справа № 563/1431/16-к
провадження № 1-кп/563/26/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.12.2017 року

Корецький районний суд Рівненської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Корець кримінальне провадження № 0000348 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Світанок Корецького району Рівненської області зареєстрованого та фактично проживаючого у АДРЕСА_1 , непрацюючого, неодруженого, з середньою освітою, раніше не судимого, громадянина України у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_5 , обвинувачується у тому, що 07 вересня 2016 року біля 18 години 40 хвилин він, знаходячись на вулиці у с. Бокшин Корецького району Рівненської області поблизу господарства ОСОБА_4 , яке розташоване по АДРЕСА_2 , на грунті виниклих задовго до цього неприязних відносин шляхом завдання удару кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_4 умисно спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, перелому кісток носа зі зміщенням донизу, наявністю крововиливу та садном на переніссі, які окремо, так і в сукупності згідно висновку судово-медичної експертизи №986 від 12.09.2016 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним ушкодженням здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, а саме в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров?я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 суду пояснив, що 07 вересня 2016 року він разом з батьком ОСОБА_7 близько 16.00 год. приїхали на автомобілі ВАЗ 2115, д.н.з. НОМЕР_1 , на ставок у село Бокшин Корецького району, який орендує мати обвинуваченого. На ставку він з батьком зустрів потерпілого ОСОБА_4 , який з вудками ішов на ставок рибалити. Пояснив, що між ним та потерпілим сталася словесна перепалка, після чого він з батьком поїхав з ставка додому у село Світанок, а ОСОБА_4 пішов на ставок. Після цього він залишив батька дома, а сам з ОСОБА_8 їхав у с. Бокшин до ОСОБА_9 . Під час руху по селі Бокшин, недалеко від господарства ОСОБА_4 він помітив, що ОСОБА_4 повертається з ставка. Зупинившись, він вийшов з машини де знову між ним та потерпілим сталася словесна перепалка. Стверджує, що потерпілий вудки направляв йому в очі та погрожував розправою щодо нього та його батька. Після словесної перепалки він поїхав до ОСОБА_9 , залишив автомобіль та разом з ОСОБА_10 пішли на ставок, де пробули близько 2 годин. Повертаючись назад додому у с.Світанок автомобілем обвинувачений стверджує, що бачив автомобіль швидкої медичної допомоги біля подвір?я потерпілого. Вказує, що не завдавав потерпілому жодних тілесних ушкоджень.

Потерпілий ОСОБА_4 суду пояснив, що 07 вересня 2016 року близько 17.00 години взяв вудочки і пішов на ставок рибалити. На ставку зустрівся з обвинуваченим ОСОБА_5 та його батьком ОСОБА_7 . Обвинувачений почав ображати його, говорити «що він тут робить… чого не платить за право рибалити», аналогічно словесна перепалка виникла і між ним і батьком обвинуваченого ОСОБА_7 . В ході такої словесної перепалки потерпілий стверджував, що ОСОБА_5 його пихнув, внаслідок чого ОСОБА_4 упав і були пошкоджені вудочки. Після цього стверджує, що батько обвинуваченого десь пішов, чим займався після того ОСОБА_5 не пам`ятає. Сам він з пошкодженими вудочками пішов додому, побачивши, що пошкоджені дві вудочки він вирішив піти до сусіда з метою їх поремонтувати. Коли повертався від сусіда побачив автомобіль ОСОБА_5 який рухався з боку магазину на великій відстані. Проїхавши кілька десятків метрів вперед повз нього біля його господарства, ОСОБА_5 здав назад, вийшов з автомобіля вдарив його в обличчя вірогідно кулаком, сів в автомобіль і поїхав. Потерпілий стверджував, що більш нікого на вулиці поряд не було, чи був хтось в автомобілі крім ОСОБА_5 не бачив. Після удару потерпілий вказує, що втратив свідомість, а коли отямився відчув сильну біль, все лице було в крові. Після цього викликав швидку і поліцію. Через 20 хв. приїхала швидка медична допомога, працівники якої надали першу медичну допомогу, завели в будинок і у зв`язку з тим, що він відмовився від госпіталізації залишили потерпілого. Крім того стверджує, що коли він прийшов до тями після завдання йому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, то лежав на траві поблизу своїх воріт. Його в такому стані бачили ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які проходили повз. Надалі суду пояснив, що ввечері приїхали працівники поліції, які оформили пенві докумети і на його прохання відвезли його в лікарню, де він пробув до наступного дня. Після чого взявши направлення в слідчого для проходження судово-медичної експертизи поїхав до дочки у с.Білу Криницю, Рівненського району. А наступного дня поїхав у Рівне для зняття побоїв і засвідчення їх у встановленому порядку.

