Дата документу 02.03.2018

Справа № 334/1148/18
Провадження № 1-кс/334/303/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 березня 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя, у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2

за участю слідчого ОСОБА_3

прокурора - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна та матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000007 від 01.02.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК У країни,-

в с т а н о в и в :

З Запорізької місцевої прокуратури № 3 до Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області в порядку ст. 218 КПК України надійшли матеріали кримінального провадження внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000007 від 01.02.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Встановлено, що до Запорізької місцевої прокуратури №3 надійшло звернення від Департаменту правового забезпечення Запорізької міської ради щодо незаконного оформлення права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

У зверненні зазначено, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , свідоцтво про право власності на цей об`єкт, серія та номер: НОМЕР_1 , нібито було видано 17.01.1994 Орджонікідзевською районною адміністрацією м. Запоріжжя. Враховуючи, що в 1994 році замість районних адміністрацій діяли виконавчі комітети відповідних районних рад, видача вказаного свідоцтва саме Орджонікідзевською районною адміністрацією м. Запоріжжя викликає у департаменту правового забезпечення міської ради сумніви у справжності такого документу.

На підставі викладеного, з метою недопущення подальшого незаконного відчуження права власності на нерухоме майно, з метою забезпечення кримінального провадження на період проведення досудового розслідування, на час проведення досудового розслідування, а також з метою попередження подальшого незаконного відчуження нерухомого майна, досудове слідство вважає за необхідне просити суд накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 . на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 37594421 від 17.10.2017 Державним реєстратором КП «Центр надання послуг» Балабинської селищної ради Запорізької області ОСОБА_6 .

Прокурор підтримав клопотання слідчого.

Розглянувши матеріали клопотання суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши надані докази, суд приходить до наступних висновків:

Відповідно до ч.2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

У судовому засіданні слідчим та прокурором було доведено, що дане клопотання повинно розглядатися без повідомлення власника майна, виключно з метою попередження подальшого незаконного відчуження нерухомого майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

В ході судового розгляду було встановлено та доведені наявність підстав, у звязку з якими потрібно здійснити арешт майна.

Враховуючи, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні, то його слід задовольнити, оскільки настання інших наслідків може перешкодити кримінальному провадженню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 170, 172, 172 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 шляхом заборони його відчуження.

Копію ухвали направити прокурору, слідчому.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1