АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/918/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1 Справа №644/4677/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185 КК України
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 квітня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 14 листопада 2017 року, -
В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, холостого, який має неповнолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 21 липня 2004 року Чугуївським міським судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік;
- 24 листопада 2006 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187, 69, ч. 2 ст. 296, 70, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;
- 10 грудня 2007 року Київським райсудом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 01 квітня 2010 року по відбуттю строку покарання;
- 24.06.2014 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч.3 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 04.12.2015 року умовно-достроково на 9 місяців 15 днів;
- 12.10.2017 року Орджонікідзевським райсудом м.Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавленні волі, ст.75 КК України на 2 роки,
засуджено за ч.2 ст.185 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 ( чотири) роки.
Згідно ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочину за даним кримінальним провадженням та злочину за ч.2 ст.185 КК України, за який ОСОБА_7 засуджено Орджонікідзевським райсудом м.Харкова 12.10.2017 року до 3 років позбавлення волі, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавленні волі.
В силу ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного йому покарання з іспитовим строком 3 роки та покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.
Вироком встановлено, що ОСОБА_7 05 червня 2017 року близько о 10-00 годин діючи з умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи біля будинку №12 по вул.12 Квітня в м.Харкові, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав чавунну кришку каналізаційного люку, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №3476 від 25.07.2017 року 1046,50 гривень, яка належить КП «Харківводоканал».
Після чого з викраденим майном з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд. Своїми протиправними діями ОСОБА_7 спричинив матеріальну шкоду КП «Харківводоканал» на вказану суму.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, необґрунтованим застосуванням ст.75 КК України, що потягло невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого через м`якість; ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 4 років позбавлення волі; вирок Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 12.10.2017 року виконувати самостійно. Вказав, що вчинене ОСОБА_9 кримінальне правопорушення відноситься до злочинів середньої тяжкості, являє собою підвищену суспільну небезпеку, суд не мотивував у вироку застосування до обвинуваченого положень ст.75 КК України, не врахував, що ОСОБА_9 раніше неодноразово судимий, завдані злочином збитки не відшкодував, не працює, у зв`язку з чим призначене районним судом покарання вважає недостатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.
Заслухавши доповідь головуючого судді, з`ясувавши думку прокурора, яка підтримала апеляцію; обвинуваченого, який заперечував проти скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, не досліджувалися докази щодо фактичних обставин справи, а сам обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.185 КК України, зазначивши, що згоден з обставинами, викладеними в обвинувальному акті.
Відповідно до вимог ст.404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок стосовно ОСОБА_7 в межах поданої апеляційної скарги прокурора в частині правильності призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням.
При призначенні покарання, суд керується положеннями ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його суспільну небезпечність, дані про особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Суд першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченому, врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, який належить до злочинів середньої тяжкості відповідно до ст.12 КК України, прийняв до уваги дані про особу ОСОБА_7 , який раніше судимий, офіційно не працює, на обліку у лікаря-психіатра, лікаря-нарколога не перебуває, має малолітнього сина 2012 року народження.
Також, районним судом було враховано позицію представника потерпілого, яка не наполягала на ізоляції обвинуваченого від суспільства, той факт, що викрадене майно вилучено у Заборського та буде повернуто потерпілій стороні, чим буде усунено наслідки вчиненого злочину.
Обставиною, що пом`якшує покарання, визнано щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Враховуючи наведені дані, суд першої інстанції дійшов висновку, що покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.185 КК України та призначення остаточного покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення покарання більш суворим із застосуванням ст.75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 України буде необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
При цьому, згідно з ч.1 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він на обліку у лікаря-психіатра, лікаря-нарколога не перебуває, має малолітнього сина 2012 року народження, у скоєному розкаявся, визнав вину, обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Сукупність наведених даних свідчать про те, що обвинувачений заслуговує на довіру суду та отримання шансу на виправлення й повернення до суспільно корисного, законослухняного життя без ізоляції від суспільства.
Таким чином, суд першої інстанції при звільненні ОСОБА_7 від відбування покарання з іспитовим строком та покладенням обов`язків відповідно до ч.1 ст.76 КК України, дотримався вимог закону України про кримінальну відповідальність та прийняв обґрунтоване, законне рішення, з яким погоджується й колегія суддів апеляційного суду.
Призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України відповідає вимогам ст.65 КК України, а саме: ступеню суспільної небезпечності, особі обвинуваченого та принципам законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації; є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.
Доводи апеляції прокурора про неправильне застосування до обвинуваченого положень ст.75 КК України є непереконливими, спростовуються викладеними у вироку районного суду та даній ухвалі обставинами, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 14 листопада 2017 року щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя

Судді: