Справа №635/2917/16-к
Провадження №1-кп/635/231/2017

У Х В А Л А
20 грудня 2017 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
прокурора ОСОБА_2 ,
потерпілих ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
секретар судових засідань ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 187, ч. 1 ст. 357 КК України,,-
В С Т А Н О В И В :
В провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться вищевказане кримінальне провадження.
Ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 04 лютого 2016 року відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 04 квітня 2016 року. Харківським районним судом Харківської області у встановленому КПК України порядку неодноразово продовжувався строк тримання обвинуваченим під вартою. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 03 листопада 2017 року строк тримання під вартою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 продовжено на 60 днів до 01 січня 2018 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 закінчується 01 січня 2018 року.
Вимогами п. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Прокурор у судовому засіданні просив продовжити строк тримання під вартою відносно обвинувачених, посилаючись на наявність ризику, передбаченого п.1 ст. 177 КПК України, який дає підстави вважати, що обвинувачені можуть переховуватися від суду. В обґрунтування клопотання про продовження строків тримання під вартою посилався на те, що обвинуваченим інкримінується вчинення тяжкого злочину, обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 мають спеціальну військову підготовку, ОСОБА_8 не має місця проживання на території Харківської області.
Потерпілі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у судовому засіданні вважали необхідним продовжити обвинуваченим строк тримання під вартою.
Обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у судовому засіданні заперечували проти продовження строку тримання під вартою, посилаючись на необґрунтованість доводів прокурора про існування ризику можливості переховування обвинувачених від суду.
Захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечували проти продовження строку тримання обвинувачених під вартою з підстав відсутності та недоведеності ризику, на який посилається прокурор в обґрунтування клопотання про продовження строку тримання під вартою, вважали можливим застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Захисник ОСОБА_5 надав суду клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, особистої поруки або особистого зобов`язання. В обґрунтування клопотання захисник ОСОБА_5 , посилаючись на практику Європейського Суду з прав людини, зазначив про відсутність на цей час будь-якого ризику, передбаченого ст.177 КПК України, оскільки судом досліджені всі надані стороною обвинувачення докази, допитані потерпілі та свідки, доводи прокурора про можливість обвинуваченого переховуватись від суду є безпідставними та голослівними, не мають детального обгрунтування. Захисник також зазначив, що обвинувачений ОСОБА_8 має позитивну характеристику, у тому числі під час знаходження в Харківській установі виконання покарань № 27, має постійне проживання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . Обвинувачений ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, про що свідчить вислуга років на військовій службі, яка складає понад два роки, має диплом кваліфікованого робітника та міг би працювати та приносити користь державі. В матеріалах справи є звернення членів Президії Федерації регбі Одеської області про готовність поручитися за ОСОБА_8 на час судового розгляду справи.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 суд виходить з наступного.
Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу та інше.
Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.
Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що хоча суворість можливого вироку є елементом, який має бути прийнятим до уваги при оцінці ризику переховування від правосуддя або вчинення злочину повторно, необхідність продовження строку тримання під вартою не може оцінюватися з виключної абстрактної точки зору та лише з точки зору тяжкості злочину (рішення у справі «Мамедов проти Росії»).
Питання стосовно того, чи була розумною тривалість тримання особи під вартою, не може вирішуватися абстрактно. Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватися в кожній справі з урахуванням її конкретних обставин. У будь-якій справі тривале тримання під вартою може виявитися виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства. які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення у справі «W. проти Швейцарії»).
Продовжуючи 03 листопада 2017 року строк тримання обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 суд виходив з наявності ризику можливості переховування від суду, передбаченого п.1 ч. 1 ст.177 КПК України.
При вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченим суд приймає до уваги розумність сукупної тривалості їх перебування під вартою та зазначає про надмірну тривалість такого строку по даному кримінальному провадженні, який складає майже два роки, а тому вважає за необхідне розглянути питання про можливість запобігання зазначеному ризику при зміні запобіжного заходу на більш м`який.
Вирішуючи питання про продовження строків тримання під вартою кожному з обвинувачених, суд враховує особистість обвинувачених, наявність постійного місця проживання та міцність соціальних зв`язків, моральні переконання, майновий стан та зв`язки з державою, в якій обвинувачені зазнають судового переслідування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справі «W. проти Швейцарії»).
Стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 суд приймає до уваги наявність у нього постійного місця проживання та реєстрації за однією адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується відповідними довідками Виконавчого комітету Бабаївської селищної ради; наявність міцних соціальних зв`язків з матір`ю ОСОБА_12 , бабусею ОСОБА_13 та дідусем ОСОБА_14 , з якими він спільно проживає; відсутність судимостей, має статус ветерана війни учасника бойових дій, в період з 04 березня 2015 року по 13 травня 2015 року брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.
Стосовно обвинуваченого ОСОБА_10 суд приймає до уваги наявність у нього постійного місця проживання та місця реєстрації за однією адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується відповідними довідками Виконавчого комітету Бабаївської селищної ради; позитивну характеристику з місця проживання, відсутність судимостей, наявність міцних соціальних зв`язків з матір`ю ОСОБА_15 , яка має статус одинокої матері, має ряд захворювань та потребує постійного лікування.
Тривалість судового розгляду значно зменшує ризик переховування обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від суду, але, зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує їм у разі визнання їх винуватими, суд вважає наявною можливість переховування обвинувачених від суду, а тому є підстави для застосування до ОСОБА_9 та ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладанням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
Що стосується обвинуваченого ОСОБА_8 , то суд зазначає наступне. З аналізу змісту всіх наданих наданих захисником довідок Виконавчого комітету Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області вбачається лише факт реєстрації ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно матеріалів досудового розслідування місцем його фактичного проживання на момент вчинення інкримінованого злочину зазначено: АДРЕСА_4 . Таким чином у суду відсутні підстави вважати про наявність у ОСОБА_8 постійного місця проживання та міцних соціальних зв`язків, при цьому суд враховує відсутність даних про постійне проживання ОСОБА_8 з членами родини, зокрема батьками.
Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_8 злочину, з урахуванням його ролі як співучасника згідно висунутого обвинувачення, свідчить про його підвищену суспільну небезпеку. Таким чином, враховуючи тяжкість обвинувачення у сукупності з зазначеними обставинами щодо особи обвинуваченого ОСОБА_8 суд вважає доцільним продовжити тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою строком на шістдесят днів з підстав продовження існування ризику можливості переховування від суду, передбаченого п.1.ч.1 ст.177 КПК України.
Дані щодо відсутності порушень дисципліни обвинуваченим ОСОБА_8 під час перебування його в слідчому ізоляторі, наявність в нього диплому кваліфікованого робітника не зменшує ризик можливості переховування обвинуваченого від суду, зокрема ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд, що є підставою для відмови у звільнення особи з під варти, виходячи з принципів конвенційного прецедентного права (рішення по справі «Штегмюлллер проти Австрії».
Вищевказані обставини свідчать про неможливість запобігання встановленому ризику шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 331 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 на більш м`який відмовити.
Строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 187, ч. 1 ст. 357 КК України продовжити на шістдесят днів - до 17 лютого 2018 року.
Обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою змінити на домашній арешт з застосуванням засобів електронного контролю, який полягає в забороні обвинуваченому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 .
Зобов`язати ОСОБА_9 протягом часу дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту:
- прибувати за кожною вимогою до суду;
- носити електронний засіб контролю;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і вїзд в Україну.
Обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід з тримання під вартою змінити на домашній арешт з застосуванням засобів електронного контролю, який полягає в забороні обвинуваченому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_3 .
Зобов`язати ОСОБА_10 протягом часу дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту:
- прибувати за кожною вимогою до суду;
- носити електронний засіб контролю;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Строк дії ухвали в частині продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 встановити до 17 лютого 2018 року.
Строк дії ухвали в частині застосування запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 визначити два місяці, тобто до 20 лютого 2018 року.
Обвинуваченого ОСОБА_9 негайно доставити до місця проживання за адресою АДРЕСА_2 . та звільнити з-під варти.
Обвинуваченого ОСОБА_10 негайно доставити до місця проживання за адресою АДРЕСА_3 . та звільнити з-під варти.
Доручити Харківському ВП ГУНП в Харківській області негайно доставити обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за місцем їх проживання та передати копію ухвали для виконання відповідному органу поліції за місцем проживання обвинувачених.
Роз`яснити ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за їх поведінкою, мають право з`являтися в житло, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на них зобов`язань.
Копію ухвали вручити обвинуваченим, захисникам, прокурору.
Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1