Справа № 184/2296/16-к
Номер провадження 1-кп/184/29/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2017м. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2

провівши в залі суду в м. Покров відкрите судове засідання у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за № 0001077 від 12 листопада 2016 року відносно обвинуваченого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бєлгород, Бєлгородська область, РФ, громадянин України, з вищою освітою, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовець за контрактом у пп В2830 за спеціальністю старший вогнеметник, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий:

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_5 ,
обвинувачений ОСОБА_3 , захисник обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_6 ,

потерпіла ОСОБА_7 , представник потерпілої ОСОБА_7 ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В :
12 листопада 2016 року приблизно о 17 год. 00 хв., ОСОБА_3 знаходився в кімнаті квартири за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем проживання його дружини ОСОБА_7 , де на ґрунті побутових відносин між ним та дружиною виникла сварка.

В ході сварки у ОСОБА_3 , виник злочинний намір спрямований на спричинення тілесних ушкоджень своїй дружині ОСОБА_7 .

В цей же день та час, перебуваючи там же, ОСОБА_3 пішов на кухню, де з поверхні столу взяв кухонний ніж, після чого, реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_3 наблизився до потерпілої ОСОБА_7 , яка на той час сиділа на дивані у кімнаті вище вказаної квартири, та схопив своєю лівою рукою за плече потерпілої, нагнувши її до себе і тримаючи при цьому у своїй правій руці кухонний ніж, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно завдав один удар ножем у спину потерпілої, напрямком згори вниз, чим згідно висновку експерта № 853 від 26.12.2016 року спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді відкритої проникаючої колото-різаної хребтово-спинальної травми грудного відділу хребта (на рівні 4-го грудного хребця) з ушкодження спинного мозку, нижньої параплегії. Данні тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя (згідно п.2.1.3 підпункту «д» Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень).

Таким чином, умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

В ході судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що він дійсно 12.11.2016 року перебував у квартирі АДРЕСА_3 , де він проживає разом з потерпілою ОСОБА_7 . Зранку до них заходили сусіди, просили стіл та стільці, він допоміг перенести стіл до входу в їх квартиру, а потім забравши свою дитину ОСОБА_9 , пішов прогулятися по місту. Біля 16 год. того ж дня повернувся до дому, де побачив потерпілу ОСОБА_7 , яка сиділа на кухні, щось випивала. Між ними виникла сварка, на ґрунті особистих сімейних непорозумінь, оскільки потерпіла найшла собі іншого чоловіка і хотіла уїхати до нього в Крим, забравши з собою дітей. Все це його дуже обурило, тоді він щоб трохи подихати повітрям вийшов на балкон та хлопнувши при цьому дверима розбив скло. Коли саме у нього в руках опинився кухонний ніж, він не пам`ятає. Потерпіла ОСОБА_7 в цей час вже була в кімнаті біля дивану, він підійшов до неї і вдарив один раз ножем попавши їй в спину. Він відразу після цього вийшов з квартири і пішов до матері, де і був затриманий працівниками поліції. В момент вчинення кримінального правопорушення, крім нього в квартирі знаходилась лише потерпіла ОСОБА_7 та донька ОСОБА_9 , яка спала в краватці. Інші діти знаходились в квартирі сусідки ОСОБА_10 на першому поверсі. В цей день алкогольних напоїв він не вживав, тому вважає, що свідки допитані в судовому засіданні його оговорили. В скоєному він щиро розкаявся, просив не позбавляти його волі.

Крім визнання обвинуваченим ОСОБА_3 вини у вчиненому кримінальному правопорушенні за ч.1 ст.121 КК України, його вина також підтверджується в повному обсязі показами потерпілої та свідків, які були допитані судом під час судового слідства, а також сукупністю інших доказів по справі.

Під час судового слідства на підтвердження або спростування вини обвинуваченого ОСОБА_3 вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.121 КК України були допитані потерпіла ОСОБА_7 та свідки заявлені як стороною обвинувачення, та і стороною захисту.

Так, потерпіла ОСОБА_7 надала суду покази, згідно яких доведено про те, що вона є офіційною дружиною обвинуваченого ОСОБА_3 , та у них є спільна малолітня дитина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім цього, вона є матір`ю ще 3-х малолітніх дітей. Фактично вона і ОСОБА_3 на момент вчинення кримінального правопорушення разом не проживали. 12 листопада 2016 року зранку до квартири АДРЕСА_3 , де вона проживає разом із дітьми, прийшов обвинувачений і взяв свою дитину, щоб погуляти з нею на вулиці. Того ж дня, біля 17 год. коли ОСОБА_3 повернувся з вулиці до вище вказаної квартири, то був вже у нетверезому стані. Потім до квартири зайшла сусідка, яка попросила допомогти перенести меблі, і ОСОБА_3 пішов їй допомогти, а коли через декілька хвилин повернувся, то вона зрозуміла, що ОСОБА_3 знову пив алкогольні напої, оскільки від нього був чутний характерний запах. Вона намагалась вигнати ОСОБА_3 з квартири, оскільки за час шлюбу у неї та обвинуваченого ОСОБА_3 вже виникали сварки, пов`язані з його зловживанням спиртними напоями та застосуванням після цього до неї насилля, але останній не уходив. В цей же час, коли вона сиділа в кімнаті на дивані, тримаючи на руках молодшу дитину, ОСОБА_3 пішов до кухні і відразу повернувшись до кімнати пройшов до балкону, хлопнувши дверима від чого на підлогу посипалось розбите скло. Побоявшись сама піти до сусідки, щоб викликати поліцію, вона відправила для цього свого старшого сина ОСОБА_12 . Відразу після того, як дитина пішла з квартири, з балкону вийшов ОСОБА_3 , який підійшовши до неї, лівою рукою схопив за плече і нахилив до себе, а правою наніс один удар чимось в спину. Чим саме був нанесений удар вона спочатку не зрозуміла, але почала відразу задихатися, по ногам пішли якісь неприємні відчуття і більше рухати ногами та самостійно розігнутися вона вже не могла. ОСОБА_3 після завдання удару пішов з квартира, а їй діти сказали, що у неї в спину встромлений ніж. Через декілька хвилин до квартири прийшла сусідка ОСОБА_10 та викликала швидку допомогу, яка забрала її до лікарні. При призначенні обвинуваченому міри покарання за вчинений ним злочин, просила визначити її у максимальному розмірі передбаченому за санкцією статті 121 КК України.

Свідок ОСОБА_10 , яка є сусідкою потерпілої ОСОБА_7 по під`їзду, показала суду, що 12 листопада 2016 року приблизно з 17 до 18 год., до її квартири постукав ОСОБА_13 , син ОСОБА_14 , дитина була перелякана і просила її піднятися до їх квартири. Вона залишила дитину у себе в квартирі і почала підніматися до ОСОБА_15 , коли їй на зустріч спускався обвинувачений ОСОБА_3 , у якого вона запитала:«що трапилось?», на що обвинувачений ОСОБА_3 не зупиняючись і прямуючи до виходу з під`їзду відповів: «більше мені від неї нічого не потрібно». Вона піднялась до ОСОБА_16 , квартира була відчинена, в кімнаті де на дивані сиділа ОСОБА_7 було багато дрібного побитого скла, поряд були діти. Вона запитала: «Надя, що це трапилось?», на що потерпіла відповіла: « ОСОБА_17 мені швидку, в мене ніж у спині». Вона відразу не побачила, а коли придивилась, то побачила ніж, лезо якого майже повністю було в спині. Відразу вона викликала швидку допомогу і поліцію. Про те, що трапилось ОСОБА_7 їй не розповідала, тільки коли її вже забирали до лікарні сказала, що напевно ходити вже не буде, оскільки не відчуває ніг. Крім цього, свідок повідомила, що зі слів ОСОБА_7 вона знає про існуючі конфлікти та сварки, які виникали між потерпілою і обвинуваченим ОСОБА_3 , але вона особисто ніколи їх не бачила та не була свідком того, щоб ОСОБА_18 колись кричав у під`їзді або на дворі, хоча ОСОБА_7 їй казала, що вони часто сварились.

Свідок ОСОБА_19 , який є сусідом потерпілої ОСОБА_7 , показав суду про те, що 11 листопада 2016 року у нього було весілля, тому тільки біля 4 год. ранку 12 листопада 2016 року він повернувся до дому. Приблизно о 08-09 годині ранку він постукав до сусідів, попросив у них стіл і стільці, оскільки повинні були прийти гості. Через 10 хвилин ОСОБА_3 приніс стіл і стільці, та попросив налити йому 100 грам горілки, за весілля. Він наливав ОСОБА_3 горілку приблизно 2-4 стопки по 50 грамів, той випив і пішов. Того дня, він ніяких криків не чув. ОСОБА_3 з дружиною та дітьми заїхав до цієї квартири приблизно за рік до того, що сталось. Надя добра, завжди була з дітьми, а ОСОБА_20 він бачив рідко, з сусідами той не конфліктував.

Свідок ОСОБА_21 , яка є сусідкою потерпілої ОСОБА_7 , показала суду про те, що 11 листопада 2016 року в неї з ОСОБА_19 було весілля.12 листопада 2016 року до них повинні були прийти батьки та родичі. В них не хватало стільців, тоді її чоловік пішов до сусідів. ОСОБА_3 приніс стіл і стільці. Вона була в залі, а ОСОБА_3 з її чоловіком пройшли до кухні, щось випивали. Це було приблизно в 08-09 годині ранку. У вечорі, приблизно в 16-17 годині, вона прибрала, постукала сусідам, вийшов ОСОБА_3 і вона йому відала стіл та стільці. На той час, її чоловік вже спав. ОСОБА_3 попросив налити йому випити, на що вона погодилась. Вони зайшли на кухню, вона налила 3-4 стопки горілки приблизно по 100 грамів і бачила, як ОСОБА_3 їх випив і потім пішов. Наступного дня, вона з чоловіком поїхали до села, а у вечорі, коли повернулися додому, то побачили у дверях папірець, на якому було написано передзвонити до поліції. Вони зателефонували та про все дізналися. Вони нічого не чули, ніяких криків, нічого. Надю часто бачили у дворі з дітьми, ОСОБА_18 бачили рідше.

Свідок ОСОБА_22 , який є знайомим обвинуваченого ОСОБА_3 , показав суду про те, що з першого по дев`ятий класи вони разом навчалися. Враження про ОСОБА_3 у нього склалось нормальне, з однокласниками конфліктів не було, тільки на дитячому рівні. За добу до того що сталося, він бачив ОСОБА_3 з коляскою, той сказав, що чекає ОСОБА_23 . Вони побалакали 5-10 хвилин і він пішов. Після цього, він з ОСОБА_20 більше не зустрічався і не спілкувався. ОСОБА_24 він телефонував, питав про її стан здоров`я, а вона йому казала, що з ОСОБА_3 спілкуватися не хоче. Коли він приходив до них додому, то в Наді з ОСОБА_20 були нормальні відносини. Надя йому не казала про те, що ОСОБА_20 колись піднімав на неї руку. Він також знав про те, що ОСОБА_20 був контрактником, оскільки його родині були потрібні гроші.

Свідок ОСОБА_25 , яка є матір`ю обвинуваченого по справі, показала суду, що близько двох з половиною роки тому ОСОБА_15 увійшла в їхню сім`ю, вона ї троє її дітей. Вони намагалися їй допомогти. Син заробляв, в нього були підробітки. Все було добре до того часу, коли в 2016 році ОСОБА_7 народила ще одну дитину, а держава в цей час відмінила грошові виплати одиноким матерям, які вийшли заміж. Тоді в їх сім`ї і почались конфлікти. Син не зміг забезпечувати всіх чотирьох дітей, а тому було вирішено піти за контрактом до армії, де він проявив себе з хорошого боку, служив в м. Львів три місяці. Потім його залишали працювати інструктором, він приймав участь у бойових діях. Але потім характер ОСОБА_7 змінився, виникла якась агресія, вона хотіла щоб він постійно віддавав гроші, а сам їхав. Останні місяці син не проживав разом з ОСОБА_7 , але остання періодично запрошувала сина до себе, коли в нього були гроші. Гроші з`явилися йди сюди, гроші закінчилися уходь. Багато разів син приходив додому і казав їй: «Що я їй зробив, дитину покормив, погуляв?!». ОСОБА_7 ніде не хтіла працювати, вона весь час лежала на дивані. Коли син останній раз прийшов додому, в день коли все відбулось, то був у шоковому стані, блідий, у нього розширені очі, сказав: «мабуть я її вбив» і все, більше вона нічого не розпитувала. Вона сама була в шоковому стані. Вона і досі не знає що сталось. Приїхала поліція, наділи на сина кайдани і увели. З ОСОБА_7 у неї були хороші стосунки, але це було до того часу, поки в неї була змога щось їй приносити, а потім їй надоїло працювати на ОСОБА_7 і вона перестала до неї ходити. Їй набридло постійно бачити неврози ОСОБА_7 , можливо в неї була після родова депресія. Вона пропонувала ОСОБА_7 пролікуватися, та відмовлялась посилаючись на брак коштів. Крім цього, ОСОБА_7 била свого старшого сина, кричала на дітей та заставляла їх прибирати. Старший хлопчик ходив до магазину за пивом, при ній особисто хлопчик приніс двох літрову пляшку пива та цигарки. В армію її син пішов в травні, але яким чином син повернувся з армії вона не знає.

Від допиту свідків ОСОБА_26 та ОСОБА_27 сторона захисту та представник потерпілої відмовилась в судовому засіданні 18.07.2017 року та в подальшому на їх допиті не наполягали, також сторонами не заявлялось про виклик та допит інших свідків по справі.

Крім цього, на підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК України, прокурором були надані докази, які досліджені в судовому засіданні, а саме:

- витяг з кримінального провадження № 0001077 від 12.11.2016 року про внесення даних до ЄРДР по факту того, що 12.11.2016 року о 17 год. 30 хв. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , за допомогою кухонного ножа спричинив ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проникаюче поранення в області спини, чим спричинив останній тяжкі тілесні ушкодження (т.2, а.с.1);

- протокол огляду місця події від 12.11.2016 року з доданою фото таблицею, згідно якого зафіксована обстановка в квартирі АДРЕСА_3 , на місці вчинення кримінального правопорушення та предмети знайдені при цьому (т.2, а.с.11-21);

- висновок експерта № 2129 від 22.12.2016 року, яким встановлена можливість належності плям крові виявленої на подушці, що вилучена з місця події, до крові потерпілої ОСОБА_7 (т.2, а.с.25-27);

- постанова від 27.12.2016 року, відповідно до якої визнано і долучено до матеріалів кримінального провадження, в якості речових доказів: 1) подушку з плямами речовини червоно-бурого кольору; 2) фрагменти елементів одягу потерпілої ОСОБА_7 з плямами речовини червоно-бурого кольору; 3) кухонний ніж; 4) три паперові конверти з дослідженими зразками крові потерпілої ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_3 (т.2, а.с.28);

- протокол огляду предмету від 13.11.2016 року, відповідно до якого був оглянутий кухонний ніж, із слідами речовини бурого кольору, що вилучений із спини потерпілої ОСОБА_7 у хірургічному відділенні ЦМЛ м. Покров Дніпропетровської області (т.2, а.с.30-31);

- протокол огляду предмету від 12 листопада 2016 року, відповідно до якого були оглянуті жіноча юбка та светр, із слідами речовини бурого кольору, що були одягнуті на потерпілій ОСОБА_7 під час спричинення їй тілесних ушкоджень (т.2, а.с.34-36);

- висновок експерта № 2130 від 22.12.2016 року, яким встановлена можливість належності плям крові виявленої на фрагментах одягу, в якому потерпіла перебувала в момент спричинення їй тілесних ушкоджень, до крові потерпілої ОСОБА_7 (т.2, а.с.40-44);

- висновок експерта №853 від 26.12.2016 року, яким у потерпілої ОСОБА_7 встановлені тілесні ушкодження у вигляді відкритої проникаючої колото-різаної хребтово-спинальної травми грудного відділу хребта (на рівні 4-го грудного хребця) з ушкодженням спинного мозку, нижньої параплегії. Данні тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя (згідно п.2.1.3 підпункту «д» Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень). Виявлені тілесні ушкодження утворились від дії гострого предмету маючого колючо-ріжучі властивості, можливо лезом клинка ножа (т.2, а.с.56-57);

- висновок експерта №447к від 05.12.2016 року, яким встановлена групова належність крові потерпілої ОСОБА_7 до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0 (т.2, а.с.63);

- постанова від 16.12.2016 року, відповідно до якої визнано і долучено до матеріалів кримінального провадження, в якості речових доказів: чоловічу куртку чорного кольору, чоловічі джинси синього кольору, светр чорно-сірого кольору з капюшоном, що були вилучені в ході затримання підозрюваного ОСОБА_3 та поміщені до п/е пакету білого кольору опечатаного пояснювальною биркою (т.2 а.с.105);

- повідомленням про підозру від 13.11.2016 року, встановлено, що ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.121 КК України, - спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння (т.2, а.с.109-111);

- висновок експерта №448к від 05.12.2016 року, яким встановлена групова належність крові підозрюваного ОСОБА_3 до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0 (т.2, а.с.134);

- повідомленням від 28.12.2016 року, встановлено, що ОСОБА_3 змінена раніше повідомлена підозра від 13.11.2016 року по встановленим досудовим слідством фактичним обставинам кримінального правопорушення і залишена правова кваліфікація злочину за ч.1 ст.121 КК України, як спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння (т.2, а.с.136-137).

- висновок судово-психіатричного експерта №161 від 23.08.2017 року, відповідно до якого встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 в період інкримінованого йому діяння на хронічне психічне захворювання, недоумство, тимчасово хворобливий розлад психічної діяльності або інший хворобливий стан психіки не страждав, міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. На теперішній час, ОСОБА_3 на будь-яке психічне захворювання також не страждає, може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Також, встановлено, що ОСОБА_3 в досліджуваній ситуації (час вчинення кримінального правопорушення) в стані фізіологічного афекту або іншому емоційному стані, що істотно вплинув на свідомість і поведінку, не перебував. У досліджуваній ситуації ОСОБА_3 був у стані емоційного збудження, що істотно не вплинуло на його свідомість і поведінку (т.1, а.с.248-252).

Сторонами кримінального провадження клопотань щодо отримання додаткових доказів, в тому числі і в порядку ст.333 КПК України, суду заявлено не було.

Судом також досліджені характеризуючи матеріали відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Даючи юридичну оцінку всебічно, повно та неупереджено дослідженим в судовому засіданні вище вказаним доказам, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та такими, що підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Разом з тим, суд не вважає за можливе встановити факт наявності у обвинуваченого ОСОБА_3 стану алкогольного сп`яніння в момент спричинення ним кримінального правопорушення, оскільки в матеріалах справи відсутній належний доказ цього, а саме: висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Показам допитаних в судовому засіданні свідків в частині вживання ОСОБА_3 алкогольних напоїв, суд надає критичну оцінку і вважає їх надуманими з метою підтримання добросусідських стосунків з потерпілою ОСОБА_7 , яка також зазначала про вживання алкоголю обвинуваченим ОСОБА_3 .

Таким чином, в судовому засіданні доведено, що в діях обвинуваченого ОСОБА_3 дійсно є склад кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 121 КК України за ознаками умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння та обвинувачений ОСОБА_3 дійсно винуватий у скоєному кримінальному правопорушенні.

Призначаючи вид і міру покарання ОСОБА_3 , суд враховує, що вчинене кримінальне правопорушення за ч.1 ст. 121 КК України відноситься до тяжкого злочину, який спричинив тяжкі наслідки для потерпілої ОСОБА_7 , якій встановлена 1 група інвалідності, з висновком про те, що вона потребує постійного стороннього догляду; відсутність допомоги обвинуваченого на лікування потерпілої, а також приймає до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який вперше притягується до кримінальної відповідальності, має малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , крім цього, надає допомогу матері ОСОБА_25 інваліду 3-ої групи і бабусі ОСОБА_28 , за місцем проживання характеризується нейтрально, є військовослужбовцем за контрактом, на обліку у лікарів нарколога, психіатра і фтизіатра не перебуває, має хронічне захворювання бронхіальну астму.

До обставини, яка відповідально до вимог ст.66 КК України, пом`якшує покарання, суд відносить щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 .

Обставини, що обтяжують покарання, відповідно до статті 67 КК України судом не встановлені, оскільки стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_3 не був підтверджений в судовому засіданні належними засобами доказування.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 за ч.1 ст.121 КК України, відповідно до вимог ст.65 КК України, необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції зазначеної статті, що буде достатнім для попередження нових злочинів і для досягнення мети покарання за ст. 50 КК України.

Щодо можливості застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 вимог ст. 69 КК України, суд зазначає про відсутність другої обставини, що пом`якшує покарання і є безумовною підставою при застосуванні вказаної статті, крім цього обвинувачений ніяким чином не обґрунтував, яким саме чином лише його щире каяття може істотно знизити тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення.

Відносно посилань сторони захисту на Закон України «Про застосування амністії у 2016 році» з можливість звільнення обвинуваченого від відбуття покарання на підставі вимог цього Закону, то суд вважає їх також безпідставними, оскільки ст.1 вказаного Закону взагалі не передбачає можливості звільнення від покарання осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який є тяжким або особливо тяжким відповідно до вимог ст.12 КК України.

Цивільний позов в рамках кримінального провадження не заявлено.

Вирішуючи питання про речові докази, суд, виходить з положень ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :
Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 121 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня його фактичного затримання та взяття під варту, а саме з 12 листопада 2016 року.

Зарахувати ОСОБА_3 у строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення відбутий ним у межах цього кримінального провадження, з 12.11.2016 року по 20.06.2017 року включно із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі, відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України та з 21.06.2017 року по 12.10.2017 року включно з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити у виді тримання під вартою.

Цивільній позов в рамках кримінального провадження не заявлено.

Речові докази: 1) подушку з плямами речовини червоно-бурого кольору; 2) фрагменти елементів одягу потерпілої ОСОБА_7 з плямами речовини червоно-бурого кольору; 3) кухонний ніж; 4) три паперові конверти з дослідженими зразками крові потерпілої ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_3 , які передані для зберігання до камери зберігання речових доказів Покровського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, після набрання вироком законної сили знищити; 5) чоловічу куртку чорного кольору, чоловічі джинси синього кольору, светр чорно-сірого кольору з капюшоном, що були вилучені в ході затримання підозрюваного ОСОБА_3 та поміщені до п/е пакету білого кольору опечатаного пояснювальною биркою, які передані для зберігання до камери зберігання речових доказів Покровського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, після набрання вироком законної сили повернути у власність ОСОБА_3 .
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Орджонікідзевський міській суд Дніпропетровської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченому який перебуває під вартою протягом 30 днів з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1