Апеляційний суд міста Києва
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

21 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0007235 щодо

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Бровари Київської області, громадянина України,

що зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , не судимого,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

уродженця м. Бровари Київської області, громадянина України,

що зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_2 , не судимого,

які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

у с т а н о в и л а :

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 18.01.2016 року ОСОБА_10 і ОСОБА_11 визнані невинуватими у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.185 КК України і виправдані у зв`язку з недоведеністю вчинення ними вказаного кримінального правопорушення.

Судом прийнято рішення щодо речових доказів.

________________________________

Справа № 11-кп/796/444/2017
Категорія: ч.2 ст.185 КК України
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_12
Доповідач: ОСОБА_1
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні прокурор Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_13 просить вирок суду першої інстанції скасувати і ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_10 і ОСОБА_11 винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, призначити кожному з них покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років і на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

Апеляційні вимоги прокурор обґрунтовує невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, стверджуючи про те, що суд не взяв до уваги докази сторони обвинувачення, які є належними і допустимими, оскільки отримані уповноваженими на збирання суб`єктами, якими згідно з ч.1 ст.84 КПК України можуть бути слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд, що здійснюють кримінальне провадження. При цьому зазначає, що повноваження на здійснення конкретного кримінального провадження покладаються на прокурора чи слідчого рішенням керівника відповідного органу. У зв`язку з введенням Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) результат прийнятих рішень відображається у вказаній системі та є електронним підтвердженням покладених на службову особу повноважень. Відповідно до Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 69 від 17.08.2012 року, відомості з ЄРДР надаються у формі витягу в порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом, і до витягу включається інформація, у тому числі, прізвище, ім`я, по батькові слідчого (слідчих), який здійснює досудове розслідування, та прокурора (прокурорів), який здійснює процесуальне керівництво. Таким чином, як стверджує прокурор, прийняте рішення про покладення повноважень із здійснення досудового розслідування відображається не лише у формі постанови про призначення групи слідчих чи прокурорів, а також у формі витягу з ЄРДР.

Так, суд першої інстанції, посилаючись на незаконність повідомлення про підозру, зазначив про відсутність повноважень у слідчого ОСОБА_14 . Однак ці повноваження підтверджуються витягом з ЄРДР від 22.06.2015 року, оскільки підставою внесення відомостей до Реєстру є прийняття рішення в даному випадку керівником органу досудового розслідування, а відсутність цього слідчого у постанові про призначення групи слідчих є технічною помилкою. Цей витяг долучений до матеріалів кримінального провадження, підписаний ОСОБА_14 та сформований за допомогою індивідуального ключа доступу. А оскільки технічні можливості ЄРДР виключають доступ до провадження слідчого, якому не надано повноваження, то сам факт формування цього документа, на переконання прокурора, є одним з доказів на підтвердження повноважень слідчого.

Зазначає і про безпідставне припущення сторони захисту про відсутність повноважень у автора апеляційної скарги, а саме, припущення стосовно відсутності підпису заступника прокурора Шевченківського району м. Києва ОСОБА_15 на постанові про призначення прокурора у кримінальному провадженні. Під час ознайомлення з матеріалами досудового розслідування жодних заяв та зауважень щодо неповноти чи неналежного оформлення від підозрюваних не надходило, що свідчить про надання їм матеріалів кримінального провадження у належно оформленому виді. До того ж, під час судового провадження стороною захисту не повідомлялося про залучення експерта і не заявлялося відповідне клопотання. Адвокатський запит про проведення експертного дослідження надійшов до експертної установи 15.07.2015 року, а висновок складено 16.07.2015 року, що викликає сумніви в його правильності, достовірності, а також у неупередженості експерта. Крім того, на переконання прокурора, захисником не доведено, що фотографії, які були предметом дослідження, це фотографії саме матеріалів кримінального провадження. Процес ознайомлення з матеріалами досудового розслідування не контролюється слідчим, тому ОСОБА_10 і ОСОБА_11 могли сфотографувати не вшиті належним чином оформлені документи, а вкласти у матеріали кримінального провадження та сфотографувати порожній бланк постанови про призначення прокурора та бланк доручення про відкриття сторонами кримінального провадження.

Що стосується висновку спеціаліста № 8273 від 06.08.2015 року, то суд не прийняв його до уваги. Водночас, у тексті вироку дослівно продубльовано його зміст, що, на думку прокурора, викликає сумніви у неупередженості суду.

Таким чином прокурор стверджує про порушення судом принципу змагальності, оскільки суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки та за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у вироку не зазначив, чому взяв до уваги одні докази і відкинув інші, а також виклав у судовому рішенні висновки, які місять істотні суперечності. Зокрема, суд виклав зміст показань свідків обвинувачення, протоколу огляду відеозапису від 23.06.2015 року та самого відеозапису, протоколу огляду місці події від 21.06.2015 року, висновку експерта № 1105 від 02.07.2015 року, фактично, стверджуючи про вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення, і ці докази прокурор вважає належними і допустимими, і одночасно вказав про недоведеність винуватості обвинувачених, опираючись на доводи сторони захисту.

