УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 року Слідчий суддя місцевого Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_2 в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей та документів, які містять охоронювану законом таємницю по матеріалам досудового розслідування, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000628 від 10.07.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 294 ч. 2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні 07 липня 2017 року було затримано ОСОБА_4 , а 08 липня 2017 року вручено повідомлення про підозру, складену 21 серпня 2014 року відповідно до якої останнього підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 294 КК України, а саме активній участі у масових заворушення, що мали місце 02 травня 2014 року у м. Одесі.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 08 липня 2017 року підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Під час вирішення питання щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як на доказ доведеності обґрунтованості підозри, слідчий послався на показання допитаної як свідка 10 серпня 2017 року ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_6 , допитаного 20 травня 2014 року, які за їх твердженням перебували на місці події.

Відповідно до протоколів допитів ОСОБА_5 на час масових заворушень користувалася мобільним телефоном із карткою оператора мобільного зв`язку «Life» («Lifecell») із НОМЕР_1 , а свідок ОСОБА_6 телефоном із номером НОМЕР_2 .

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 96 КПК України, для доведення недостовірності показань свідка сторона має право надати показання, документи, які підтверджують його репутацію, зокрема, щодо його засудження за завідомо неправдиві показання, обман, шахрайство або інші діяння, що підтверджують нечесність свідка.

Таким чином, доведення невинуватості підозрюваного є можливим, у тому числі шляхом доведення факту недостовірності показань наданих свідком відносно особи та суперечності таких іншим показанням, наданих щодо цієї ж особи під час допиту в іншому кримінальному провадженні.

Після їх отримання вказаних документів вони можуть використовуватися як докази у кримінальному провадженні, та на їх підставі буде можливо встановити недостовірність показань свідка та невинуватість підозрюваного ОСОБА_3 у вчиненні кримінальні правопорушення.

Відповідно до ст. 160 КПК України, сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором. У клопотання зазначаються: короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання; правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати; підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні; можливість використання як доказів відомостей, що міститься в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю; обґрунтування необхідності вилучення речей і документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 159-166 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_2 в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей та документів, які містять охоронювану законом таємницю задовольнити.

Надати адвокату ОСОБА_2 захиснику підозрюваного ОСОБА_3 тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю та знаходяться у Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» (м. Київ, вул. Миколи Амосова, буд. 12), шляхом надання можливості оглянути та вилучити копії речей та документів у Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» (м. Київ, вул. Миколи Амосова, буд. 12), що містять інформацію (без вилучення первинних носіїв на яких зберігається вказана інформація) про:

- наявні персональні анкетні дані щодо власників (користувачів) послуг оператора мобільного «Life» («Lifecell») із номерами НОМЕР_1 , НОМЕР_3 , у тому числі за наявності контрактної угоди або іншої відповідної реєстрації таких анкетних даних;

- інформації у електронному вигляді про дату, час, тривалість з`єднань, тип вхідних і вихідних з`єднань, текстових повідомлень (SMS, MMS), ідентифікаційні ознаки обладнання абонентів «А» із номерами оператора мобільного «Life» («Lifecell») НОМЕР_1 , НОМЕР_3 під час таких з`єднань, ідентифікаційні ознаки абонентів із якими відбувалися з`єднання (обладнання, номера абонента, належність оператора зв`язку) із прив`язкою місця знаходження абонентів оператора мобільного «Life» («Lifecell») НОМЕР_1 , НОМЕР_3 до найближчих адрес розташування базових станцій під час здійснення телефонних з`єднань у період з 20 квітня 2014 року по 05 травня 2014 року.

Встановити строк дії ухвали протягом 1 (одного) місяця з дня її постановлення.

Ухвала підлягає оскарженню протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

27.09.2017