АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0007753 стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Києва, громадянина України, із професійно-технічною освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
30.06.2006р. Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України до 8 років позбавлення волі, звільненого 17.07.2013р. з Шосткінської ВК-66 Сумської області на підставі ухвали Шосткінського міськрайонного суду Сумської області від 09.07.2013р. умовно-достроково на невідбутий строк 9 місяців 2 дні,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,

За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_5

за апеляційною скаргою заступника прокурора м. Києва на вирок Печерського районного суду м. Києва від 25 березня 2016 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від призначеного основного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік, поклавши на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.

За вироком суду, 30.11.2015 року приблизно о 22 год. 20 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем «Chevrolet Captiva» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині вулиці Надніпрянське шосе зі сторони моста Патона в напрямку Південного мосту в місті Києві, зі швидкістю 100 км/год.
Під час руху ОСОБА_5 допустив порушення вимог п.п. 2.3 (б); 2.9 (а); 12.4; 13.1 Правил дорожнього руху України, в яких зазначено:
п. 2.3 «б» - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити :а дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну;
п. 2.9 «а» - водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння ідоперебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин;
п. 12.4 - у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год;
п.13.1 - водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Порушення вказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_5 виявились в тому, що він керуючи вказаним транспортним засобом, біля з`їзду з Дарницького мосту в м. Києві, проявив неуважність, перевищив максимально допустиму швидкість в населеному пункті, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого скоїв зіткнення з задньою частиною автомобіля «Toyota Yaris», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_7 .
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля «Toyota Yaris» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_8 були спричинені наступні тілесні ушкодження: гематома в лобній ділянці справа; закрита травма грудей та грудного відділу хребта у вигляді поперечних переломів ребер зліва 11,10,9,8,7,5 без зміщення уламків, уламкового перелому тіла 5 грудного хребця з компресією дуального мішка, забою лівої легені в базальних відділах, які в сукупності згідно висновку судово-медичної експертизи № 2401/Е від 18.01.2016р. відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Порушення вказаних пунктів Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_5 перебуває в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і її наслідками.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду заступник прокурора міста Києва подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, доведеність вини ОСОБА_5 та правильність кваліфікації дій обвинуваченого просить скасувати вирок суду в частині призначеного ОСОБА_5 покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_5 призначити покарання за ч.1 ст. 286 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки. В іншій частині вирок залишити без змін.
В якості обґрунтування зазначає, що призначене ОСОБА_5 покарання не відповідає вимогам ст. 65 КК України, оскільки судом першої інстанції не в повній мірі враховано суспільну небезпеку особи обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення особливо тяжкого злочину, має не зняту та не погашену судимість, керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, що свідчить про зневажливе ставлення обвинуваченого до загальноприйнятих у суспільстві правил поведінки.
Прокурор стверджує, що наведеним обставинам суд першої інстанції не дав належної оцінки, та внаслідок формального підходу дійшов помилкового висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, звільнивши від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням, вважає дане рішення не відповідає принципам законності, справедливості та індивідуалізації покарання.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_5 , який заперечував проти апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіркою матеріалів провадження було встановлено, що наведені у вироку висновки про винність ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на сукупності зібраних досудовим розслідуванням доказах, достовірність і достатність яких не була поставлена під сумнів сторонами під час судового засідання у суді першої інстанції, в зв`язку з чим, згідно ст. 349 КПК України, вони за згодою сторін не досліджувались.

При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд першої інстанції у відповідності до ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який позитивно характеризується за місцем свого проживання, думку потерпілої, наявність обставин, які пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, та наявність обставини, що обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

В даному випадку, суд призначив ОСОБА_5 , покарання, передбачене санкцією ч.1 ст.286 КК України із врахуванням положень ст. 75 КК України звільнив від відбування призначеного покарання з випробуванням, яке є справедливим і відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що призначене ОСОБА_5 остаточне покарання, із застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України є безпідставним та необґрунтованим, оскільки судом не достатньо враховано його особу та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення є безпідставними, оскільки як вбачається із матеріалів кримінального провадження, зокрема із оскаржуваного вироку районного суду, обставини, на які посилається прокурор у апеляційній скарзі, як на такі, що їх не достатньою мірою враховано при призначенні покарання, судом першої інстанції враховані в повному обсязі.

З урахуванням вищевикладеного, підстав для скасування законного та обґрунтованого вироку суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 403, 404, 405, 407, 418, КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Печерського районного суду м. Києва від 25 березня 2016 року стосовно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду м. Києва може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

____________ ______________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Провадження № 11-кп/796/417/2018
Категорія: ч.1 ст. 286 КК України
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_9
Доповідач: ОСОБА_1