У запереченнях на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_9 , посилаючись на положення кримінального процесуального закону, категорично наполягає на тому, що процесуальні рішення мають бути підписані посадовою особою, яка їх винесла. Оскільки наданими стороною захисту доказами доведено, що постанова про призначення прокурора ОСОБА_13 у цьому кримінальному провадженні не підписана заступником прокурора Шевченківського району м. Києва, а доручення прокурора ОСОБА_13 слідчому ОСОБА_16 про відкриття сторонами кримінального провадження та ознайомлення з матеріалами досудового розслідування не містило підпису прокурора, то прокурор ОСОБА_13 не була наділена повноваженнями процесуального керівника, і відкриття матеріалів кримінального провадження не уповноваженою особою прирівнюється до не відкриття матеріалів, у зв`язку з чим суд не мав права допустити наявні в них відомості як докази.

Повідомлення про підозру ОСОБА_10 і ОСОБА_11 складено слідчим ОСОБА_14 , яка не була включена до складу групи слідчих, за погодженням з прокурором ОСОБА_13 . Отже, не можна вважати, що її підзахисним було повідомлено про підозру з дотриманням порядку, передбаченого законом, у зв`язку з чим обвинувачення ОСОБА_10 і ОСОБА_11 висунуто, фактично, коли вони не перебували в статусі підозрюваних.

Такі порушення, допущені під час досудового розслідування, як вказує захисник, тягнуть за собою визнання зібраних під час досудового розслідування доказів недопустимими. З огляду на викладені обставини просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора і просив її задовольнити; доводи захисника ОСОБА_17 і обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим і вмотивованим; повторно дослідивши обставини, встановлені під час кримінального провадження, у межах заявлених прокурором і захисником клопотань; провівши судові дебати, надавши обвинуваченим останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її належить залишити без задоволення, з таких підстав.

Органом досудового розслідування ОСОБА_10 і ОСОБА_11 було висунуто обвинувачення у крадіжці майна Державного підприємства Національний центр ділового та культурного співробітництва Український дім (далі ДП Український дім), вчиненій за наступних обставин.

21 червня 2015 року близько 21 години 45 хвилин ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , перебуваючи на фестивалі міжнародної кухні та творчості, що проходив у приміщенні ДП Український дім на вул. Хрещатик, 2 в м. Києві, звернули увагу на електричне обладнання і вступили у змову з метою таємного викрадення чужого майна.

Реалізовуючи злочинний умисел, ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , знаходячись на першому поверсі в приміщенні ДП Український дім, що на вул. Хрещатик, 3 в м. Києві, переконавшись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, діючи за попереднього змовою між собою, таємно викрали майно, належне ДП Український дім, а саме: чотири електричні подовжувачі довжиною 5 метрів кожний загальною вартістю 207 гривень 16 копійок; провід ПВС 5 x 4 довжиною 28 метрів вартістю 1 422 гривні 40 копійок; вилку силову вартістю 50 гривень 70 копійок; монтажний набір вартістю 1 622 гривні 44 копійки з автоматичним вимикачем 50А вартістю 86 гривень 72 копійки, автоматичним вимикачем 32А вартістю 80 гривень 37 копійок, автоматичним вимикачем 16А вартістю 80 гривень 37 копійок, трьома автоматичними вимикачами 16А вартістю 80 гривень 37 копійок.

Після цього ОСОБА_10 і ОСОБА_11 з майном загальною вартістю 3 630 гривень 53 копійки залишили місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Дії ОСОБА_10 і ОСОБА_11 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Виправдуючи ОСОБА_10 і ОСОБА_11 по пред`явленому обвинуваченню, суд, пославшись на положення кримінального процесуального закону та Конституції України, дійшов висновку про те, що слідчий ОСОБА_14 не мала повноважень на здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0007235, а прокурор ОСОБА_13 станом на 08.07.2015 року не мала повноважень прокурора у цьому кримінальному провадженні.

Також, за висновком суду, слідчий ОСОБА_16 не був особою, уповноваженою надавати доступ до матеріалів досудового розслідування сторонам кримінального провадження. З огляду на те, що відкриття матеріалів кримінального провадження було здійснено всупереч вимогам ст.290 КПК України, що суд прирівняв до того, що матеріали не були відкриті стороні захисту, то на підставі ч.12 ст.290 КПК України не допустив відомості у них як докази.

