Провадження № 1-кп/200/223/17
Справа № 200/698/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 жовтня 2017 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у

складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

законного представника

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпро кримінальне провадження №0004611, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Андріївка Покровського району Дніпропетровської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-01 червня 2017 року Ленінським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.186, ч.2 ст.190, ч.1 ст.69, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік та 6 місяців,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:
18 листопада 2016 року близько о 19.00 год., неповнолітній ОСОБА_7 перебуваючи біля будинку №18 по вул.Січеславській Набережній в м.Дніпро, побачив раніше незнайому потерпілу ОСОБА_8 , яка тримала у правій руці мобільний телефон марки «Леново S 860» ІМЕІ НОМЕР_1 , вартістю 2 150 грн., в якому знаходилась картка мобільного оператора «Лайф» за номером НОМЕР_2 та картка мобільного оператора «Київстар» за номером НОМЕР_3 , які для потерпілої не представляються матеріальної цінності.

Після чого, неповнолітній ОСОБА_7 , реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, скоюючи злочин повторно, з корисливих мотивів, умисно, підійшов зі спини ліворуч до потерпілої ОСОБА_8 та шляхом ривка, вихопив з руки останньої мобільний телефон марки «Леново S 860» ІМЕІ НОМЕР_1 , вартістю 2 150 грн., в якому знаходилась картка мобільного оператора «Лайф» за номером НОМЕР_2 та картка мобільного оператора «Київстар» за номером НОМЕР_3 , які для потерпілої не представляються матеріальної цінності, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 2 150 грн.

Після чого ОСОБА_7 з викраденим майном зник з місця злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Вищевказані умисні дії неповнолітнього ОСОБА_7 , які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), скоєному повторно, кваліфікуються за ч.2 ст.186 КК України.

Суд вважає доведеним дане обвинувачення, оскільки встановлені судом обставини повністю підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду.
Показами неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 , який провину у скоєнні вищевказаного кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що раніше потерпілу ОСОБА_8 не знав.
18 листопада 2016 року ввечері він зі своїм товаришем ОСОБА_9 прогулювалися по місту Дніпро. Перебуваючи поблизу будинку №18 по вул.Січеславська Набережна в м.Дніпро, він побачив раніше незнайому дівчину, як потім дізнався потерпілу ОСОБА_8 , яка тримала в правій руці мобільний телефон, та підійшла до переходу на проїзній частині й зупинилася. В цей час у нього виникло бажання відкрито заволодіти мобільним телефоном ОСОБА_8 й з цією метою, він підійшов до неї зі спини та шляхом ривка вихопив з її руки мобільний телефон та став тікати через дорогу, а потім у двори. Його товариш ОСОБА_9 також біг за ним, але потім з поля зору він його втратив. ОСОБА_9 не знав про його намір пограбувати дівчину. Далі, він сів до маршрутки та поїхав за місцем мешкання в м.Дніпро. Вечері в цей же день, до його помешкання приїхали співробітники поліції та повідомили йому, що він підозрюється у скоєнні грабежу, після чого він зізнався у скоєному та добровільно видав викрадений мобільний телефон потерпілої.
Заходи фізичного та психологічного тиску з боку робітників поліції до нього не застосовувалися.
В скоєному щиросердно покаявся.
А також дослідженими письмовими доказами по справі:
Протоколом огляду від 18 листопада 2016 року, відповідно до якого оглянута ділянка місцевості, що розташована біля будинку №18 по вул.Січеславська Набережна в м.Дніпро, в ході якого нічого не виявлено та не вилучено ( а.с.7-8).
Протоколом огляду від 18 листопада 2016 року, під час якого оглянутий добровільно виданий ОСОБА_7 мобільний телефон «Леново», який на момент огляду знаходиться у вимкненому стані, видимих пошкоджень не має ( а.с.9), який визнано речовим доказом (а.с.64) та повернутий власнику потерпілій ОСОБА_8 (а.с.65).
Протоколом пред`явлення для впізнання від 19 листопада 2016 року з фототаблицею, в ході якого потерпіла ОСОБА_8 серед пред`явлених осіб впізнала особу під №1, котрий 18.11.2016 року відкрито заволодів належним їй мобільним телефоном марки «Леново». Відповідно до даного протоколу, впізнаною особо є ОСОБА_7 ( а.с.22-25).
Даними судово-товарознавчої експертизи №2876 від 26 листопада 2016 року, відповідно до висновків якої, ринкова вартість мобільного телефону марки «Леново S860», станом на 18.11.2016 року складає 2 150 грн. 00 коп. (а.с.51-55).
Під час судового розгляду, учасники судового провадження, в тому числі неповнолітній обвинувачений, вищезазначені докази, зібрані в ході досудового розслідування та фактичні обставини справи, встановлені в ході досудового слідства, не оспорюють, правильно розуміють зміст цих обставин, а також у суда немає сумнівів у добровільності такої їхньої позиції, у зв`язку із чим, інші докази відповідно до ст.349 КПК України в суді не досліджувались.

