Справа № 159/2725/17 Провадження №11-кп/773/137/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.1 ст.162 КК України. Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 березня 2018 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження №0000028 за апеляційною скаргою заступника прокурора Волинської області на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15 листопада 2017 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Цвир Любешівського району Волинської області, жителька АДРЕСА_1 , громадянка України, з середньою спеціальною освітою, пенсіонерка, вдова, раніше судима вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30 березня 2017 року за ч.1 ст.126 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 680 гривень,

засуджена за ч.1 ст.162 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Вироком вирішено долю речових доказів та цивільний позов.

Розглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд,
ВСТАНОВИВ:
Згідно вироку суду, обвинувачена ОСОБА_7 близько 06 години 30 хвилин 02 листопада 2016 року, з метою з`ясування обставин із ОСОБА_9 з приводу вигрібної ями, відігнула та погнула металеву сітку, яка слугувала парканом вказаного будинку, після чого без будь якого дозволу та всупереч заборони власника будинку ОСОБА_10 , незаконно проникла на подвір`я будинку АДРЕСА_2 та в подальшому пошкодила двері та стіни будинку, чим порушила право ОСОБА_10 на недоторканість земельної ділянки, належної останній.
В поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин справи, кваліфікації дій обвинуваченої, а також вид та розмір остаточного покарання, вважає вирок суду незаконним, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального закону. Посилається на те, що ОСОБА_7 раніше судима вироком Ковельського міськрайонного суду від 30 березня 2017 року за ч.1 ст.126 КК України до штрафу в розмірі 680 гривень, а злочин, за який обвинувачену засуджено оскаржуваним вироком, вона вчинила 02 листопада 2016 року. Вважає, що обвинуваченій ОСОБА_7 слід призначити покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України. Просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати та постановити новий, яким призначити ОСОБА_7 за ч.1 ст.162 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень, і на підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Ковельського міськрайонного суду від 30 березня 2017 року, покаранням призначеним за оскаржуваним вироком, остаточно призначити покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції, доводи апеляційних скарг, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, обвинувачену ОСОБА_7 , яка підтримала подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи і його висновок про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні нею кримінального правопорушення, за яке її засуджено, ґрунтується на об`єктивно досліджених доказах, які всебічно і повно перевірені судом з дотриманням вимог кримінально процесуального законодавства.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Фактичні обставини справи, доведеність вини та кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_7 за ч.1 ст.162 КК України ніким не оспорюється, а тому в порядку ст. 404 КПК України в цій частині висновки суду в апеляційному порядку не перевіряються.

Разом з тим, посилання прокурора на неправильне застосування судом першої інстанції кримінального закону, а саме на безпідставне призначення обвинуваченій остаточного покарання без застосування ч.4 ст.70 КК України, є обґрунтованим.
Так, відповідно до ч.4 ст.70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Однак, місцевий суд вказаних вимог закону не дотримався.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачена ОСОБА_7 засуджена вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30 березня 2017 року за ч.1 ст.126 КК України до покарання, у виді штрафу в розмірі 680 гривень.

Злочин, який інкримінується обвинуваченій ОСОБА_7 було вчинено 02 листопада 2016 року, тобто до постановлення вироку Ковельським міськрайонним судом від 30 березня 2017 року.

Про дане судове рішення місцевому суду було відомо.

Разом з тим, при ухваленні обвинувального вироку щодо ОСОБА_7 суд першої інстанції не врахував, що злочин, передбачений ч.1 ст.162 КК України, обвинуваченою вчинений до ухвалення вироку Ковельським міськрайонним судом Волинської області від 30 березня 2017 року та при призначенні остаточного покарання всупереч вимогам закону не застосував положення ч.4 ст.70 КК України.
Оскільки обвинуваченій ОСОБА_7 призначається остаточне покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України, тому вирок суду в частині призначеного покарання підлягає зміні.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409 КПК України, Апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Волинської області задовольнити частково.

Вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15 листопада 2017 року в частині призначеного покарання ОСОБА_7 змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженою за ч. 1 ст.162 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за вироком Ковельського міськрайонного суду від 30 березня 2017 року, більш суворим покаранням, призначеного за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15 листопада 2017 року, визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

В решті вирок суду залишити без змін.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий
Судді