Що стосується повідомлення про підозру ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , то її також було складено слідчим ОСОБА_14 за погодженням з прокурором ОСОБА_13 , які на час складання та вручення повідомлення про підозру станом на 22.06.2015 року не мали повноважень у кримінальному провадженні. А тому, як вказав суд у вироку, не можна вважати, що ОСОБА_10 і ОСОБА_11 були повідомлені про підозру з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, і, фактично, 16.07.2015 року обвинувачення їм було висунуто з порушенням порядку та встановленої процедури, адже вони не набули статусу підозрюваних.

Ці порушення, допущені під час досудового розслідування, суд визнав істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, а також встановив, що відомості у витягах з ЄРДР щодо заявника не відповідають дійсності, свідки слідчим допитувалися до внесення відомостей до ЄРДР, відсутні дані про джерело походження диску CD-RW із записом камер відеоспостереження ДП Український дім, у зв`язку з чим визнав докази сторони обвинувачення недопустимими.

Колегія суддів погоджується з такими висновками, і доводи в апеляційній скарзі прокурора їх не спростовують.

Згідно з ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Обвинувачені ОСОБА_10 і ОСОБА_11 відмовилися відповідати на запитання, чи визнають себе винними, та давати показання на підставі ст.63 Конституції України.

На підтвердження винуватості обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення сторона обвинувачення посилалася на дані, що містяться в показаннях представника потерпілого ОСОБА_18 , свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , документах, висновку експерта № 1105 від 02.07.2015 року, речовому доказі.

За показаннями представника потерпілого ОСОБА_18 , зі слів начальника охорони ОСОБА_24 , головного інженера ОСОБА_25 та начальника дільниці з ремонту та обслуговування електрообладнання, ліфтів та ескалаторів ОСОБА_19 , їй відомо, що 21 червня 2015 року у вечірній час обвинувачені зайшли на територію ДП Український дім через чорний вхід, викрали приблизно п`ять предметів електропостачання, які залишили співробітники біля ліфту, і вийшли з приміщення через службовий вхід. ОСОБА_24 , ОСОБА_25 і ОСОБА_19 затримали обвинувачених, коли ті вже перейшли дорогу. ОСОБА_10 і ОСОБА_11 заперечували викрадення майна та стверджували, що подовжувачі та перемикачі належать їм. В подальшому було викликано працівників міліції, які затримали обвинувачених і вилучили викрадене майно, загальна вартість якого становить 3 630 гривень 53 копійки.

Свідок ОСОБА_19 начальник дільниці з ремонту, обслуговування електрообладнання, ліфтів та ескалаторів ДП Український дім показав, що є матеріально відповідальним за збереження матеріальних цінностей, переданих йому на зберігання. В період 20-21 червня 2015 року в ДП Український дім за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 2, проводився фестиваль міжнародної кухні та творчості Смачноfest/Їж.Твори.Мандруй/ і йому було доручено забезпечити підведення та підключення електропостачання. 21 червня 2015 року все електрообладнання демонтувалось та заносилось у приміщення ДП Український дім. Йому по телефону повідомили, що якісь особи викрали щити, після чого їх затримала охорона. Прибувши на місце, де були затримані обвинувачені, переконався, що щити, дійсно, належать підприємству, і викликав міліцію. Викрадене майно було вилучено у обвинувачених та в подальшому повернуто ДП Український дім. Це майно було нове і знаходилося на балансі підприємства. Як свідка його допитали вночі приблизно о 3 годині, після чого слідчий поїхав. А вранці приблизно о 9 годині він з документами на електрообладнання та заявою директора поїхав до райуправління на вул. Прорізну, де писав заяву про приєднання документів як матеріально відповідальна особа.

Згідно з показаннями свідка ОСОБА_20 , який працював електромонтажником в ДП Український дім і 21 червня 2015 року перебував на зміні разом з ОСОБА_21 , у вечірній час, коли вони складали обладнання, зателефонував ОСОБА_19 та сказав вийти на протилежну сторону вулиці, де в арці він побачив на асфальті чотири подовжувачі та переносний щит, що належали підприємству. Це обладнання вони залишили біля ліфту у приміщенні. Працівники міліції в його присутності все оглядали, експерт знімав відбитки пальців, потім електрообладнання опечатали, склали відповідний протокол, в якому він ставив підпис. В цей же день він був допитаний на робочому місці, а в приміщенні райвідділу не допитувався.

Свідок ОСОБА_21 показав, що працює електромеханіком у ДП Український дім. 21 червня 2015 року, коли проходив фестиваль, він був черговим. Електроприлади були розміщені по всій території ДП Український дім, а ввечері вони демонтували їх, занесли у приміщення і склали біля ліфту. Обвинувачені зайшли, взяли кілька подовжувачів та автоматичні перемикачі, розподільчий щит біля ліфту, після чого вийшли через чорний вхід, однак на вул. Трьохсвятительській через дорогу були затримані охоронцями. Викрадене електрообладнання було нове і перебувало на балансі підприємства. Сам момент викрадення він не бачив, а побачив обвинувачених, коли їх затримали охоронці, які з`ясовували, чи все майно, яке виявили, належить підприємству, що він підтвердив. В подальшому викликали працівники міліції, які вилучили і опечатали викрадене майно. Він був допитаний за місцем роботи одразу близько 23 години або 0 годин. До райуправління для дачі показань не запрошувався.

Свідок ОСОБА_22 показав, що станом на 21 червня 2015 року працював начальником зміни охорони в ДП Український дім. На камері спостереження помітили двох хлопців, які виносили з приміщення електрообладнання. Тоді він побіг слідом за хлопцями в арку будинку № 3, розташованого через дорогу від ДП Український дім на вул. Трьохсвятительській в м. Києві. В арці побачив на землі електрообладнання, а поруч двох обвинувачених, які палили. На запитання, чи це обладнання їм належить, останні відповіли, що так. В цей момент підійшов охоронник Вівчарик та підбіг ОСОБА_21 , який підтвердив, що електрообладнання належить підприємству. Обвинувачені стали чинити опір, поки їм не повідомили, що крадіжка зафіксована на відеозаписі камер спостереження. Для допиту у райвідділ міліції він не викликався і о 6 годині наступного дня не допитувався, оскільки був черговий та перебував на робочому місці. У нього відбирались пояснення та він підписував їх одразу на місці затримання обвинувачених.

Свідок ОСОБА_23 заступник головного бухгалтера ДП Український дім підтвердила, що викрадене майно належить підприємству і перебуває на балансі як основний засіб. Видаткова накладна є підтвердженням факту оплати за електрообладнання, і воно за первісною вартістю перебуває на балансі.

Згідно з протоколом огляду місця події від 21.06.2015 року в присутності понятих ОСОБА_21 та ОСОБА_20 слідчий провів огляд частини тротуару поруч з будинком № 3 на вул. Трьохсвятительській в м. Києві. На вказаній території на брущатому покритті в згорнутому стані знаходяться чотири електричні подовжувачі довжиною 5 метрів кожен, на розетках маються написи Укрдім, та модульний переносний електричний щит з електричним кабелем довжиною 28 метрів. Також на цій території знаходяться ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , які на запитання слідчого повідомили, що електричні подовжувачі 21.06.2015 близько 21 години 45 хвилин вони викрали з приміщення ДП Український дім за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 2, а о 22 годині були затримані охоронцями на тротуарі на вул. Трьохсвятительській, 3. З електричних подовжувачів виявлено та вилучено три папілярних узори. З місця огляду вилучено п`ять електричних подовжувачів і модульний переносний щит (т.1 а.с.52-61).

У відповідності з даними у заяві ОСОБА_19 від 22.06.2015 року на ім`я слідчого СВ 4-го ВМ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_26 , до матеріалів кримінального провадження № 0007235 долучалися документи: заява директора ДП Український дім про вчинення кримінального правопорушення з додатками копіями видаткових накладних, договору про повну матеріальну відповідальність від 06.04.2015 року, укладеного з ОСОБА_19 , наказу про забезпечення організації та проведення фестивалю міжнародної кухні та творчості Смачноfest/Їж.Твори.Мандруй/ в період з 20-21 червня 2015 року № 38 від 12.06.2015 року, виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, наказу № 16-к від 06.04.2015 року про переведення ОСОБА_19 на посаду начальника дільниці з ремонту, обслуговування електрообладнання, ліфтів та ескалаторів (т.1 а.с.37-51).

Згідно з висновком експерта № 1105 від 02.07.2015 року слід папілярного узору на слідосприймаючій поверхні відрізку липкої стрічки, з найбільшими розмірами сторін 29 х 19 мм, слід папілярного узору на слідосприймаючій поверхні відрізку липкої стрічки з найбільшими розмірами сторін 25 х 19 мм, вилучені в ході огляду місця події, залишені великим пальцем лівої руки та вказівним пальцем лівої руки ОСОБА_11 (т.1 а.с.64-71а).

Згідно з протоколом огляду диска від 23.06.2015 року з фототаблицею на диску СD-RW об`ємом 700 Мб виявлено відеофайли: курилка 21-35_21-43.avi, служебный 21-41_21-47.avi; шлагбаум 21-40_22-10-30.avi, які були почергово відтворені. На екрані з`явились зображення внутрішній двір ДП Український дім, у дворі знаходяться два автомобілі. В подальшому на екрані з`явився ОСОБА_10 , який ходить по двору та розглядається навкруги. Після цього на екрані зявляються ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які заходять до будівлі ДП Український дім. Через деякий час вони виходять з будівлі, тримаючи в руках п`ять електричних подовжувачів та модульний переносний щит, направляються на вихід з внутрішнього двору та в бік вул. Трьохсвятительської і заходять у двір будинку № 3 на вул. Трьохсвятительській (т.1 а.с.73-78).

Ці ж обставини були досліджені судом шляхом відтворення відеозапису на речовому доказі диску CD-RW об`ємом 700 Мб (т.1 а.с.79).

Також судом було досліджено докази сторони захисту.

Висновок експертного дослідження № 8/ікт від 16.07.2015 року, згідно з яким серед інформаційного вмісту флеш-накопичувача Transсend ємністю 8 Гб серійний номер , а саме, в папці кр. пров. дима містяться графічні файли з назвами DSCN2488.jpg та DSCN2629.jpg. Дата та час створення запису на флеш-накопичувач Transсend виявлених графічних файлів з назвами DSCN2488.jpg та DSCN2629.jpg, а також марка та модель обладнання, яким було створено файли, наведено в додатку № 1 до висновку експертного дослідження. Зміст виявлених графічних файлів наведено в додатку № 2. У додатку № 1 вказано, що розмір файлу DSCN2488.jpg становить 2 309 496 Мб, виготовлений він на обладнанні NICON COOLPIX SO1, дата створення 08.07.2015 16:39, розмір файлу DSCN2629.jpg становить 2 469 992 Мб, виготовлений він на обладнанні NICON COOLPIX SO1, дата створення 08.07.2015 16:55 (т.1 а.с.161-164);

Висновок спеціаліста № 8273 від 06.08.2015 року, згідно з яким постанову про призначення прокурора Шевченківського району м. Києва від імені заступника прокурора Шевченківського району м. Києва ОСОБА_15 та доручення від 08.07.2015 року на ім`я старшого слідчого СВ 4-го ВМ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_16 на бланку прокуратури Шевченківського району м. Києва від імені прокурора прокуратури Шевченківського району м. Києва ОСОБА_13 , не підписані прокурором керівником відповідного органу прокуратури та прокурором ОСОБА_13 , не можна вважати належно прийнятими процесуальними рішеннями та такими, що вступили в законну дію та набули юридичної значимості з огляду на вимоги ст.110 КПК України та Національного стандарту України Вимоги до оформлення документів (ДСТУ 4163-2003).

Прокурора прокуратури Шевченківського району м. Києва ОСОБА_13 , що призначена прокурором у кримінальному провадженні № 0007235 відповідно до тексту постанови про призначення прокурора від 22.06.2015 року на бланку прокуратури Шевченківського району м. Києва від імені заступника прокурора Шевченківського району м. Києва ОСОБА_15 , та старшого слідчого СВ 4-го ВМ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_16 , якому досліджуваним дорученням нібито надані повноваження на відкриття сторонами кримінального провадження та ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, не можна вважати уповноваженими особами для здійснення повноважень відповідного прокурора та слідчого у кримінальному провадженні, а прокурора ОСОБА_13 не можна вважати уповноваженою відкривати матеріали провадження відповідно до вимог ст.37 КПК України.

У випадку призначення прокурора (групи прокурорів), який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні з порушеннями вимог ст.ст. 37, 110 КПК України (тобто з порушеннями вимог до оформлення процесуальних рішень), процесуальні дії такого прокурора (групи прокурорів) не будуть мати правових процесуальних наслідків.

Підозру, висунуту ОСОБА_10 і ОСОБА_11 від 22.06.2015 року, не можна вважати такою, що затверджена уповноваженою особою та пред`явленою, оскільки вона затверджена не уповноваженою особою.

З урахуванням вимог ст.ст.36, 37, 110 КПК України докази, зібрані по кримінальному провадженню, не можна вважати допустимими з огляду на наявність вказаних постанов та доручення.

Відповідні відомості вносяться до ЄРДР слідчим, прокурором невідкладно, але не пізніше 24 годин на підставі подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. Правовим наслідком внесення відомостей до ЄРДР є початок здійснення досудового розслідування. Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до Реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Як видно із змісту п.п.2.1-2.3, п.3.1 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 69 від 17.08.2012 року, внесення відомостей до ЄРДР відбувається на підставі відповідних процесуальних рішень, оформлених відповідно до вимог чинного законодавства.

При цьому Реєстр є лише електронною базою даних, відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, зазначених у п.2.1 Положення, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до Реєстру. Реєстр утворено та ведеться з метою забезпечення єдиного обліку, оперативного контролю та аналізу процесів досудового розслідування. Отже, сам факт внесення відповідних відомостей до Реєстру не робить ці відомості юридично значимими. Юридичну значимість відповідним відомостям надають належним чином оформлені процесуальні рішення, які і є підставою внесення цих відомостей до Реєстру.

Процесуальне рішення, оформлене з порушенням вимог законодавства, не може бути підставою для внесення відомостей до ЄРДР.

Внесення відомостей до ЄРДР на підставі процесуального рішення, оформленого з порушенням вимог законодавства, не породжує правових наслідків.

За вказаних обставин не можна вважати, що обвинувачення, висунуте ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , ґрунтується на доказах, отриманих законним шляхом, з огляду на вимоги ст.17 КПК України (т.1 а.с.165-175).

