Провадження №1-кп/748/65/18
Єдиний унікальний № 748/2882/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 січня 2018 року м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої - судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 вересня 2017року за № 0000095, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бірки, Козелецького району Чернігівської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 ,-

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 115 від 03.09.2014 року солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу вказаної військової частини та призначено на посаду оператора 3 протитанкового відділення протитанкового взводу 1 роти охорони.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни та забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, визначає види військової служби, що включає в себе військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.

В свою чергу, солдат ОСОБА_3 , грубо порушуючи встановлений порядок проходження військової служби, будучи зобов`язаним бездоганно і неухильно дотримуватися порядку несення військової служби упродовж встановленого законом строку, виконувати службові обов`язки, завжди бути готовим до захисту держави і виконувати свій військовий обов`язок, 29.09.2014 близько 08 год., в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, п. п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , діючи з особистих мотивів, з прямим умислом, направленим на ухилення від військової служби, взагалі без наміру її проходити в майбутньому, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокувалась за адресою: АДРЕСА_3 .

27.10.2017 солдат ОСОБА_3 самостійно прибув до військової прокуратури Чернігівського гарнізону із зізнанням.

Таким чином, солдат ОСОБА_3 обов`язки військової служби у період з 29.09.2014 до 27.10.2017 не виконував, будь-яких заходів для повернення до військової частини НОМЕР_1 не вживав, в зазначений період ОСОБА_3 перебував за адресою проживання, а саме: Київська обл., м. Бровари, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, періодично виїжджаючи у відрядження в м. Київ.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині визнав повністю, пояснивши, що дійсно самовільно залишив військову частину, оскільки мав намір перебувати вдома. Вдома займався господарством, працював не офіційно, у військову частину для подальшого проходження військової служби не повертався, прибув із зізнанням до військової прокуратури 27.10.2017 та був звільнений з військової служби. У вчиненому щиро розкаявся та просив суворо не карати.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно усіх фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що сторонами провадження не оспорюється доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння сторонами кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_3 знайшло своє підтвердження у судовому засіданні в повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст. 408 КК України, як дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд вважає за необхідне визнати з"явлення із зізнанням, щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

ОСОБА_3 є раніше не судимим, до адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем служби характеризується негативно.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, дані, що характеризують його особу, майновий стан, і вважає, що йому має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, в межах санкції інкримінованої йому статті особливої частини Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі.

Враховуючи особу ОСОБА_3 , те що він у вчиненому щиро розкаявся, є раніше не судимим, а також обставини даної справи, те що він з"явився із зізнанням, за період відсутності його в розташуванні нових злочинів не вчинив, зі слів працює, хоча і не офіційно, а також те, що покарання має на меті не тільки кару, а виправлення та попередження вчинення нових злочинів, суд вважає, що обвинуваченого на підставі ст. 75 КК України слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, оскільки він як особа не становить небезпеки, а отже його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства протягом іспитового строку.

Цивільний позов, процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

Запобіжні заходи відносно ОСОБА_3 під час досудового розслідування не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України, і призначити йому за даний злочин покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від призначеного судом покарання з випробуванням, з іспитовим строком один рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, поклавши, у відповідності до ст.76 КК України наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1