Свідок ОСОБА_13 , суду показала, що працює фельдшером. 07 вересня 2016 року ввечері до них поступив виклик, про те, що у с. Бокшин побили людину. Виїхавши з села Великі Межиріччі у село Бокшин на місці вона побачила ОСОБА_4 який лежав біля воріт. Потерпілий скаржився на головний біль, тошноту, сильну кровоточечу, стверджував, що його побив син власника ставка. За зовнішніми ознаками за словами свідка у потерпілого був перелом носа. Вона надала потерпілому необхідну допомогу та зробила необхідні ін`єкції. Стверджувала, що потерпілий від госпіталізації відмовився. Надавши необхідну допомогу вона з водієм автомобіля швидкої медичної допомоги ОСОБА_14 приблизно через 30 хвилин поїхали від потерпілого.

Свідок ОСОБА_14 надав суду покази аналогічні показам свідка ОСОБА_13 . Крім цього вказав, що ввечері до нього телефонував батько обвинуваченого ОСОБА_7 , який запитував його про те з приводу чого швидка медична допомога стояла поблизу господарства ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що 07 вересня 2016 року ввечері близько 17.00-17.30 год. він ішов в напрямку магазину у селі Бокшин Корецького району. На півдорозі до магазину він зустрів ОСОБА_5 , який їхав на автомобілі в зворотному напрямку. Біля магазину крім нього і продавця нікого не було. Придбавши у магазині хліб і сигарети він повертався назад і побачив ОСОБА_4 який лежав біля воріт з побитим обличчям, з носа ішла кров. Стверджує, що про допомогу ОСОБА_4 не просив, а також вказував, що його побив ОСОБА_16 .

Свідок ОСОБА_17 суду надала покази, що 07 вересня 2016 року вони вибирали на полі картоплю і ввечері сіли на подвір?ї вечеряти. Тоді ж вона почула крики: «рятуйте, вбивають». Вийшовши до воріт вона побачила на вулиці біля воріт ОСОБА_4 який сидів на траві. Стверджує, що в той момент коли вона вийшла і побачила потерпілого по вулиці проїхав ОСОБА_5 , зупинився напроти ОСОБА_4 , відкрив дверці автомобіля і не виходячи з транспортного засобу поїхав далі. Варто зазначити, що після допиту свідка ОСОБА_17 прокурор звернув увагу на те, що під час дачі показів на досудовому розслідуванні ОСОБА_17 вказала діаметрально протилежні пояснення з приводу вказаних подій. Зокрема, на досудовому розслідуванні ОСОБА_17 вказала, що коли вона вийшла на крики до воріт ОСОБА_5 сідав у автомобіль, а не сидів не виходячи з нього, про що сказала під час судового розгляду.

Свідок ОСОБА_18 суду показав, що 07 вересня 2016 року їхав велосипедом з сторони магазину у селі Бокшин Корецького району до своєї куми ОСОБА_17 . Біля подвір`я ОСОБА_4 побачив автомобіль швидкої медичної допомоги та троє людей, чоловіка, жінку в білому халаті та людину, яка лежала на землі. Підійшовши до людей він впізнав у чоловіку, що стояв водія швидкої, а на землі стверджує лежав потерпілий ОСОБА_4 .Потерпілий зазначив, що його побив ОСОБА_5 . На прохання ОСОБА_4 допомогти йому дійти до будинку, ОСОБА_18 відмовив, у зв`язку з тим, що боїться собаки.

Свідок ОСОБА_7 суду вказав, що в той день він з сином дійсно був на ставку у селі Бокшин. Зазначає, що з ОСОБА_4 у них виникла словесна перепалка, але ніхто йому тілесних ушкоджень не наносив. Після цього вони з сином поїхали до дому. Вказує, що ОСОБА_4 ходив по березі ставка та закликав рибалок рибалити і не платити за це гроші, обзивав сім`ю ОСОБА_19 «самозванцями». Свідок зазначає, що ставок орендує з 2009 року, а протягом останніх трьох років у нього і сина часто виникають конфлікти з ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_20 суду повідомив, що ОСОБА_5 та його батько ОСОБА_7 часто ставлять у нього автомобіль як приїжджають у с. Бокшин. Зазначив, що того дня 07 вересня 2016 року ввечері близько 17.00 год. до нього приїхав ОСОБА_5 з товаришем ОСОБА_21 .. Залишили автомобіль та пішли на ставок рибалити. Їх не було близько двох годин. Після чого обвинувачений з товаришем поїхали додому. Крім цього зазначає, що будучи у себе на городі поблизу будинку чув на ставку, який знаходиться на відстані близько 300 метрів від його господарства словесну перепалку ОСОБА_4 з невідомими трьома дорослими людьми, які приїхали на ставок на «чорному позашляховику». Стверджує, що виразно чув слова ОСОБА_4 «не лякай мені карпа» звернені до дитини, яка приїхала з зазначеними трьома дорослими. Після цього зазначає, що виразно бачив, як невідомий чоловік вдарив ОСОБА_4 у верхню частину тіла кулаком, а потім чув крики ОСОБА_4 про надання допомоги.

Свідок ОСОБА_22 суду повідомив, що бачив, як 07 вересня 2016 року, в післяобідню пору, перебуваючи на вулиці Церковна у селі Бокшин в районі магазину та свого будинку бачив, як автомобіль ОСОБА_5 , за кермом якого був сам обвинувачений, проїхав повз магазин та зупинився біля домогосподарства ОСОБА_4 . Стверджує, що ОСОБА_5 виходив з автомобіля. Суду вказав, що протягом однієї-двох хвилин коли він пив воду з криниці ОСОБА_5 сів в автомобіль, а ОСОБА_4 пішов додому.

Суд критично відноситься до показів ОСОБА_17 в частині заперечення нею факту виходу обвинуваченого з автомобіля під час його зупинки біля подвіря ОСОБА_4 , оскільки насамперед, вони спростовуються показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_5 , свідка ОСОБА_22 , які є послідовними та такими, що узгоджуються із встановленими судом обставинами та іншими дослідженими доказами.

Суд, також не приймає до уваги покази свідка ОСОБА_22 в частині того, що ОСОБА_4 після зустрічі з ОСОБА_5 пішов до свого домогосподарства, оскільки дані покази різко входять в суперечність з показами інших свідків, та іншими обставинами встановленими в судовому засіданні.

Суд, також критично оцінює покази свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_23 , які є взагалі об`єктивно зацікавленими особами, оскільки ОСОБА_7 є батьком обвинуваченого, а ОСОБА_23 давнім другом, у якого ОСОБА_5 неодноразово ставив свій автомобіль під час його приїзду у село Бокшин. Зважаючи на це та виходячи з вказаних обставин суд вважає необгрунтованими та необ`єктивними покази свідка ОСОБА_23 щодо наявності на ставку позашляховика та факт нанесення невідомою особою тілесних ушкоджень ОСОБА_4 ще на ставку, оскільки дані покази спростовуються детальним аналізом та співставленням інших показів та фактів, зокрема показами обвинуваченого, який не підтвердив наявність «позашляховика» та завдання невідомою особою тілесних ушкоджень потерпілому безпосередньо на ставку, а також підтвердив, що при зустрічі з ОСОБА_4 по АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 не мав явних ознак, які б свідчили про отримання ним тілесних ушкоджень.

Пояснення обвинуваченого щодо відсутності події, а саме те, що він не спричиняв потерпілому тілесних ушкоджень, суд розцінює як захисну позицію з метою уникнення кримінальної відповідальності. Так, проаналізувавши докази в їх сукупності, зокрема показання потерпілого ОСОБА_4 свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_22 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , дані висновку судово-медичної експертизи, суд вважає, що показання потерпілого ґрунтовні та підтверджуються іншими доказами, в тому числі і тими, які мають об`єктивне джерело походження, показання ж обвинуваченого є такими, що суперечать дослідженим доказам. Так, свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_23 , надали показання про провокативну поведінку потерпілого на ставку, що дозволяє зробити висновок про її об`єктивність, підтвердили суду факт існування тривалого конфлікту між потерпілим та родиною обвинуваченого та зокрема в післяобідню пору 07 вересня 2016 року. Таким чином підтверджується факт конфлікту з обвинуваченим у день, коли потерпілому спричинено тілесні ушкодження, що в сукупності з іншими даними дає можливість зробити висновок про спричинення тілесних ушкоджень саме під час чергового конфлікту з обвинуваченим, коли потерпілий та ОСОБА_5 перебували наодинці по АДРЕСА_3 . Покази свідка ОСОБА_22 зокрема і підтверджують ці обставини.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 986 від 12 вересня 2016 року у потерпілого ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, перелому кісток носа зі зміщенням донизу з наявністю крововилива з садном на передніссі, які виникли від дії тупого(их) предмету(ів), могли утворитися у вказаний в обставинах термін, а саме 07 вересня 2016 року і, згідно п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. № 6, як кожне окремо, так і в своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Свідки між іншим вказали, що потерпілий відразу після події розповідав про спричинення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_5 . Крім того, час та механізм спричинення потерпілому тілесних ушкоджень у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, перелому кісток носа зі зміщенням донизу, наявністю крововиливу та садном на переніссі, повністю підтверджено висновком судово-медичної експертизи, які повністю відповідають послідовним показанням потерпілого, що також вказує на істинність позиції потерпілого та спростування показань обвинуваченого.

Суд прийшов до висновку, що в основу вироку необхідно покласти покази потерпілого ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_22 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , висновок судово-медичниої експертизи, оскільки вони є правдивими, перевірені в судовому засіданні та узгоджуються між собою, а тому підстав сумніватися в їх істинності та правдивості немає, в той час як покази свідка ОСОБА_17 , ОСОБА_23 дані ними в суді, частково не узгоджуються з показами потерпілого, самого обвинуваченого та інших свідків та їм суперечать в частині фактичних обставин події злочину.

Щодо клопотання захисника в частині визнання недопустимим доказом показів з чужих слів свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , суд зазначає, вищезазначені свідки допитувались в судовому засіданні в якості свідків, покази ними надавались під присягою та попереджені про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показів та такі покази надані ними не із чужих слів, а свідками особисто в судовому засіданні. Як вже зазначалось вище, покази даних свідків є послідовними, відповідають обставинам події, а тому суд вважає такі правдивими та покладає в основу вироку.

Постановою старшого слідчого СВ Корецького ВП Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області від 18.10.2016 року кримінальне правопорушення у кримінальному провадженні № 000348 перекваліфіковано з ч.1 ст.125 КК України на ч.2 ст.125 КК України з посиланням на висновок судово-медичної експертизи № 986 від 12 вересня 2016 року.

Судовий експерт ОСОБА_24 в судовому засіданні пояснила, що легке тілесне ушкодження за ч.2 ст.125 КК України характеризується тим, що при його заподіянні потерпілому спричиняються короткочасний розлад здоров`я або незначна стійка втрата працездатності. Короткочасним слід вважати розлад здоров`я тривалістю понад шість днів, але не більш як три тижні (21 день).

Вина ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 125 КК України, тобто - умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров?я.

Оцінюючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні цього злочину доведена. Крім пояснень потерпілого та показів свідків вина обвинуваченого ОСОБА_5 також підтверджується письмовими доказами по справі, дослідженими в судовому засіданні.

Під час дослідження письмових доказів захисник обвинуваченого ОСОБА_25 - адвокат ОСОБА_6 наполяга на визнанні недопустими доказами протоколу проведення слідчого експерименту від 07.06.2017 року зі свідком ОСОБА_15 , протоколу проведення слідчого експерименту від 09.06.2017 року з потерпілим ОСОБА_4 , протоколу проведення слідчого експерименту від 09.06.2017 року зі свідком ОСОБА_17 , протоколу проведення слідчого експерименту від 09.06.2017 року зі свідком ОСОБА_23 , протоколу проведення слідчого експерименту від 09.06.2017 року зі обвинуваченим ОСОБА_5 , оскільки слідчі експерименти проводились прокурором, а не слідчим СВ Корецького ВП Костопільського ВП ГУ НП в Рівненській області, як це було передбачено ухвалою суду від 17.05.2017 року.

Під час судового розгляду, судом, на підставі ст. 359 КПК України, здійснена демонстрація відеозаписів в ході проведення вказаних слідчих експериментів, що містятяся на оптичних дисках і які є додатками до вищезазначених протоколів проведення слідчого експерименту.

Переглянувши в судовому засіданні вищевказані відеозаписи, судом встановлено, що всі слідчі експерименти проводились за участі прокурора ОСОБА_3 .

Виходячи з вимог ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий в порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийняття процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухвалення судового рішення.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.104 КПК України протокол складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце, час проведення та назву процесуальної дії; особу, яка проводить процесуальну дію (прізвище, ім`я, по батькові, посада); всіх осіб, які присутні під час проведення процесуальної дії (прізвища, імена, по батькові, дати народження, місця проживання); інформацію про те, що особи, які беруть участь у процесуальній дії, заздалегідь повідомлені про застосування технічних засобів фіксації, характеристики технічних засобів фіксації та носіїв інформації, які застосовуються при проведенні процесуальної дії, умови та порядок їх використання.

Згідно досліджених протоколів від 07.06.2017 року та 09.06.2017 року жодних відомостей у вступній частині протоколів про проведення слідчих експериментів за участю прокурора ОСОБА_3 не відображено, проте згідно досліджених відеозаписів в судовому засіданні прокурор присутній при проведенні всіх вищезазначених слідчих експериментів.

Зважаючи на викладене суд визнає протоколи слідчих експериментів від 07.06.2017 року та 09.06.2017 року недопустимим доказом.

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, давніші конфлікти між ним та потерпілим, особу винного, його вік, невизнання вини, наявність постійного місця проживання, позитивну характеристику за місцем проживання.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено, обставиною, яка обтяжує покарання суд визнає, вчинення злочину щодо особи похилого віку.

З урахуванням всіх обставин справи, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч.2 ст. 125 КК України у виді штрафу, оскільки на думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину.

Судові витрати по справі відсутні.

Речові докази не вилучались.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст.ст. 370, 374, КПК України, суд,-

у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, призначивши покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (тисячу сімсот) гривень.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Рівненської області через Корецький районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1