 пасажирів. Пасажири документів не мали, на запитання чому їх так багато водій відповісти не зміг. Потім вони викликали оперативну групу. Хто був водієм не пам`ятає, але пам`ятає, що він був з Виноградівського району.
Слід зазначити, що крім повного визнання своєї вини, вина обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується наданим суду вироком Мукачівського міськрайонного суду від 27 березня 2017 року , відповідно до якого ОСОБА_17 та ОСОБА_19 засуджені за частиною 2 статті 332 КК України.
З даного вироку вбачається що ОСОБА_18 та ОСОБА_19 в період з жовтня по листопад 2014 року вступили в злочину змову з громадянином Бангладежу щодо участі в організації незаконного переправляння осіб з числа нелегальних мігрантів через державний кордон України. Зокрема, даними нелегальними мігрантами є: четверо громадян ОСОБА_30 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , та троє громадян Шрі-Ланки: Сатен Кісота, ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .
Оцінюючи надані докази кожний окремо та в їх сукупності, суд приходить до наступного.
Відповідно до частини 2 статті 22 КПК України сторони мають рівні права на збирання та подання до суду доказів.
Згідно вимог частини 1 статті 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до статті 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Слід зазначити що кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 332 КК України - є закінченим в момент, коли виконано відповідні дії: організаційні дії по переправленню осіб через державний кордон України, дії по керівництву таким переправленням, надані необхідні поради, вказівки чи засоби для незаконного перетинання державного кордону України іншими особами або усунені відповідні перешкоди для цього, незалежно від того, чи фактично опинились особи, яких вони переправляють через державний кордон України, за межами України. Суб`єктивна сторона даного кримінального

6 із 8
правопорушення характеризується виною у формі прямого умислу. Мотиви і мета кримінального правопорушення не мають значення для його кваліфікації.
Вказані обставини кримінального правопорушення в своїй сукупності з усією очевидністю вказують на те, що саме ОСОБА_3 організував, за попередньою змовою групою осіб, незаконне переправлення семи нелегальних мігрантів через державний кордон України керував такими діями та сприяв їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод.
Таким чином, з урахуванням зібраних у кримінальному провадженні доказів, які є належними і допустимими, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 332 КК України, як організація незаконного переправляння осіб через державний кордон України, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчинене щодо кількох осіб, повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за частиною 2 статті 332 КК України суд керується статтями 65-67 КК України.
Також, судом беруться до уваги роз`яснення, які містяться у пункті 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року за №7 Про практику призначення судами кримінального покарання із змінами, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з кваліфікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, тощо).
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 згідно статті 66 КК України, судом встановлено щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 згідно статті 67 КК України не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує данні про особу, характер та ступінь суспільної небезпеки ним вчиненого, а також те що вчинене ним кримінальне правопорушення в силу статті 12 КК України є тяжким.
Обвинувачений ОСОБА_3 не став на шлях виправлення і перевиховання, вчинив умисний злочин будучи раніше судимим, а тому суд приходить до висновку про неможливість виправлення його без ізоляції від суспільства.
Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, посередньо характеризується за місцем свого проживання, перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні малолітніх дітей, раніше судимий, суд вважає, що необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання скоєнню нових злочинів призначити йому покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі та вважає, що його виправлення можливе виключно в ізоляції від суспільства.
Також, суд враховує що станом на 13 квітня 2018 року санкція частин 2 статті 332 КК України передбачає позбавленням волі на строк від п`яти до семи років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.
Крім цього, як зазначено вище, вироком Рахівського районного суду Закарпатської області від 14 березня 2013 року ОСОБА_3 засуджено за аналогічний злочин до 5(п`яти) років позбавлення волі з конфіскацією засобів вчинення злочину без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю. На підставі статті 75 КК України звільнено засудженого від відбування покарання, призначеного цим вироком, якщо він протягом 2(двох) років не вчинить новий злочин та виконає покладені на нього обов`язки.
Частиною 3 статті 78 КК України визначено що в разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.
7 із 8
Одночасно слід врахувати роз`яснення, які містяться в пункті 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 Про практику призначення судами кримінального покарання, при визначенні покарання за правилами статті 71 КК до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується не відбута частина покарання за попереднім вироком.
Виходячи зі змісту статті 71 КК України, правила призначення покарання за сукупністю вироків застосовуються у разі, якщо засуджений вчинив новий злочин у період після постановлення вироку в першій справі і до повного відбуття ним призначеного судом покарання.
Оскільки, зазначене вище кримінальне правопорушення ОСОБА_3 вчинив з жовтня по листопад 2014 року, тому, при призначенні остаточного покарання, відповідно до статті 71 КК України, слід частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Рахівського районного суду Закарпатської області від 14 березня 2013 року.
Щодо призначення додаткового виду покарання, визначеного санкцією частини 2 статті 332 КК України, суд враховує роз`яснення викладені в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 Про практику призначення судами кримінального покарання, де зазначено, що відповідно до статті 55 КК України позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю застосовується як додаткове покарання лише в тих випадках, коли вчинення злочину було пов`язане з посадою підсудного або із заняттям ним певною діяльністю.
Відповідно до протоколу за затримання та обшуку особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_3 затриманий 04 квітня 2018 року, тому строк відбуття покарання слід відраховувати з цієї дати, при цьому врахувати наступне.
Згідно частини 5 статті 72 КК України (в редакції від 26 листопада 2015 року) зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
У строк попереднього ув`язнення включається строк тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження.
Таким чином, суд вважає за необхідне зарахувати обвинуваченому ОСОБА_3 у строк відбування покарання час попереднього ув`язнення, а саме з 19 лютого 2015 року, тобто з моменту застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 12 липня 2016 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до вимог статті 124 КПК України судові витрати віднести за рахунок обвинуваченого. Цивільний позов у справі не заявлено.
Щодо позиції сторони обвинувачення про скасування арешту накладеного на рухоме майно на підставі ухвали слідчого судді та повернення речових доказів слід врахувати наступне.
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 30 січня 2015 року накладено арешт на транспортний засіб марки «Мercedes Vito», д.н.з. НОМЕР_7 , чорного кольору, що перебуває у власності ОСОБА_22 (мешканця АДРЕСА_2 ). 26 лютого 2015 року накладено арешт на мобільний телефон марки «Cool Mobile» з карткою оператора «Лайф» з номером НОМЕР_10 , що належить ОСОБА_3 .
Згідно частини 2 статті 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в

8 із 8
подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
З урахуванням наведеного вище, арешт накладений на рухоме майно, що належить ОСОБА_3 та ОСОБА_22 слід скасувати.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог статті100 КПК України.
Застосований відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 03 червня 2018 року залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 100, 124,373, 374 КПК України, ст. ст. 63, 65- 68 КК України, суд,
ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 332 КК України, за якою призначити йому покарання у виді 5(п`яти) років позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.
Відповідно до статті 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини основного покарання за попереднім вироком Рахівського районного суду Закарпатської області від 14 березня 2013 року у виді 1(одного) місяця позбавлення волі, остаточне покарання за сукупністю вироків призначити ОСОБА_3 - 5(п`ять) років 1(один) місяць позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.
Строк відбуття покарання рахувати з 04 квітня 2018 року. Зрахувати обвинуваченому ОСОБА_3 у строк відбування покарання час попереднього ув`язнення, а саме з 19 лютого 2015 року по 12 липня 2016 року, у відповідності до вимог частини 5 статті 72 КК України (в редакції від 26 листопада 2015 року).
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати по справі в сумі 1968 (одну тисячу дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 00 коп.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 30 січня 2015 року на транспортний засіб марки «Мercedes Vito», д.н.з. НОМЕР_7 , чорного кольору, що перебуває у власності ОСОБА_22 (мешканця АДРЕСА_2 ).
Речовий доказ - транспортний засіб марки «Мercedes Vito», д.н.з. НОМЕР_7 , чорного кольору, повернути власнику ОСОБА_22 , у якого він перебуває на зберіганні.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 26 лютого 2015 року на мобільний телефон марки «Cool Mobile» з карткою оператора «Лайф» з номером НОМЕР_10 , що належить ОСОБА_3 .
Речовий доказ - мобільний телефон марки «Cool Mobile» з карткою оператора «Лайф» з номером НОМЕР_10 , який перебуває на зберіганні в камері речових доказів УСБ України в Закарпатської області повернути власнику ОСОБА_3 .
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований на підставі ухвали суду від 05 квітня 2018 року залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана через Мукачівський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.
Головуюча ОСОБА_1