У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 грудня 2017 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Ужгороді клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця смт. Солотвино, Тячівського району, Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , з загальною повною середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
З клопотання слідує, що 01.08.2017 слідчим управлінням ГУНП України в Закарпатській області розпочато досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000161 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч.4 ст. 189 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , з прямим умислом спрямованим на заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи що у ОСОБА_10 відсутні перед ним будь-які боргові зобов`язання фінансового характеру, погрожуючи застосуванням фізичного насильства та знищенням майна, у період з 24.01.2017 до 03.10.2017 неодноразово пред`являли до ОСОБА_10 незаконні вимоги про передачу грошових коштів та незаконно заволоділи частиною майна та грошовими коштами ОСОБА_10 при наступних обставинах:

Так, 24 січня 2017 року о 10 годині 00 хвилин ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , діючи з прямим умислом спрямованим на заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи що у ОСОБА_10 відсутні перед ним будь-які боргові зобов`язання фінансового характеру, пред`явили незаконну вимогу до ОСОБА_10 про передачу їм грошових коштів у загальній сумі 340 000 доларів США, що згідно офіційного курсу валют встановленого Національним банком України станом на 24.01.2017 еквівалентно 9 292 200 (дев`ятьом мільйонам двісті дев`яносто двом тисячам двісті) гривень, з яких 180 000(сто вісімдесят тисяч) доларів США для ОСОБА_5 та 160 000(сто шістдесят тисяч) доларів США для ОСОБА_8 , начебто в рахунок погашення боргу ОСОБА_11 , який являється сином ОСОБА_10 ..

Цього ж дня 24.01.2017 ОСОБА_12 приїхав разом з ОСОБА_9 до дому до ОСОБА_10 за адресою АДРЕСА_2 та погрожуючи вбивством та знищенням будинку, повторно пред`явив вимогу до ОСОБА_10 про передачу належного ОСОБА_10 автомобіля Хюндай Сантафе д.н.з. НОМЕР_1 та всіх грошових коштів, які наявні в його будинку. ОСОБА_10 побоюючись реалізації погроз ОСОБА_5 та ОСОБА_9 передав ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 3000 євро, 4000 доларів США та ключі від автомобіля Хюндай Сантафе д.н.з. НОМЕР_1 . В свою чергу ОСОБА_5 передав частину незаконно отриманих грошей ОСОБА_9 у сумі 4000 доларів США та скориставшись ключами заволодів автомобілем Хюндай Сантафе д.н.з. НОМЕР_1 та поїхав у невідомому напрямку.

В подальшому, цього ж дня 24.01.2017 близько 18 години 00 хвилин, ОСОБА_8 діючи у попередній змові з ОСОБА_9 та ОСОБА_5 прийшов додому до ОСОБА_10 за адресою АДРЕСА_2 та погрожуючи вбивством і знищенням будинку, повторно пред`явив до ОСОБА_10 вимогу про передачу всіх наявних у нього грошей та автомобіля Сінтроен Джампер д.н.з. НОМЕР_2 . В свою чергу ОСОБА_10 побоюючись реалізації погроз ОСОБА_8 передав йому грошові кошти у сумі 5 000 доларів США та ключі від автомобіля Сінтроен Джампер д.н.з. НОМЕР_2 , якими ОСОБА_8 заволодів.

В подальшому ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у період з 24.01.2017 до 03.10.2017 неодноразово здійснювали телефонні дзвінки до потерпілого ОСОБА_10 під час яких пред`являли незаконні вимоги про передачу грошових коштів.

Таким чином, ОСОБА_5 діючи у попередній змові з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 завдали потерпілому майнової шкоди у сумі 1 017 060 (один мільйон сімнадцять тисяч шістдесят) гривень, яка перевищує шістсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян встановлених на 01 січня 2017 року.

19.10.2017 стороною обвинувачення, відповідно до ст.278 КПК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Солотвино, Тячівського району, Закарпатської області, українця, громадянина України, з загальною повною середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, мешканця АДРЕСА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 189 КК України вимагання, тобто вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з погрозою знищення майна, що завдало майнової шкоди в особливо великих розмірах

Наявність обґрунтованої підозри, повідомленої стороною обвинувачення ОСОБА_8 підтверджується наступними зібраними матеріалами досудового розслідування, а саме: протоколом від 28.10.2016 прийняття заяви ОСОБА_10 про вчинюване відносно нього кримінальне правопорушення, в якому зазначені обставини вимагання у нього грошових коштів; показанням потерпілого ОСОБА_10 , даними під час досудового розслідування; показаннями свідка ОСОБА_13 ; показаннями свідка ОСОБА_14 ; показаннями свідка ОСОБА_15 ; протоколом обшук від 03.10.2017, проведеного в будинку АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 , під час якого вилученого грошові кошти у сумі 3 000(три тисяч) євро, транспортний засіб Хюндай Сантафе 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 та свідоцтво серії НОМЕР_3 про реєстрацію зазначеного транспортного засобу ім`я ОСОБА_10 , якими ОСОБА_5 24.01.2017 незаконно заволодів; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.09.2017 під час яких потерпілий ОСОБА_10 , свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 впізнали ОСОБА_5 , як особу яка вимагає від ОСОБА_10 грошові кошти, заволоділа спільно з ОСОБА_9 належним йому транспортним засобом Хюндай Сантафе 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_4 та грошовими коштами 4000 доларів США та 3 000 євро.

В клопотанні слідчий зазначає, що враховуючи характер та спосіб вчиненого кримінального правопорушення, а саме здійснення залякування та висунення погроз до потерпілого ОСОБА_10 та членів його сім`ї, сторона обвинувачення вважає, що ОСОБА_5 в ході досудового розслідування незаконно впливатиме на потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , співучасників злочину ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , схилятиме їх до зміни своїх показань або взагалі відмови від них, з метою пом`якшення або уникнення відповідальності, а тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів передбачених ч.1 ст. 176 КПК України, аніж тримання під вартою не зможе запобігти наведеним вище ризикам.

З метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 процесуальних обов`язків та запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню шляхом незаконно впливу на співучасників, потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_11 , який ще не допитаний у даному кримінальному провадженні, чи у будь-який інший спосіб перешкоджати кримінальному провадженню, а також враховуючи, що підозрюваний ніде не працює, що дає підстави вважати що він може вчинити інший подібний корисливий злочин та те, що ОСОБА_5 на даний момент підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.189 КК України, який відноситься до категорії особливо тяжких та за який Кримінальним Кодексом України передбачено покарання у вигляді позбавленні волі на строк від семи до 12 років, орган досудового розслідування вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів передбачених ч.1 ст. 176 КПК України, аніж тримання під вартою не зможе запобігти наведеним вище ризикам,

Таким чином, орган досудового розслідування вважає, що є обґрунтовані підстави для застосування відносно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

У судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили його задовольнити з підстав наведених у клопотанні.

У судовому засіданні захисник підозрюваного просив у задоволенні клопотання відмовити та пояснив, що ОСОБА_5 не має наміру ухилятись від відповідальності та перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на свідків та співучасників та потерпілого, переховуватись від органів досудового розслідування та суду чи перешкоджати іншим чином кримінальному провадженню. Крім того вказав, що останній має на утриманні двох неповнолітніх дітей.
Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав думку свого захисника, просив відмовити в задоволенні клопотання.

Заслухавши думку прокурора та слідчого про доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, пояснення захисника та підозрюваного, перевіривши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів клопотання, Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000161 від 01.08.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

19.10.2017 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Клопотання слідчого мотивоване тим, що підозрюваний ніде не працює, що дає підстави вважати що він може вчинити інший подібний корисливий злочин та те, що ОСОБА_5 на даний момент підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.189 КК України, який відноситься до категорії особливо тяжких та за який Кримінальним Кодексом України передбачено покарання у вигляді позбавленні волі на строк від семи до 12 років, що лає підстави вважати він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню шляхом незаконно впливу на співучасників, потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_11 , який ще не допитаний у даному кримінальному провадженні, чи у будь-який інший спосіб перешкоджати кримінальному провадженню,

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зав`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно п.3 абз.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства" від 25.04.2003 року №4, запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки.

Разом з тим, в п. 13.3 вищевказаної Постанови роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Це можливо, коли особа немає постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями чи вживає наркотичні засоби, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25 квітня 2003 року "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства" розглядаючи подання, суддя з`ясовує, чи є підозра у вчиненні особою злочину або обвинувачення останньої обґрунтованими, тобто чи є в розпорядженні органу дізнання, слідчого встановлені у визначеному законом порядку достатні дані, що свідчать про наявність ознак злочину, вчиненого саме цією особою (ними можуть бути заяви й повідомлення про злочин, явка з повинною, документи, складені за результатами оперативно-розшукової діяльності, протоколи слідчих дій, висновки експертиз тощо).

У відповідності до рішення Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року № 14-рп/2003 тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а тільки враховується поряд з іншими обставинами, передбаченими відповідними статтями КПК України.

Вирішуючи питання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, слідчий суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

З досліджених матеріалів слідує, що ОСОБА_5 одружений, раніше не судимий, має постійне місце проживання.

Також, як встановлено під час розгляду клопотання, з часу внесення вказаних відомостей 01.08.2017 року до ЄРДР підозрюваний ОСОБА_5 з`являлася на всі виклики слідчого, доказів зворотного слідчому судді надано не було. Крім того, слідчий суддя враховує, вік підозрюваного, сімейний і матеріальний стан.

Посилання прокурора на те, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інший злочин, перешкоджати кримінальному провадженню шляхом незаконно впливу на співучасників, потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_11 , який ще не допитаний у даному кримінальному провадженні, чи у будь-який інший спосіб перешкоджати кримінальному провадженню, так як він, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років позбавлення волі, не є безумовною підставою для обрання запобіжного заходу відносно особи виключно у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя критично ставиться до зазначених слідчим у клопотанні обставин та ризиків щодо переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може вчинити інший злочин, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки будь-яких відомостей, які б вказували на таку вірогідність, в судовому засіданні не встановлено, в тому числі не доведено це і прокурором.

З огляду на зазначене, підстав для застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який згідно положень ч. 3 ст. 176 КПК України є найбільш суворим запобіжним заходом, беручи до уваги дані про його особу, слідчий суддя не вбачає.

Відповідно до п. "с" ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку, що підозра ОСОБА_5 у вчиненні даного злочину за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити його належної поведінки та виконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, не є підставою для обрання найбільш суворої міри запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

За таких обставин прокурором та слідчим доведено обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої статті 194 КПК України, але не доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, а тому слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту слід відмовити та вважає, що з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та наявність існування ризику незаконного впливу на інших учасників кримінального провадження, з урахуванням початкової стадії досудового розслідування, приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, а також покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з потерпілим ОСОБА_10 та іншими підозрюваними по даному кримінальному провадженню.

Керуючись п. "с" ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25 квітня 2003 року "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства" ст. ст. 177, 178, 183, 186, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - відмовити.

Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця смт. Солотвино, Тячівського району, Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , з загальною повною середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора та суду за вимогою;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватися від спілкування з потерпілим ОСОБА_10 та іншими підозрюваними по даному кримінальному провадженню.

Строк дії обов`язків, покладених на підозрюваного - до 01 лютого 2018 року.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст.179 КПК України контроль за виконанням особистого зобов`язання відносно ОСОБА_5 покласти на слідчого.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1