АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 січня 2018 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 грудня 2017 року, якою продовжено строк домашнього арешту до 11.01.2018 р. включно в межах строку досудового розслідування, з покладенням обов`язків, визначених ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.10.2017 р. відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Котовськ Російської Федерації, громадянина України, працює на посаді директора Комплексу відпочинку «Пуща-Водиця» Державного управління справами, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 (в редакції Закону із змінами, внесеними згідно із Законом № 270-VІ від 15.04.2008), ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 (в редакції Закону від 15.04.2008), ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 197-1, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 197-1, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 197-1, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 209 (в редакції Закону № 430-IV від 16.01.2003 із змінами, внесеними згідно із Законом № 2258-VІ від 18.05.2010) КК України,

в с т а н о в и л а :
Заступник Генерального прокурора ОСОБА_9 08.12.2017 р. звернувся до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси із клопотанням про продовження застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000250 від 27.10.2017 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 (в редакції Закону із змінами, внесеними згідно із Законом № 270-VІ від 15.04.2008), ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 (в редакції Закону від 15.04.2008), ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 197-1, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 197-1, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 197-1, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 209 (в редакції Закону № 430-IV від 16.01.2003 із змінами, внесеними згідно із Законом № 2258-VІ від 18.05.2010) КК України, яке згідно з постановою заступника Генерального прокурора від 27.10.2017 р. було виділене із матеріалів кримінального провадження № 0001998 від 25.09.2015 р.

В обґрунтування клопотання вказує, що в ході досудового розслідування встановлено, що, перебуваючи на посаді директора КВ «Пуща-Водиця» ОСОБА_7 , будучи службовою особою, достовірно знаючи про те, що ОСОБА_10 , який з 05.09.2006 по 03.11.2010 обіймав посаду заступника Генерального прокурора України, а з 04.11.2010 по 04.10.2013 посаду першого заступника Генерального прокурора України, і які відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2003 № 1210 «Про обслуговування будинками відпочинку «Конча-Заспа» та «Пуща-Водиця» окремих категорій посадових осіб і пенсіонерів» давали йому право на користування приміщеннями в будинках відпочинку Державного управління справами (2 кімнати), надано право лише на користування приміщеннями будинку під АДРЕСА_2 , діючи умисно, в інтересах ОСОБА_10 і у групі з останнім та іншими невстановленими органом досудового розслідування особами, за попередньою змовою між собою, з метою сприяння ОСОБА_10 у здійсненні ним під виглядом «реконструкції» на території КВ «Пуща-Водиця» незаконного, самовільного будівництва нового індивідуального житлового будинку АДРЕСА_3 та допоміжних споруд, які належать до нього, на самовільно зайнятій земельній ділянці на території КВ «Пуща-Водиця», свідомо не вживаючи заходів щодо усунення порушень законів та нормативно-правових актів ОСОБА_10 та з метою сприяння у подальшій протиправній легалізації таких об`єктів нерухомості, зловживаючи своїм службовим становищем всупереч інтересам служби, вимогам законодавства, нормативно-правовим актам та державним будівельним нормам і правилам, вчинив в період 2008-2010 років зловживання службовим становищем, тобто умисне використання свого службового становища всупереч інтересам служби, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, що завдало тяжких наслідків охоронюваним законом державним інтересам; видачі завідомо неправдивих офіційних документів; у пособництві самовільного зайнятті земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її власнику, вчиненого за попередньою змовою групою осіб; у пособництві самовільного зайняття земельної ділянки групою осіб; у пособництві самовільного будівництва будівель на самовільно зайнятій земельній ділянці, яким завдано значної шкоди її власнику, за попередньою змовою групою осіб; у пособництві вчинення дій, спрямованих на приховання незаконного походження нерухомого майна, а так само набуття, володіння таким майном, одержаним внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, за попередньою змовою групою осіб.

Внаслідок вказаних злочинних дій директора КВ «Пуща-Водиця» ОСОБА_7 та заступника, а в подальшому першого заступника Генерального прокурора України ОСОБА_10 , які виразились у грубому порушенні ними вимог природоохоронного, будівельного та земельного законодавства під час самовільного зайняття земельної ділянки площею 1.0457 га, яка розташована на території КВ «Пуща-Водиця» за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, 150, та самовільного будівництва на ній індивідуального житлового будинку № 46 та інших господарських будівель і споруд, які відносяться до нього, державі завдано шкоду в розмірі 1 238 448 (один мільйон двісті тридцять вісім тисяч чотириста сорок вісім) гривень 01 копійка, що підтверджується висновком експертів за результатами проведення комісійної судової інженерно-екологічної експертизи від 31.08.2017 № 2958/17-48/14510/17-48, і яка в 250 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян (неоподаткований мінімум доходів громадян у 2010 році становив 434,50 грн., 434,50 х 250 = 108 625), та є тяжкими наслідками.

