Справа № 357/3497/17 Головуючий у І інстанції Закаблук
Провадження № 11-сс/780/70/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 20.02.2018

УХВАЛА
Іменем України

20 лютого 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі: ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_7 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали судового провадження за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 січня 2018 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого СВ Білоцерківського ВП ОСОБА_10 , за погодженням з прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_11 , щодо накладення арешту на майно ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001017 від 23.02.2016року за ознаками злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 191, ч. 3 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28, ч.2 ст.366 КК України,-
В С Т А Н О В И Л А :
Відповідно до ухвали слідчого судді, ОСОБА_6 органами досудового розслідування підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 191, ч 2 ст. 15 ч.2 ст. 28, ч. 1 ст. 190, ч. 3 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28, ч.2 ст.366 КК України, чим спричинено майнової шкоди на загальну суму 620 650 грн., що у 250 і більше разів перевищувало неоподатковуваний мінімум доходів громадян, із яких ТОВ «Плато Плюс» на суму 50 000 грн. та ОСОБА_9 на суму 570 650 грн., 05.10.2018 року.
05.10.2017 року ОСОБА_6 вручено письмове повідомлення про підозру, у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.28, ч.2 ст. 366 КК України, 16.01.2018 року ОСОБА_6 вручено зміну раніше повідомленого повідомлення про підозру, у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 191, ч 2 ст. 15 ч.2 ст. 28, ч. 1 ст. 190, ч. 3 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28, ч.2 ст.366 КК України.
З урахуванням того, що санкція ч.5 ст.191 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, з метою забезпечення конфіскації, як виду покарання, стягнення для відшкодування шкоди внаслідок кримінального правопорушення, слідчий звернувся до слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з клопотанням про накладення арешту на майно, яке перебуває у власності ОСОБА_6
19 січня 2018 року ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області в задоволенні клопотання відмовлено, з тих підстав, що станом на час звернення до слідчого судді слідчим та прокурором не доведено факт перебування у власності підозрюваного зазначеного в клопотанні майна, земельних ділянок, які, як стверджує ОСОБА_6 , ним відчуджені, крім того, належне підозрюваному ОСОБА_6 майно не являється доказом кримінальних правопорушень, ОСОБА_6 є добросовісним набувачем всього майна, набутим на підставі цивільно-правових угод, також, вартість майна, про арешт якого клопоче слідчий явно неспівмірна заявленим вимогам цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 в 3378248грн 28 копійок, крім того, прокурор не довів наявність достатніх підстав вважати, що існує обґрунтована підозра ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, відповідальність за які передбачена ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 191, ч 2 ст. 15 ч.2 ст. 28, ч. 1 ст. 190, ч. 3 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28, ч.2 ст.366 КК України, а клопотання подано всупереч вимог ст. 171 КПК України.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, представник потерпілого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 в апеляційній скарзі та доповненнях до неї, просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_10 задовольнити в повному обсязі.
В обґрунтуванні вказує, що суд при розгляді клопотання допустив неповноту та неправильність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що потягло за собою неправильність застосування судом норм процесуального законодавства, зокрема, вважає необґрунтованими посилання суду, в частині відмови в задоволенні клопотання, на те, що ОСОБА_6 є добросовісним набувачем майна, на яке клопоче слідчий накласти арешт, тому воно не може бути арештоване, що є порушенням вимог законодавства.
Крім того звертає увагу, що у клопотанні слідчий зазначає конкретне майно на яке слід накласти арешт, посилаючись на інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 14.11.2017 року за номером витягу 103708674 та інформацію отриману від регіонального сервісного центру МВС України в Київській області, крім того, в ньому зазначено вартість кожного конкретного майна та розмір частки прав власності підозрюваного ОСОБА_6 , з зазначенням суми позовних вимог за позовом потерпілого у розмірі 3 378 248 грн. - матеріальних збитків та 2 000 000 грн. - суми моральної компенсації , звертає увагу, що загальний підсумок вартості майна на яке слідчий просить накласти арешт дорівнює сумі у розмірі 21 194 226,6 грн., що перевищує суму позовних вимог на 15 815 978,6 грн., однак, зазначені обставини не виключають виду покарання-спеціальну конфіскацію, що передбачена санкцією ч.5 ст.191 КК України.
Також зазначає, що висновки суду щодо недоведеності прокурором в судовому засіданні наявності достатніх підстав вважати, що існує обґрунтована підозра ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки обгрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочинів підтверджується зібраними під час удового засідання доказами.
Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали суду з тих підстав, що участі під час розгляду справи в суді першої інстанції не приймав, про місце та дату розгляду клопотання повідомлений не був, копія оскаржуваної ухвали йому вручена не була.
Заслухавши доповідача, думку підозрюваного та його захисника, які підтримали судове рішення, представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 та прокурора, які просили задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або для відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані не були.

Як вбачається із змісту ухвали, слідчий суддя прийшов до висновку про те, що слідчим та прокурором не доведено факт перебування у власності підозрюваного ОСОБА_6 майна та земельних ділянок, на які прокурор просив накласти арешт.

Також слідчим суддею зроблено висновок про необґрунтованість підозри ОСОБА_6 та порушення підслідності кримінального провадження №0001017 від 23.02.2016 року щодо ОСОБА_6 .

Ці обставини стали підставою для відмови в задоволенні клопотання про арешт майна.

Однак, колегія суддів вважає, що такий висновок суду є передчасним.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Хаплі проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

На підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 191, ч. 3 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28, ч.2 ст.366 КК України, слідчим було надано матеріали кримінального провадження, які містять показання потерпілого ОСОБА_9 , показання свідка ОСОБА_12 , свідка ОСОБА_13 , свідка ОСОБА_14 , свідка ОСОБА_15 , висновок експертів №636/17-23, 681-682/17-23 від 06.07.2017 року за результатами проведення комплексної судово-технічної експертизи документів та судово-почеркознавчої експертизи, висновок судово-економічної експертизи №637/17-23 від 19.07.2017 року, згідно якого, з урахуванням висновку комплексної судово-технічної експертизи документів та судово-почеркознавчої експертизи №636/17-23, 681-682/17-23 від 06.07.2017 року, висновок судово-почеркознавчої експертизи №1071/1072-1075/17-23 від 20.09.2017 року, висновок судово-почеркознавчої експертизи №1412/1455-1461/17-23 від 30.11.2017 року.

Дані докази слідчим суддею перевірені не були, оцінки їм надано не було, що свідчить про самоусунення суду від розгляду клопотання по суті та неповноту судового розгляду.

Крім того, доводи слідчого судді про недоведеність факту перебування у власності підозрюваного ОСОБА_6 майна та земельних ділянок, суперечать матеріалам справи, оскільки у клопотанні слідчий зазначає конкретне майно, на яке слід накласти арешт, посилаючись на інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстр прав власності на нерухоме майно від 14.11.2017 року за номером витягу 103708674 та інформацію отриману від регіонального сервісного центру МВС України в Київській області, також в клопотанні слідчий зазначає вартість кожного конкретного майна та розмір частки прав власності підозрюваного ОСОБА_6 .

Щодо доводів суду про порушення підслідності кримінального провадження №0001017 від 23.02.2016 року щодо ОСОБА_6 , то колегія суддів звертає увагу, що вирішення питання підслідності не належить до компетенції суду і не відноситься до переліку обставин, які мають перевірятися при вирішенні питання про арешт майна або про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна, які регулюються ст.173 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін, або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Беручи до уваги те, що доводи, викладені в клопотанні слідчого про накладення арешту на майно, фактично не розглянуті слідчим суддею, а учасниками судового розгляду в апеляційному порядку не ставилось питання про дослідження доказів, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості постановити свою ухвалу.

Тому, враховуючи вимоги ст.ст.2,8,9 КПК України, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду вказаного клопотання в суді першої інстанції, під час якого необхідно розглянути клопотання, та відповідно до вимог Закону, прийняти законне і обґрунтоване судове рішення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И ЛА:
Строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 січня 2018 року представнику потерпілого ОСОБА_9 адвокату ОСОБА_8 - поновити.

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 січня 2018 року, про відмову в задоволенні клопотання слідчого СВ Білоцерківського ВП ОСОБА_10 , за погодженням з прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_11 , щодо накладення арешту на майно ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001017 від 23.02.2016року за ознаками злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 191, ч. 3 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28, ч.2 ст.366 КК України скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: