АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/6/18 Справа № 189/606/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді - доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2016 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Макіївки, Донецької області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002121 від 27 жовтня 2014 року, -

встановила:

Вироком Палоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2016 року ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він 26 жовтня 2014 року, приблизно о 19 год., перебуваючи в автомобіля марки «Chevrolet Lacetti NF 486», та знаходячись на автодорозі сполученням м. Курахове - с. Дальнє, Мар`їнського району Донецької області, де погрожуючи застосувати до потерпілого пістолет моделі «ZORAKI-MOD.914-S» № НОМЕР_1 , вчинив напад на ОСОБА_9 , який перебував у вказаному автомобілі, внаслідок чого заволодів мйном останнього на суму 6 397 грн. 82 коп. і зазначеним автомобілем, вартістю 80 007 грн. 20 коп., який належав ОСОБА_10 , після чого з місця скоєння злочину зник.

04 грудня 2014 року, приблизно о 10 годині, ОСОБА_7 , перебуваючи у салоні автомобіля марки «Mazda-З» на автодорозі сполученням м. Курахове - с. Дальнє, Мар`їнського району, Донецької області, де напав на ОСОБА_11 із застосуванням пістолету моделі «ZORAKI-MOD.V S»№ НОМЕР_1 , та заволодів його майном, вартістю - 2 110 грн. 93 коп., після чого з викраденим з місця пригоди зник.

Вказані злочинні дії ОСОБА_7 судом першої інстанції кваліфіковано за ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України і йому призначено покарання:

-за ч. 1 ст. 187 КК України у виді 3 років позбавлення волі;

-за ч. 2 ст. 187 КК України у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна;

-за ч. 3 ст. 289 КК України у виді 7 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у виді 7 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з 04 грудня 2014 року, тобто, з часу затримання.

Зараховано останньому в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, з 04 грудня 2014 року до набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу залишено без зміни.

З обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави ухвалено стягнути процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертних досліджень в сумі 884 грн. 76 коп.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Обвинувачений та його захисник в апеляційних скаргах, кожний просили вирок в частині призначення покарання змінити, та призначити його із застосуванням підстав, передбачених ст. 69 КК України.

В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що під час судових дебатів ними було заявлено таке клопотання, однак судом не була належним чином дана оцінка його особі, не взято до уваги думка потерпілих та не дано оцінку всім обставинам, що пом`якшують його покарання.

Вказують, що за місцем проживання характеризується позитивно, його батько є інвалідом та потребує постійної турботи, мати пенсіонерка, він є єдиними працездатним членом сім`ї. Крім того, у скоєному щиро розкаявся, при скоєнні злочину жодних дій на спричинення потерпілим фізичного чи морального болю вчинено не було. З потерпілими примирився, в судовому засіданні вони просили суворо не карати.

Вказують, що судом при призначенні покарання, не було враховано активне сприяння розкриттю злочину, а також не надано оцінку вчиненню ОСОБА_7 злочинів внаслідок збігу тяжких особистий, сімейних та інших обставин, а саме проведення активної фази наприкінці 2014 року анти-террористичної операції на Сході України, наявність тяжких сімейних обставин як вагітна громадянська дружина, батько - інвалід, неможливість офіційного працевлаштування та отримання необхідного для утримання родини доходу, виїзду на підконтрольну владі України територію та отримання будь-яких соціальних виплат.

Потерпілі в судове засідання апеляційної інстанції не з`явилися. Про дату, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Дані про поважність неявки до суду не надходило, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути подані апеляційні скарги за відсутності останніх, відповідно до ст. 405 КПК.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений та його захисник підтримали свої апеляцій скарги, просили їх задовольнити, а вирок - змінити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту, вважав вирок щодо ОСОБА_7 законним та обґрунтованим.

В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали такі ж позиції.

Заслухавши суддюдоповідача, думки учасників судового засідання, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляції, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг сторони захисту виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини скоєних ОСОБА_7 злочинів та вірно визначив їх кваліфікацію за ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, що не оскаржуються стороною захисту в поданих скаргах.

Матеріали кримінального провадження в суді першої інстанції розглядалися в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає доводи обвинуваченого та його захисника, викладені в апеляційних скаргах щодо невідповідності призначеного покарання необґрунтованими.

Колегія суддів не може погодитися з їх доводами про неналежну оцінку даних про особу обвинуваченого та всім обставинам, що пом`якшують його покарання і про безпідставність відмови в застосуванні вимог ст. 69 КК України, є безпідставними.

Відповідно до кримінального закону, застосування підстав, передбачених ст. 69 КК України можливе за наявності декількох пом`якшуючих обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості скоєного злочину.

Судом першої інстанції встановлені обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого щире каяття та добровільне відшкодування шкоди, але разом з тим у справі відсутні обставини, які б істотно знижували ступінь тяжкості скоєного обвинуваченим злочину.

Так, судом враховано тяжкість вчинених ОСОБА_7 злочинів, які згідно ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких, дані про особу обвинуваченого, що не судимий, не працює, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, вину визнав, шкоду потерпілим відшкодував.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого, особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_12 покарання є необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових правопорушень та узгоджується з правовими позиціями Конституційного Суду України про те, що окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину. Категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Посилання сторони захисту на наявність у обвинуваченого на момент скоєння злочину тяжких сімейних обставин вагітності цивільної дружини, хворих батьків, які потребують допомоги, неможливості офіційного працевлаштування та отримання необхідного доходу для утримання родини, хоч і заслуговують на увагу, однак не можуть знижувати ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_7 злочинів.

На думку колегії суддів, ані судом першої інстанції, ані апеляційним судом у ході розгляду скарг не встановлено обставин, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчинених злочинів. Тому підстав для застосування вимог, передбачених ст. 69 КК України не встановлено. У зв`язку з чим, апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника не можуть підлягати задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418,419 КПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2016 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення, вона може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4