12.10.2017 р. ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 197-1, ч. 2 ст. 197-1, ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 197-1, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 197-1, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 197-1, ч. 5 та ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 197-1, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 209 КК України.

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду міста Черкаси від 13.10.2017 р. застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби строком на 60 днів, тобто з 13.10.2017 до 12.12.2017 включно та покладено обов`язки, передбачені п. п. 1-4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.12.2017 р. продовжено строк домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_7 до 11.01.2018 р. включно в межах строку досудового розслідування, з покладенням обов`язків, визначених ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.10.2017 р.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів перевірена та підтверджена ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.10.2017 р. та ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 01.11.2017 р., які є чинними. Також слідчий суддя, враховуючи, що на час розгляду даного клопотання не зменшилися та не змінилися ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, вважає необхідним продовжити дію обраного підозрюваному запобіжного заходу у виді домашнього арешту з метою запобігання спробам останнього переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків з метою схилення останніх до відмови давати показання чи давати неправдиві показання у кримінальному провадженні, а також, як посадова особа - на представника потерпілого у кримінальному провадженні для відмови останнім давати показання щодо обставин злочинів та представляти інтереси потерпілої сторони.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.12.2017 р. повністю та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту ОСОБА_7 . Також просить, якщо суд апеляційної інстанції скористується своїм правом вийти за межі апеляційних вимог і дійде висновку, що цим не погіршується становище ОСОБА_7 відповідно до ст. 404 КПК України, скасувати ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.12.2017 р. та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Свою апеляційну скаргу захисник мотивує тим, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, оскільки постановлена без додержання вимог ст. ст. 2, 3, 7-9, 177, 199, 370 КПК України та практики ЄСПЛ, не ґрунтується на об`єктивно з`ясованих обставинах, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до закону, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Указує, що слідчий суддя не врахував, що продовження строку тримання ОСОБА_7 під домашнім арештом є неможливим, оскільки поточна стадія кримінального провадження (ознайомлення з його матеріалами) не включається в процесуальний строк, адже 31.10.2017 р. стороною обвинувачення в порядку ст. 290 КПК України надано стороні захисту доступ до усіх матеріалів цього кримінального провадження.

Вказує, що на день розгляду клопотання сторона обвинувачення не надала доводів того, що існують ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. При цьому ОСОБА_7 упродовж всього строку досудового розслідування не виявляв і не виявляє намірів переховатись від слідства та здав паспорт для виїзду за кордон органу досудового слідства. Крім того, ОСОБА_7 відсторонено від посади, тому обов`язки керівника КВ «Пуща-Водиця» виконує інша особа з числа призначених ДУС. Також сторона обвинувачення закінчила стадію збору доказів та розпочала ознайомлення сторони захисту з матеріалами кримінального провадження. Відтак ОСОБА_7 ніяк не може вплинути на свідків з метою примусити їх відмовитись чи змінити вже надані показання.

Стверджує, що слідчий суддя, зазначивши, що прокурором в обґрунтування клопотання наведені обставини, які перешкоджають закінченню досудового розслідування, зробив висновок про виникнення нового ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. Причину цього прокурор зазначив, як навмисне зволікання сторони захисту з ознайомлення із матеріалами досудового розслідування. Однак, стверджує апелянт, цей висновок є безпідставним, адже сторона захисту не зволікає з ознайомленням з матеріалами справи, враховуючи складність кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , яке розслідувалось понад два роки, складає 37 томів, серед яких багато складних для розуміння та вивчення документів, зокрема технічна документація, експертні дослідження, розрахунки тощо, а також матеріали кримінального провадження складають речові докази та значний обсяг відеоматеріалу (багатогодинні записи).