Інформаційний вміст флеш-накопичувача Transсend ємністю 8 Гб серійний номер , а саме, оглянуті графічні файли DSCN2488.jpg та DSCN2629.jpg у в папці кр. пров. дима за допомогою програми Misrosoft Office Piсture Manager, в яких зображено документи Постанова по призначення прокурора від 22.06.2015 року, яка не містить підпису посадової особи, яка її винесла, а саме, заступника прокурора Шевченківського району м. Києва ОСОБА_15 , та Доручення слідчому про відкриття сторонами кримінального провадження та ознайомлення з матеріалами досудового розслідування від 08.07.2015 року прокурора прокуратури Шевченківського району м. Києва ОСОБА_13 , яке на містить підпису посадової особи прокурора прокуратури Шевченківського району м. Києва ОСОБА_13 . Ці файли створені за допомогою камери NIКON COOLPIX SO1 08.07.2015 року о 16:39:09 і о 16:55:06 (т.1 а.с.177).

Копія витягу з кримінального провадження № 0007235 ЄРДР від 22.06.2015 року за підписом реєстратора Першого заступника начальника відділу начальника слідчого відділення ОСОБА_27 (т.1 а.с.176).

Під час повторного дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, судом апеляційної інстанції були допитані свідки ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , які повідомили відомі їм обставини вчинення крадіжки, аналогічні викладеним раніше.

Крім цього, свідок ОСОБА_19 повідомив, що писав заяву про вчинене кримінальне правопорушення, а наступного дня близько 11 години привозив у райвідділ документи стосовно вартості викраденого і давав показання.

Також судом апеляційної інстанції було досліджено висновки експертів і документи за клопотаннями сторони захисту і сторони обвинувачення.

Згідно з ст.25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом такої загальної задаси кримінального провадження, як диспозитивність, що закріплена у ст.26 КПК України, суд у провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Генеральною прокуратурою України за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після завершення огляду.

До повноважень керівника органу досудового розслідування у відповідності до вимог ст.39 КПК України відноситься визначення слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих.

Судом першої інстанції було встановлено, що старший слідчий СВ 4-го ВМ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_14 не мала повноважень слідчого у кримінальному провадженні № 0007235 щодо ОСОБА_10 і ОСОБА_11 .

На користь такого висновку свідчать дані у постанові про групу слідчих у кримінальному провадженні від 22.06.2015 року за підписом першого заступника начальника відділу начальника слідчого відділення 4-го ВМ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_27 , якою було створено групу слідчих у складі слідчих ОСОБА_26 , ОСОБА_16 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 і призначено старшим слідчим ОСОБА_16 (т.1 а.с.83-84), а також аналогічні дані у копії витягу з ЄРДР від 22.06.2015 року за підписом реєстратора ОСОБА_27 (т.1 а.с.176).

Оскільки слідчий ОСОБА_14 у цьому кримінальному провадженні виносила постанову про призначення дактилоскопічної експертизи від 22.06.2015 року (т.1 а.с.86-87), не маючи на це повноважень, суд першої інстанції правильно визнав відповідний висновок експерта недопустимим доказом.

При цьому доводи прокурора про те, що прийняте рішення про покладення повноважень зі здійснення досудового розслідування відображається не лише у формі постанови про призначення групи слідчих чи прокурорів, а також у формі витягу з ЄРДР, не ґрунтуються на вимогах закону та суперечать Положенню про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженому наказом Генерального прокурора України № 69 від 17.08.2012 року.

Зі змісту п.п.1, 3 Глави 2, п.1 Глави 3 Розділу І Положення випливає, що внесення відомостей до ЄРДР відбувається на підставі відповідних процесуальних рішень, оформлених відповідно до вимог законодавства. Унесення відомостей до Реєстру про призначення слідчого, процесуального керівника, прийняття до провадження вносяться невідкладно.

Однак доводи прокурора, який, посилаючись на п.п.1, 2 Глави 4 Розділу І Положення, вказує, що витяг з Реєстру документ, який засвідчує факт реєстрації в Реєстрі відомостей про кримінальне правопорушення, не спростовують висновків суду про те, що підставою для внесення до ЄРДР відомостей мають бути належно оформлені процесуальні документи.

Правильно суд не взяв до уваги і наданий прокурором витяг з ЄРДР від 22.06.2015 року, де реєстратором значиться слідчий ОСОБА_14 та вказано про призначення процесуальним керівником прокурора ОСОБА_13 , звернувши увагу на відсутність у ньому повноважень слідчих ОСОБА_31 , ОСОБА_29 за відсутності процесуального рішення керівника органу досудового розслідування про внесення змін до складу групи слідчих чи створення групи слідчих в іншому складі (т.1 а.п.82).

І з огляду на низку зазначених раніше суперечностей твердження в апеляційній скарзі про технічну помилку у постанові про групу слідчих є непереконливими.

Погоджується колегія суддів і з висновками суду першої інстанції про відсутність у прокурора прокуратури Шевченківського району м. Києва ОСОБА_13 повноважень на здійснення процесуального керівництва у цьому кримінальному провадженні.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.37 КПК України, прокурор який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

Прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбачених ч.ч.4, 5 ст.36, ч.3 ст.313, ч.2 ст.341 КПК України та ч.3 цієї статті.

Згідно з ч.ч.1, 3, 6 ст.110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.

Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також, коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Постанова слідчого, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення.

Оцінивши дані у наданих стороною захисту флеш-накопичувачі Transсend і висновку експертного дослідження № 8/ікт від 16.07.2015 року, суд взяв їх до уваги і встановив, що постанова заступника прокурора Шевченківського району м. Києва ОСОБА_15 про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 22.06.2015 року, якою повноваження зі здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні № 0007235 покладалися на прокурора прокуратури Шевченківського району м. Києва ОСОБА_13 , та доручення прокурора прокуратури Шевченківського району м. Києва ОСОБА_13 старшому слідчого СВ 4-го ВМ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_16 про відкриття сторонами кримінального провадження та ознайомлення з матеріалами досудового розслідування від 08.07.2015 року станом на день відкриття ОСОБА_10 і ОСОБА_11 матеріалів кримінального провадження не були підписані, відповідно, ОСОБА_15 і ОСОБА_13 (т.1 а.с.85, 88).

Оскільки обов`язковим реквізитом процесуального рішення є підпис особи, яка його прийняла, колегія суддів вважає правильними висновки суду про те, що станом на 08.07.2015 року прокурор ОСОБА_13 не була наділена повноваженнями процесуального керівника у цьому кримінальному провадженні.

Графічні файли з назвами DSCN2488.jpg та DSCN2629.jpg, які містяться на флеш-накопичувачі, були створені на обладнанні NIКON COOLPIX SO1 08.07.2015 о 16:39 і о 16:55, відповідно, при виконанні вимог ст.290 КПК України, а саме, відкритті матеріалів стороною обвинувачення та наданні доступу до матеріалів досудового розслідування ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , які використовували фотоапарат NIКON. Час створення файлів узгоджується з часом у протоколі про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування, а саме, 08.07.2015 року в період з 16:00 по 17:00 годину (т.1 а.с.176а).

Посилання прокурора на те, що під час ознайомлення з матеріалами справи ОСОБА_10 і ОСОБА_11 не висловлювали заяв чи зауважень щодо неповноти чи неналежного оформлення процесуальних документів, не підтверджують протилежне, оскільки подавати заяви чи зауваження є їхнім правом, а не обов`язком. До того ж, обвинувачені не є юридично обізнаними особами, а відкриття матеріалів здійснювалося за відсутності захисника.

Оскільки дані на флеш-накопичувач Transсend були перенесені пізніше, і вони ж стали об`єктом експертного дослідження, а висновок експертного дослідження № 8/ікт було складено 16.07.2015 року, коли обвинувальний акт вже скеровано до суду, цим і пояснюється відсутність у сторони захисту матеріалів, які підлягали відкриттю прокурору.

Згідно з ч.1 ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

У відповідності з вимогами ч.3 ст.93 КПК України сторона захисту здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Згідно з ч.2 ст.101 КПК України кожна сторона кримінального провадження має право надати суду висновок експерта, який ґрунтується на його наукових, технічних або інших спеціальних знаннях.

Флеш-накопичувач і висновок експертного дослідження були отримані захисником ОСОБА_9 у передбачений законом спосіб, відкриті прокурору і представнику потерпілого і є належними та допустимими доказами (т.1 а.с.156).

А тому твердження в апеляційній скарзі про залучення експерта поза досудовим розслідуванням та судовим розглядом за ініціативою захисника не свідчить про недопустимість висновку.

При цьому доводи прокурора про наявність сумнівів у правильності та достовірності висновку, неупередженості експерта, відсутність доказів того, що фотографії, які були предметом експертного дослідження, є фотографіями матеріалів кримінального провадження, а так само можливість вкладення ОСОБА_10 і ОСОБА_11 у матеріали кримінального провадження порожніх бланків постанови про призначення прокурора та доручення на відкриття матеріалів кримінального провадження (які б повністю співпадали за змістом та зовнішнім оформленням) і подальше їх фотографування, є вочевидь надуманими і красномовно свідчать про усвідомлення прокурором обґрунтованості підстав для ухвалення виправдувального вироку.

Як правильно зазначив суд, експертне дослідження проведено експертом сектора експертизи у сфері інтелектуальної власності, який має вищу економічну освіту, кваліфікацію судового експерта за спеціальністю 10.9 Дослідження комп`ютерної техніки та програмних продуктів, стаж експертної роботи з 2011 року.

Висновок має належне мотивування, його структура відповідає вимогам Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5, а тому не викликає сумнівів у його правильності чи повноті.

Крім того, колегія суддів зауважує, що у випадку наявності у сторони обвинувачення сумнівів стосовно вказаного висновку чи неупередженості судового експерта, прокурор не був позбавлений можливості заявити клопотання про призначення повторної експертизи, однак не скористався таким правом ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції.

Згідно з ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

У відповідності до положень ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Недопустимими є також докази, що були отримані після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.

З огляду на відсутність у прокурора ОСОБА_13 станом на 08.07.2015 року відповідних повноважень, а також відсутність її підпису в дорученні про відкриття сторонами кримінального провадження та ознайомлення з матеріалами досудового розслідування від 08.07.2015 року, суд дійшов правильного висновку і про відсутність у старшого слідчого СВ 4-го ВМ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_16 повноважень у порядку, визначеному ст.290 КПК України, надавати доступ до матеріалів досудового розслідування сторонам кримінального провадження.

Ці обставини встановлені судом на підставі ретельної оцінки доказів, і не є припущеннями, як в цьому намагається переконати прокурор.

У відповідності з вимогами ч.ч.1, 2 ст.290 КПК України, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування. Прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні.

Згідно з ч.12 ст.290 КПК України, якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Оскільки доступ до матеріалів досудового розслідування було здійснено слідчим ОСОБА_16 , який не був у передбаченому законом порядку наділений відповідними повноваженнями, суд визнав недопустимими всі докази, надані стороною обвинувачення, а також показання свідків, врахувавши, що наявні в них відомості були отримані під час досудового розслідування, а свідки ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 і ОСОБА_22 були допитані під час огляду місця події до внесення відомостей до ЄРДР.

Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.

З викладених раніше підстав, враховуючи, що повідомлення про підозру ОСОБА_10 і ОСОБА_11 від 22.06.2015 року було складено слідчим ОСОБА_33 за погодженням з прокурором ОСОБА_13 , тобто особами, які не мали повноважень у кримінальному провадженні, суд визнав, що повідомлення про підозру не було здійснено з дотриманням порядку, передбаченого КПК України, у зв`язку з чим на час висунення їм обвинувачення ОСОБА_10 і ОСОБА_11 не перебували в статусі підозрюваних, а відтак, і обвинувачення висунуто без дотримання встановленої кримінальним процесуальним законом процедури (т.1 а.с.99-101, 102-104).

Вказані порушення, допущені під час досудового розслідування, суд правильно розцінив як істотне порушення прав людини і основоположних свобод, усунути які на стадії судового розгляду кримінального провадження неможливо.

Доводи прокурора про те, що суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, та за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у вироку не зазначив, чому взяв до уваги одні докази і відкинув інші, що прокурор вважає порушенням принципу змагальності, не відповідають дійсності, адже у вироку суд детально навів мотиви, з яких відкинув докази сторони обвинувачення.

Не вбачає колегія суддів і порушень такої загальної засади кримінального провадження, як змагальність, що згідно з ст.26 КПК України передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Посилання прокурора на те, що суд не взяв до уваги долучений захисником висновок спеціаліста № 8273 від 06.08.2015 року, однак у вироку навів аргументацію з нього, не свідчать про суперечливість викладених у вироку висновків.

Не приймаючи до уваги цей висновок, суд зазначив, що він не є джерелом доказів згідно з ст.84 КПК України і містить відповіді на питання, вирішення яких відноситься до компетенції суду.

Схожість же обґрунтування об`єктивно пояснюється тим, що і спеціаліст при складанні висновку, і суд при ухваленні вироку керувалися вимогами кримінального процесуального закону.

Надуманими є і твердження прокурора про те, що суд, викладаючи у вироку зміст доказів сторони обвинувачення, фактично стверджує про вчинення ОСОБА_10 і ОСОБА_11 кримінального правопорушення і одночасно вказує, що винуватість обвинувачених не доведена.

Таких висновків вирок суду першої інстанції не містить, всі докази сторони обвинувачення суд визнав недопустимими, а тому і не міг покладати їх в обґрунтування прийнятого рішення.

Згідно з ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст.91 КПК України, покладається на прокурора.

Згідно з ч.ч.2, 4 ст.17 КПК України, положення яких кореспондуються з ст.62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції всебічно, повно й неупереджено дослідив всі обставини кримінального провадження, відповідно до вимог ст.94 КПК України дав оцінку кожному доказу з точки зору належності, допустимості і достовірності, що спростовує доводи в апеляційній скарзі про протилежне, і, встановивши, що їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення не доводить те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, вчинили ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , ухвалив правильне рішення про їх виправдання.

А тому вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим і вмотивованим, і підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 18 січня 2016 року щодо ОСОБА_10 , ОСОБА_11 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3