Таким чином, суд вважає повністю доведеним дане обвинувачення неповнолітнього ОСОБА_7 , оскільки досліджені вищезазначені докази, які є в матеріалах кримінального провадження, отримані у передбаченому кримінально-процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими один одного, які мають значення для кримінального провадження та такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

Враховуючи наведене, суд визнає неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 винним у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, а його умисні дії, що виразилися у відкритому викраденні чужого майна (крадіжка), скоєному повторно, вірно кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України.
При призначенні покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_7 суд, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, обставини його вчинення, особу обвинуваченого, який є неповнолітнім на момент скоєння злочину, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, задовільно характеризується за місцем навчання, його відношення до скоєного, те, що він виховувавсяв неповній родині, без батьківського піклування, а також стан його здоров`я, умови життя та виховання, вплив дорослих, рівень інтелектуального і вольового розвитку та інші особливості неповнолітнього щодо ставлення до суспільних цінностей і існуючих у суспільстві вимог щодо правил поведінки, готовність до їх сприйняття і коригування своєї поведінки, здатність до самооцінки свого поступку.
Крім того, у відповідності до ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_7 суд визнає його щире каяття, вчинення злочину в неповнолітньому віці, відшкодування шкоди в повному обсязі, сприяння органу досудового розслідування у розкритті злочину.
У відповідності до ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_7 судом не встановлено.
Враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_7 злочину, з урахуванням особи обвинуваченого, вчинення ним злочину в неповнолітньому віці, його вiдношення до вчиненого, щире каяття, стан здоров`я, усвідомлення обвинуваченим ОСОБА_7 вчиненого, зроблення ним вiдповiдних висновкiв, надання ним належної оцінки своїй поведінці, готовність нести передбачену законом відповідальність, обставини скоєного злочину, роль а також те, що згiдно ст.50 КК України покарання має на метi не тiльки кару, а й виправлення засуджених, суд вважає можливим призначення обвинуваченому ОСОБА_7 на підставі ч.1 ст.69 КК України, основного покарання у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.186 КК України, як таке, що буде необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Керуючись ст. ст. 349, 368, 370- 371, 373- 376, КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
Визнати неповнолітнього ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Призначити неповнолітньому ОСОБА_10 покарання за ч.2 ст.186 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік та 5 (п`ять) місяців.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання за даним вироком більш суворим за вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 01.06.2017 року й остаточно призначити ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік та 6 (шість) місяців.

Запобіжний захід, обраний неповнолітньому ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Строк покарання ОСОБА_10 відраховувати з 20 жовтня 2017 року.

Зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_10 термін перебування під вартою з 21.11.2016 року по 20.10.2017 року.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України від 26.11.2015 року) зарахувати ОСОБА_10 в строк відбуття покарання попереднє ув`язнення з 21.11.2016 року по 01.06.2017 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази мобільний телефон марки «Леново» ( а.с.64) - вважати повернутими власнику - потерпілій ОСОБА_8 ( а.с.65).

Процесуальні витрат по проведенню експертизи №2876 від 26.11.2016 року у сумі 200 грн. 00 коп. ( а.с.50) покласти за рахунок держави, через відсутність у ОСОБА_7 самостійного заробітку та батьків, які б не були позбавлені батьківських прав, опікунів та піклувальників.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після проголошення вручається неповнолітньому обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1