Також вказує, що стороною захисту 22.11.2017 р. та 29.11.2017 р. було подано клопотання в порядку ст. 220 КПК України про передачу вказаного кримінального провадження за підслідністю до НАБУ, у яких сторона захисту повідомила про те, що з 29.11.2017 р. призупиняє виконання вимог ст. 290 КПК України до вирішення питання про передачу цього кримінального провадження до НАБУ. Стороною обвинувачення направлено стороні захисту лист № 15/2-29460-17 від 07.12.2017 р. про відмову в задоволені клопотання та винесено 27.11.2017 р. відповідну постанову, копію якої сторона захисту отримала лише 14.12.2017 р. Того ж дня стороною захисту отримано відповідну копію постанови від 01.12.2017 р. про відмову в задоволенні клопотання від 29.11.2017 р. Таким чином стороною обвинувачення було порушено триденний термін розгляду клопотання від 22.11.2017 р. сторони захисту.

Крім того звертає увагу, що сторона обвинувачення свідомо перешкоджає стороні захисту знайомитися з матеріалами кримінального провадження в подальшому. Зокрема, слідчий Генеральної прокуратури ОСОБА_11 надіслав ОСОБА_7 вісім повісток про виклики на допит як підозрюваного у іншому кримінальному провадженні № 0001998, а саме з 19.12.2017 по 22.12.2017 та з 26.12.2017 по 29.12.2017, тобто на кожен робочий день до кінця 2017 року. Це створює перешкоди у ознайомленні з матеріалами даного кримінального провадження саме в ці дні.

Також вказує, що сторону захисту відповідно до вимог ст. 290 КПК України 31.10.2017 р. було повідомлено про завершення досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні. Відповідно на момент звернення до слідчого судді з клопотанням про продовження застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту ОСОБА_7 досудове розслідування у даному кримінальному провадженні було завершено, що підтверджує відсутність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України у разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Тому на момент розгляду даного клопотання, вказує апелянт, у слідчого судді взагалі не було жодних підстав для його задоволення, оскільки не було перебігу строку досудового розслідування у кримінальному провадженні поряд з обставинами, які перешкоджають завершенню досудового розслідування.

Також стороною обвинувачення порушено вимоги ч. 1 ст. 199 КПК України щодо строків подачі такого клопотання, адже закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту ОСОБА_7 закінчувалось 12.12.2017 р. Стороною обвинувачення клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту ОСОБА_7 було подано до місцевого суду лише 08.12.2017 р., тобто з порушенням терміну, оскільки такий термін подачі у сторони обвинувачення закінчився 07.12.2017 р.

Крім того слідчий суддя, суд у такому випадку, приймаючи клопотання до розгляду, зобов`язаний порушити питання про відповідальність слідчого, прокурора, який порушив процесуальний строк, перед органами, які уповноважені притягати його до дисциплінарної відповідальності, відповідно до п. 18 листа ВССУ від 04.04.2013 № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України».

Також під час розгляду даного слідчому судді Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 стороною захисту було заявлено відвід, який не було задоволено, хоча підстави для його задоволення були наявні, оскільки сам слідчий суддя у своїй ухвалі зазначив про наявність наслідків щодо недотримання стороною обвинувачення правил підслідності. Крім того однією із підстав для заяви сторони захисту про відвід прокурору ОСОБА_12 було саме не дотримання правил підслідності, яку слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 залишила без задоволення.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_8 та підозрюваний ОСОБА_7 апеляційну скаргу захисника підтримали з мотивів, які в ній наведені.

Прокурор заперечив проти апеляційної скарги та просив її відхилити.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. При цьому підставою для застосування такого запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 вказаної вище статті.

Згідно ч. 1, 2, 6 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 199 КПК України Клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Продовжуючи щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя в цілому дотримався вимог кримінального процесуального закону при розгляді клопотання заступника Генерального прокурора.

На думку колегії суддів, слідчий суддя місцевого суду вірно встановив, що за матеріалами досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні, поставлених йому у вину злочинів.

Колегія суддів погоджується з позицією слідчого судді щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, ймовірними є спроби підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливу на свідків з метою схилення їх до відмови надавати показання чи надавати неправдиві показання у кримінальному провадженні, а також на представника потерпілого у кримінальному провадженні. Колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано встановив той факт, що ризики, які існували на час вирішення питання про обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді домашнього арешту, не зникли, а навпаки залишаються актуальними.

Крім того у кримінальному провадженні необхідно ознайомити сторони з усіма матеріалами кримінального провадження та речовими доказами, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Враховуючи наведене, колегія суддів вбачає, що клопотання прокурора містить виклад обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились, та виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали.

Посилання апелянта щодо неможливості продовження строку тримання ОСОБА_7 під домашнім арештом з огляду на те, що на момент звернення до слідчого судді з клопотанням про продовження застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту ОСОБА_7 досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні було завершено, колегія суддів вбачає безпідставним, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Згідно з вимогами ч. 1, 2 ст. 290 КПК України, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування. Прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 283 КПК України «Загальні положення закінчення досудового розслідування» прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: 1) закрити кримінальне провадження; 2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Відомості про закінчення досудового розслідування вносяться прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до повідомлень про завершення досудового розслідування від 31 жовтня 2017 року підозрюваному ОСОБА_7 та його захиснику - адвокату ОСОБА_8 було повідомлено, що досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні завершено й відповідно до вимог ст. 290 КПК України вони мають право на доступ до матеріалів досудового розслідування (а.с. 168, 170).

В клопотанні про продовження застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту прокурор як на причину, що перешкоджає складанню обвинувального акту та зверненню з ним до суду, що відповідно свідчило б про закінчення досудового розслідування, вказує на зволікання сторони захисту з ознайомленням із матеріалами досудового розслідування. Крім того, сторона обвинувачення звернулась до слідчого судді із клопотанням про встановлення строку для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження (а.с. 216-219).

Щодо посилання апелянта на те, що стороною обвинувачення було порушено триденний термін розгляду клопотання сторони захисту від 22.11.2017 р. про передачу вказаного кримінального провадження за підслідністю до НАБУ, поданого в порядку ст. 220 КПК України, колегія суддів вважає, що даному факту неможливо надати оцінку в рамках цього кримінального провадження, враховуючи, що це не є предметом розгляду даного провадження та відповідно до ст. ст. 303, 304 КПК України відповідне рішення, з яким не погоджувалась сторона захисту, могло бути оскаржено слідчому судді упродовж 10 днів з дня отримання його копії.

Крім того судова колегія враховує, що Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001998 від 25.09.2015 р. за фактами заволодіння упродовж 2007-2015 років об`єктами нерухомості, які перебували на балансі комплексу відпочинку «Пуща-Водиця» Державного управління справами та зловживанням службовим становищем посадовими особами Державного управління справами і Київської міської державної адміністрації, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 197-1 КК України.

Відповідно до постанови про доручення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування від 10.10.2017 р. заступником Генерального прокурора ОСОБА_9 досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001998 від 25.09.2015 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 197-1 КК України, доручено слідчим слідчого відділу прокуратури Черкаської області (а.с. 221).

Згідно з постановою заступника Генерального прокурора від 27.10.2017 р. з матеріалів кримінального провадження виділено матеріали щодо вчинення директором КВ «Пуща-Водиця» Державного управління справами ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 197-1, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 197-1, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 197-1, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 209 КК України, яким присвоєно номер кримінального провадження - 0000250.

Згідно з абз. 4 п. 1 розділу XI (в редакції Закону № 916-VIII від 24.12.2015 із змінами, внесеними згідно із Законом № 2147-VIII від 03.10.2017) після введення в дію частини п`ятої статті 216 цього Кодексу розпочаті слідчими органів прокуратури кримінальні провадження продовжують здійснюватися слідчими органів прокуратури, які користуються повноваженнями слідчих, визначеними цим Кодексом, до закінчення досудового розслідування.

Відповідно до ч. 5 ст. 218 КПК України спір про підслідність у кримінальному провадженні, яке може належати до підслідності Національного антикорупційного бюро України, вирішує Генеральний прокурор або його заступник.

Щодо твердження апелянта про порушення стороною обвинувачення строків подачі такого клопотання відповідно до ч. 1 ст. 199 КПК України колегія суддів вбачає наступне.

Відповідно до п. 18 листа ВССУ від 04.04.2013 № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням із прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Якщо ж таке клопотання подане пізніше, воно вважається поданим із порушенням процесуальних строків. Слідчий суддя, суд у такому випадку, приймаючи клопотання до розгляду, зобов`язаний порушити питання про відповідальність слідчого, прокурора, який порушив процесуальний строк, перед органами, які уповноважені притягати його до дисциплінарної відповідальності (наприклад, перед прокурором вищого рівня). Однак, на думку колегії суду, це не є підставою для відмови слідчим суддею у розгляді поданого клопотання по суті.

Керуючись ст.ст. 181, 193, 194, 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 грудня 2017 року, якою продовжено строк домашнього арешту до 11.01.2018 р. включно в межах строку досудового розслідування відносно ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :