Справа № 485/1736/17

БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

іменем УКРАЇНИ

01.12.2017 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка кримінальне провадження № 0000246 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Партизанське Жовтневого району Миколаївської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, працюючого за наймом, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1,2 ст. 307, ч.2 ст. 311 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акту з 24.10.2011 року ОСОБА_3 працював молодшим інспектором відділу нагляду та безпеки Снігурівської виправної колонії управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Миколаївській області (№ 5) - спеціалізованої туберкульозної лікарні.
Наказом начальника Снігурівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області (№ 5) - спеціалізованої туберкульозної лікарні № 79о/с від 27.10.2014 року ОСОБА_3 присвоєно спеціальне звання старший сержант внутрішньої служби.
Наказом начальника державної установи «Снігурівська виправна колонія (№ 5) - спеціалізована туберкульозна лікарня» № 159 ОС/-17 від 14.07.2017 року ОСОБА_3 призначено на посаду молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки державної установи «Снігурівська виправна колонія (№ 5) - спеціалізована туберкульозна лікарня».
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» до правоохоронних органів, крім інших, відносяться органи і установи виконання покарань.
Державна установа «Снігурівська виправна колонія (№5) спеціалізована туберкульозна лікарня» є державною установою закритого типу, відповідно до діючого законодавства здійснює правозастосовчі та правоохоронні функції, входить до складу Державної кримінально-виконавчої служби України, а її працівники, які виконують вказані функції, є працівниками правоохоронного органу.

Згідно з п. 3 Положення про державну установу «Снігурівська виправна колонія (№ 5) - спеціалізована туберкульозна лікарня», затвердженого наказом МЮУ №3679/3/5 від 15.12.2016 року, одним з основних завдань колонії є виконання покарань у виді позбавлення волі на певний строк, довічного позбавлення волі.
Відповідно до вимог посадової інструкції молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки під час несення служби в приміщеннях камерного типу, дисциплінарних ізоляторах, карцері та одиночних камерах, затвердженої 04.10.2017 року в.о.начальника державної установи «Снігурівська виправна колонія (№ 5) - спеціалізована туберкульозна лікарня», ОСОБА_3 , крім іншого, був зобов`язаний: робити обшук засуджених під час поміщення в камеру та звільнення з неї, систематично здійснювати контроль за роботою засуджених, стежити за підтримкою в камерах належного порядку, виконання розпорядку дня, своєчасністю видачі їжі засудженим, дотриманням часу визначеного для прогулянки; мав право: вимагати від засуджених встановлених правил поведінки та обов`язків, затримувати порушників встановленого порядку відбування покарання та засуджених, які намагаються вчинити злочин або вже вчинили його, проводити обшукові роботу, вилучати предмети, вироби і речовини, заборонені для користування; ніс відповідальність за додержанням законності.
Відповідно до функціональних обов`язків молодший інспектор відділу нагляду і безпеки державної установи «Снігурівська виправна колонія (№ 5) - спеціалізована туберкульозна лікарня» ОСОБА_3 в службовій діяльності керувався, зокрема, Законом України «Про державну кримінально - виконавчу службу України», Кримінально-виконавчим кодексом України.
Згідно з пунктами 10, 12, 14 ст. 18 Закону України «Про державну кримінально - виконавчу службу України», посадові та службові особи органів і установ виконання покарань зобов`язані запобігати вчиненню злочинів та дисциплінарних проступків в органах і установах виконання покарань; виявляти, припиняти, розкривати злочини, вчинені в установах виконання покарань; виявляти причини та умови, що сприяють вчиненню злочинів і порушень режиму в установах виконання покарань, вживати в межах своїх повноважень заходів до їх усунення.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КВК України засудженим забороняється придбавати, виготовляти, зберігати і використовувати гроші, цінності, предмети, речі, речовини і вироби, заборонені до використання в колонії.
Наркотичні засоби, згідно з додатком 6 до пункту 3 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 2186/5 від 29.12.2014, входять до переліку предметів, виробів і речовин, зберігання яких засудженими заборонено.
Незважаючи на вимоги зазначених нормативних актів, ОСОБА_3 незаконно придбав, зберігав та перевозив наркотичні засоби, в тому числі особливо небезпечні, та прекурсор з метою їх подальшого збуту.
З 29.12.2015 в державній установі «Снігурівська виправна колонія (№ 5) - спеціалізована туберкульозна лікарня» відбуває покарання, пов`язане з позбавлення волі засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України ОСОБА_6 , з яким раніше був знайомий ОСОБА_3
03.10.2017 року в денний час, під час несення служби на території охоронюваної зони в державній установі «Снігурівська виправна колонія (№ 5) - спеціалізована туберкульозна лікарня», що розташована по вул. Суворова, 1 в с. Центральне Снігурівського району Миколаївської області, ОСОБА_3 зустрів засудженого ОСОБА_6 , який в ході розмови запропонував ОСОБА_3 пронести для нього на територію охоронюваної зони державної установи «Снігурівська виправна колонія (№ 5) - спеціалізована туберкульозна лікарня» наркотичні засоби, в тому числі особливо небезпечні, та прекурсор, пообіцявши за це винагороду в сумі 300 грн., при цьому повідомивши, що вказані заборонені речі ОСОБА_3 привезе невідома особа до його місця проживання в с. Партизанське Вітовського району Миколаївської області.
Під час цієї розмови у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання, перевезення наркотичних засобів, в тому числі особливо небезпечних, та прекурсорів з метою їх збуту та збут цих речовин у місця позбавлення волі.
Для реалізації своїх протиправних намірів ОСОБА_3 вступив в позаслужбові стосунки з засудженим ОСОБА_6 та погодився в обмін на грошову винагороду пронести на територію охоронюваної зони державної установи «Снігурівська виправна колонія (№ 5) - спеціалізована туберкульозна лікарня» для засудженого ОСОБА_6 заборонені речі: наркотичні засоби, в тому числі особливо небезпечні, та прекурсори.
05.10.2017 року о 19.00 годин ОСОБА_3 , будучи працівником правоохоронного органу, з метою реалізації свого злочинного умислу, бажаючи отримати в подальшому грошову винагороду, біля місця свого проживання по АДРЕСА_1 , від невстановленої досудовим розслідуванням особи незаконно отримав, тобто придбав, та в подальшому незаконно зберігав за вказаною адресою з метою подальшого збуту наркотичний засіб - метадон, особливо небезпечні наркотичні засоби - концентрат з макової соломи та канабіс, а також прекурсор - ангідрид оцтової кислоти, які знаходились в поліетиленовому згортку.
Продовжуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_3 06.10.2017 на маршрутному таксі перевіз з метою збуту вказані наркотичні засоби та прекурсор до державної установи «Снігурівська виправна колонія (№ 5) - спеціалізована туберкульозна лікарня», розташованої по вул. Суворова, 1 в с. Центральне Снігурівського району Миколаївської області.
06.10.2017 року о 09.00 годин ОСОБА_3 , розуміючи, що під час незаконного занесення наркотичних засобів та прекурсору на територію охоронюваної зони його може бути викрито, конспіруючи свої дії, він приховав згорток з із вказаними забороненими речами під своїм верхнім одягом.

Реалізуючи свій злочинний умисел, з метою отримання в подальшому грошової винагороди, достовірно знаючи про заборони та обмеження щодо незаконного обігу наркотичних засобів та прекурсорів, передбачених Законом України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», використовуючи можливість вільного проходу до установи, ОСОБА_3 пройшов охоронювану зону внутрішнього контролю контрольно-пропускного пункту та незаконно проніс на територію державної установи «Снігурівська виправна колонія (№ 5) - спеціалізована туберкульозна лікарня» наркотичний засіб - метадон, особливо небезпечні наркотичні засоби - концентрат з макової соломи та канабіс, а також прекурсор - ангідрид оцтової кислоти, для їх подальшого збуту засудженому ОСОБА_6
06.10.2017 о 09.20 год. працівники оперативного підрозділу державної установи «Снігурівська виправна колонія (№ 5) - спеціалізована туберкульозна лікарня», діючи на підставі повноважень, визначених розділом 17 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом МЮ України від 29.12.2014 №2186/5, в кімнаті молодших інспекторів по проведенню побачень та видачі передач, провели огляд ОСОБА_3 , в ході якого виявили поліетиленовий згорток, який він проніс на територію установи виконання покарань.
В ході проведеного в подальшому огляду місця події у згортку виявлено:
-речовину рослинного походження, яка відповідно до висновку експерта №1816 від 12.10.2017 є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, масою у перерахунку на висушену речовину 54,81 г.;
-10 пігулок, які відповідно до висновку експерта № 1817 від 19.10.2017 містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, загальною масою 0,2564 г.;
-4 капсули (флакони), 2-і з яких зі смолоподібною речовиною коричневого кольору, яка відповідно до висновку експерта № 1818 від 18.10.2017 у своєму складі містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - концентрат з макової соломи, загальною масою у висушеному стані 1,4308 г., а інші дві - з безкольоровою рідиною з жовтим відтінком, яка згідно з цим же висновком експерта є ангідридом оцтової кислоти, який відноситься до прекурсорів, обіг яких обмежено і стосовно якого встановлюються заходи контролю, загальною масою ангідриду оцтової кислоти 1,6 г.
Таким чином ОСОБА_3 , працюючи на посаді молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки державної установи «Снігурівська виправна колонія № 5) - спеціалізована туберкульозна лікарня», незаконно придбав, зберігав та перевозив з метою подальшого збуту в місця позбавлення волі засудженому ОСОБА_6 наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, особливо небезпечні наркотичні засоби, обіг яких заборонено - концентрат з макової соломи та канабіс, а також прекурсор - ангідрид оцтової кислоти, обіг якого обмежено і стосовно якого встановлюються заходи контролю, та протиправно скориставшись наданими йому за посадою можливостями вільного проходу в установу виконання покарань і спілкування з засудженими, збув наркотичний та особливо небезпечний наркотичний засіб, а також прекурсор в місця позбавлення волі.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочини, передбачені ст. 307 ч. 1 КК України незаконне придбання, зберігання та перевезення з метою збуту наркотичних засобів; ст. 307 ч.2 КК України незаконне придбання, зберігання та перевезення з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів, збут наркотичних та особливо небезпечних наркотичних засобів у місця позбавлення волі; ст. 311 ч.2 КК України незаконне придбання, зберігання та перевезення прекурсорів з метою збуту.

31.10.2017 року між прокурором та обвинуваченим за участю його захисника укладена угода про визнання винуватості відповідно до ст. 472 КПК України.

Згідно з даною угодою сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст.ст. 307 ч.1, 2, 311 ч.2 КК України, та щодо істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначених діяннях. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести обвинувачений: за ч.1 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 55 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із забезпеченням режиму відбування покарань в органах та установах виконання покарань строком на три роки; за ч.2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді п`яти років позбавлення волі з конфіскацією половини належного йому майна; за ч.2 ст. 311 КК України у виді двох років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим обвинуваченому має бути призначено покарання у виді у виді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із забезпеченням режиму відбування покарань в органах та установах виконання покарань строком на три роки та з конфіскацією половини належного йому майна, із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на три роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. При цьому, в судовому засіданні сторони угоди підтвердили, що укладаючи угоду вони передбачали, що звільнення від відбування покарання має застосовуватись лише до основного покарання у виді позбавлення волі, а додаткові покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади та конфіскація майна підлягають реальному виконанню.

Вказані вид, міра покарання та підстави для застосування положень ст. 69, 75 КК України визначені сторонами угоди з врахуванням особи обвинуваченого, який характеризується позитивно, раніше не судимий, його каяття, активного сприяння обвинуваченого у розкритті злочинів, наявності на утриманні матері похилого віку. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Прокурор, обвинувачений та його захисник підтримали угоду про визнання винуватості та вважають, що є всі підстави для її затвердження судом та визначення погодженого сторонами угоди покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів, які згідно зі ст. 12 КК України, є тяжкими злочинами (ст. 307 ч.1 та 2 КК України) та злочином середньої тяжкості (ст. 311 ч.2 КК України), якими завдана шкода лише державним та суспільним інтересам.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та беззаперечно погоджується на це.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, оскільки в угоді про визнання винуватості та обвинувальному акті дійсно вказані кілька обставин, які пом`якшують покарання особи (щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, наявність на утриманні особи похилого віку), що вказує на можливість в даному конкретному випадку при призначенні обвинуваченому покарання застосувати ст. 69 КК України, призначивши покарання, нижче нижньої межі, передбаченої санкцією за ч.2 ст. 307 КК України. у виді п`яти років позбавлення волі.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди від 31.10.2017 року між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами виду та міри покарання.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, речові докази: наркотичні засоби та прекурсори підлягають знищенню.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 31.10.2017 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 про визнання винуватості.

ОСОБА_3 визнати винним у вчинені злочинів, передбачених ст.ст. 307 ч. 1 та 2, 311 ч.2 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання:

-за ч.1 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 55 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із забезпеченням режиму відбування покарань в органах та установах виконання покарань строком на три роки;

-за ч.2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді п`яти років позбавлення волі з конфіскацією половини належного йому майна;

-за ч.2 ст. 311 КК України у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно до відбуття ОСОБА_3 визначити п`ять років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із забезпеченням режиму відбування покарань в органах та установах виконання покарань строком на три роки, та з конфіскацією половини належного йому майна.

На підставі ст.ст.75,76 КК України засудженого звільнити від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом трирічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання і/або роботи та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Додаткові покарання в виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані із забезпеченням режиму відбування покарань в органах та установах виконання покарань строком на три роки, та конфіскація половини належного ОСОБА_3 майна підлягають реальному виконанню.

Визнані постановою слідчого від 30.10.2017 року речові докази: наркотичні засоби та прекурсори - знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави в особі Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України судові витрати за проведення експертних досліджень в сумі 1979 (одна тисяча дев`ятсот сімдесят дев`ять) гривень 20 копійок.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

суддя: