Справа № 394/791/17
УХВАЛА
19 квітня 2018 року колегія суддів Ленінського районного суду м.Кіровограда в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі: ОСОБА_4

за участю прокурора: ОСОБА_5

адвоката: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

розглянувши у закритому судовому засіданні у м. Кропивницький кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000409 від 08.10.2017року за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.152, ч.4 ст.407 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20 лютого 2018 року обвинуваченому ОСОБА_7 було продовжено термін перебування під вартою на строк шістдесят днів до 20 квітня 2018 року.

В судовому засіданні постало питання щодо доцільності перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, оскільки такий термін спливає 20.04.2018 року.

В судовому засіданні прокурором зазначено про необхідність продовження тримання обвинуваченого під вартою, оскільки, ризики кримінального провадження які існували на час обрання запобіжного заходу не відпали. ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, вчиненого із застосування насильства до потерпілої. Крім цього прокурором зазначено, що обвинувачений проживає в одному населеному пункті разом із неповнолітньою потерпілою та свідками, що є ризиком незаконного впливу на останніх. За наведених обставин, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому прокурор вважає, що існують ризики кримінального провадження, а саме ризик переховуватися від суду та ризик незаконного впливу на потерпілу та свідків. У зв`язку з цим прокурор просив продовжити ОСОБА_7 термін перебування під вартою на строк 60 днів.

Адвокат обвинуваченого заперечив проти продовження строку тримання під вартою, зазначивши, що прокурором не доведено існування ризиків кримінального провадження, також не доведено, що до обвинуваченого не можливо застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою. При цьому адвокатом зазначено, що обвинувачений має постійне місце проживання, родину, за таких обставин вважає, що до обвинуваченого можливо застосувати інший більш м`який запобіжний захід.
Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав позицію адвоката.

Заслухавши доводи прокурора, думку адвоката, обвинуваченого, колегія суддів прийшла до висновку про доцільність продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, виходячи з такого.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для справи; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Відповідно до п.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не може бути позбавлений свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
При вирішенні питання щодо продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів виходить не лише з вимог чинного кримінально-процесуального законодавства України, а й правових позицій Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення ЄСПЛ від 06.04.2000 р. у справі «Лабіта проти Італії»). Колегією суддів також взято до уваги позицію Європейського суду з прав людини, яка висвітлена в рішенні ЄСПЛ від 20.05.2010 р. у справі «Москаленко проти України», в якому зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Судом враховано обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях у вчиненні яких він обвинувачується, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого та існування ризиків кримінального провадження.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості потерпілої із застосуванням насильства до неповнолітньої потерпілої, що може бути ризиком переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності за вчинене. Також судом взято до уваги тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується.

Суд прийшов до висновку, що доводи сторони захисту, що обвинувачений має постійне місце проживання, проживає з родиною не є обставинами, що зменшують встановлені ризики на даний час. За таких обставин колегія суддів прийшла до переконання про наявність ризиків кримінального провадження, а саме ризик переховувався від суду, ризик незаконного впливу на потерпілу та свідків.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З метою виконання обвинуваченим ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків, колегія суддів вважає доцільним продовжити тримання обвинуваченого під вартою на строк шістдесят днів, тобто до 17 червня 2018 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177-178, 331 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк шістдесят днів до 17 червня 2018 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити до ДУ «Кропивницька установа виконання покарань» (№14).
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_8