Справа № 1-кс/331/3750/2017
331/6998/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 жовтня 2017 року місто Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю прокурора військової прокуратури Запорізького гарнізону ОСОБА_2 , розглянувши його клопотання про накладання арешту на майно по кримінальному провадженню № 0000092, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 липня 2017 року, за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:
Прокурор військової прокуратури Запорізького гарнізону ОСОБА_2 звернувся з клопотанням до слідчого судді про накладання арешту на майно по кримінальному провадженню № 0000092, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 липня 2017 року, за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

В обґрунтування вищезазначеного клопотання зазначив, що відповідно до наказу начальника Запорізької митниці ДФС України №409-о від 08 жовтня 2015 року ОСОБА_3 з 15 вересня 2015 року переведено на посаду головного державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста «Запоріжжя-аеропорт» Запорізької митниці ДФС.

Відповідно до п.п. 1, 7 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 року № 236, Державна фіскальна служба України (ДФС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску. ДФС здійснює повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. ДФС та її територіальні органи є органами доходів і зборів.

Згідно із додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України «Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України» від 06 серпня 2014 року № 311, у перелік територіальних органів ДФС, які утворюються по Запорізькій області утворено Запорізьку митницю ДФС.

Відповідно до п.п. 1.1., 1.6. Положення про митний пост «Запоріжжя-аеропорт» Запорізької митниці ДФС, затвердженого наказом Запорізької митниці ДФС №345 від 21 листопада 2016 року, митний пост «Запоріжжя-аеропорт» Запорізької митниці ДФС є органом доходів і зборів, який входить до складу Запорізької митниці ДФС як відокремлений структурний підрозділ і в зоні своєї діяльності забезпечує виконання завдань, покладених на Запорізьку митницю ДФС. Відділ митного оформлення №1 митного поста «Запоріжжя-аеропорт» Запорізької митниці ДФС розташований у пункті пропуску через державний кордон України у міжнародному аеропорту міста Запоріжжя.

Згідно із п.п. 1.2., 2.1. 2.2.29., Положення про відділ митного оформлення №1 митного поста «Запоріжжя-аеропорт» Запорізької митниці ДФС, затвердженого наказом Запорізької митниці ДФС №345 від 21 листопада 2016 року, відділ митного поста №1 (далі ВМО №1) у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, у тому числі іншими нормативно-правовими актами. Основним завданням ВМО №1 є забезпечення в зоні своєї діяльності реалізації політики у сфері державної митної справи та боротьби з правопорушеннями під час застосування митного законодавства, тощо. ВМО №1 здійснює контроль за дотриманням громадянами в установленого законодавством порядку переміщення товарів, а саме забезпечує дотримання ВМО №1 порядку митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами; здійснює контроль за застосуванням пільг зі сплати митних платежів при ввезенні громадянами товарів на митну територію України, тощо.

Відповідно до п.п. 1.5., 2.13., 2.18., 2.20., 2.58. посадової інструкції головного державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста «Запоріжжя-аеропорт» Запорізької митниці ДФС, затвердженого начальником Запорізької митниці ДФС від 21 листопада 2016 року, основна мета діяльності головного державного інспектора безпосереднє здійснення митного контролю і митного оформлення товарів та транспортних засобів, справляння податків і зборів, виконання інших завдань, передбачених законодавством України з питань митної справи. Головний державний інспектор під час проведення митного контролю не допускає дій, що завдають громадянам неправомірної шкоди; здійснює контроль за ваговими та кількісними показниками товарів, при здійсненні їх митного оформлення; приймає рішення про розміщення товарів на склад тимчасового зберігання, відповідає за здійснення безпосереднього контролю за проведенням операцій з розміщення товарів на складі тимчасового зберігання, а також під час їх випуску, контролює своєчасність подання власником звітів про товари, що зберігаються на складі; приймає рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням в митний режим імпорту у випадках, передбачених Митним кодексом України; тощо.

Відповідно до пункту 1 примітки до статті 364 КК України, службовими особами у статтях 364, 368, 368-2, 369 цього Кодексу є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Згідно із підпунктом «е» пункту 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є посадові та службові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної податкової політики та державної політики у сфері державної митної справи, у зв`язку із чим ОСОБА_3 являється суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення.

Відповідно до ст.ст. 22, 24 Закону України «Про запобігання корупції» особам, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе. Особи, уповноважені на виконання функцій держави у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити заходів на запобігання проявів корупції.

Проте, ігноруючи наведеними вище вимогами Закону та інших нормативно-правових актів, ОСОБА_3 будучи службовою особою, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Громадянка ОСОБА_4 разом із своїм чоловіком ОСОБА_5 являються приватними підприємцями, у зв`язку із чим здійснюють перевезення відповідних товарів через кордон України до та з Республіки Туреччини через міжнародний аеропорт м. Запоріжжя.

У червні 2017 року громадянка ОСОБА_4 в черговий раз прилетіла з Туреччини до м. Запоріжжя з відповідним одягом. Проходячи митний контроль на митному посту у міжнародному аеропорту м. Запоріжжя до ОСОБА_4 звернувся головний державний інспектор відділу митного оформлення №1 митного поста «Запоріжжя-аеропорт» Запорізької митниці ДФС ОСОБА_3 , який повідомив останній, що йому відомо про ввезення та вивезення відповідного товару, а саме одягу, цигарок та кошенят. У зв`язку із чим, ОСОБА_3 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи з метою особистого збагачення, вирішив одержати для себе неправомірну вигоду, у зв`язку із чим повідомив ОСОБА_4 , що у разі якщо остання бажає займатися у подальшому вказаною діяльністю їй необхідно надавати йому неправомірну вигоду у розмірі визначеному кількістю ввезеного та вивезеного товару щомісячно, в інакшому випадку ОСОБА_3 почне створювати перешкоди у проходженні митного контролю, а саме не визнавати рахункову вартість товарів, приймати рішення про декларування товарів та сплати митних платежів, у зв`язку із чим буде затягуватися проходження митного контролю та псування пакування товарів та їх товарний вид, чим саме останній почав вимагати неправомірну вигоду. У зв`язку із недопущенням проблем у підприємницькій діяльності ОСОБА_4 була змушена погодитися.

17 вересня 2017 року приблизно о 14 год. 00 хв. ОСОБА_4 разом із своїм чоловіком ОСОБА_5 зустрілася з ОСОБА_3 у торговому центрі «Ашан», який знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Запорізька, 1, де останні розпочали спілкування з приводу ввезення та вивезення відповідного товару через міжнародний аеропорт м. Запоріжжя. Після чого, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою особистого збагачення, одержав для себе від громадянки ОСОБА_4 неправомірну вигоду сумі 450 доларів США, за безперешкодне проходження митного контролю у міжнародному аеропорті м. Запоріжжя з відповідними товарами за серпень 2017 року.

Надалі, 09 жовтня 2017 року приблизно о 16 год. 00 хв. ОСОБА_4 разом із своїм чоловіком ОСОБА_5 зустрілася з ОСОБА_3 у торговому центрі «Ашан», який знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Запорізька, 1, де останні розпочали спілкування з приводу ввезення та вивезення відповідного товару через міжнародний аеропорт м. Запоріжжя.

Того ж дня, приблизно о 16 год. 10 хв. ОСОБА_3 знаходячись у торговому центрі «Ашан», який знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Запорізька, 1, будучи службовою особою, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою особистого збагачення, одержав для себе від громадянки ОСОБА_4 неправомірну вигоду сумі 2 400 доларів США, за вчинення в інтересах останньої перелічених вище дій , а саме безперешкодне проходження митного контролю у міжнародному аеропорті м. Запоріжжя з відповідними товарами за вересень 2017 року.

Після цього, ОСОБА_3 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Під час затримання ОСОБА_3 , було виявлено та вилучено наступні речі, а саме:

-грошові кошти іноземної валюти у сумі 2400 доларів США купюрами номіналом 100 доларів США, загальною кількістю купюр 24 штук із наступними серіями та номерами: HH29568218A, HH29568300A, HH29568221A, HH29568220A, HH29594451A, KH29544155A, KH29544154A, HH29568298A, HH29568299A, FJ47647007A, KB56042185H, HB89682502J, KF18223282D, AA56565026A, KL89463957D, HB33468020M, KL23847678D, AJ15509516A, HF53918162A, AG23465446A, CF83537146A, FF71329457B, HE24006390A, FH30162026A, KA06033145A;

-сумка чорного кольору, в якій знаходилися зазначені грошові кошти у сумі 2 400 доларів США;

-грошові кошти національної валюти 2 купюри номіналом 500 гривень, 3 купюри номіналом 100 гривень, 3 купюри номіналом 50 гривень, 1 купюра номіналом 20 гривень, 1 купюра номіналом 10 гривень, 2 купюри номіналом 2 гривні, у загальній сумі 1 484 гривень.

З метою забезпечення збереження вилучених у ОСОБА_3 речей та грошових коштів у сумі 2400 доларів США та 1484 гривень, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження, оскільки зазначені об`єкти можуть бути використані як докази факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, керуючись вимогами ст.ст. 36, 131-132, 170-171 КПК України просить суд накласти арешт на вилучені під час затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_3 вищевказане майно.

Прокурор підтримав клопотання про накладання арешту на майно, яке було вилучено під час затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторонам обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Згідно ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети. Слідчий, прокурор вживає належних заходів для забезпечення присутності під час проведення слідчої (розшукової) дії осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені. Перед проведенням слідчої (розшукової) дії особам, які беруть у ній участь, роз`яснюються їх права і обов`язки, передбачені цим Кодексом, а також відповідальність, встановлена законом.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною 2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Статтею 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ст. 167 КПК України тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо є достатні підстави, що вони, зокрема, використані як засоби вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, а також одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Згідно абз.2 п. 4 ч.2 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1 4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

У відповідності до ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно:

1) одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення;

3) були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави;

4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора військової прокуратури Запорізького гарнізону ОСОБА_2 про накладання арешту на майно, яке було вилучено під час затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_3 є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки іншим шляхом встановити обставини, які мають значення для кримінального провадження, не виявляється можливим.

На підставі вищезазначеного, керуючись вимогами статей 170-173 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И Л А:
Клопотання прокурора військової прокуратури Запорізького гарнізону ОСОБА_2 , про накладання арешту на майно по кримінальному провадженню № 0000092, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 липня 2017 року, за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на вилучене під час затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_3 майно, а саме:

-грошові кошти іноземної валюти у сумі 2400 доларів США купюрами номіналом 100 доларів США, загальною кількістю купюр 24 штук із наступними серіями та номерами: HH29568218A, HH29568300A, HH29568221A, HH29568220A, HH29594451A, KH29544155A, KH29544154A, HH29568298A, HH29568299A, FJ47647007A, KB56042185H, HB89682502J, KF18223282D, AA56565026A, KL89463957D, HB33468020M, KL23847678D, AJ15509516A, HF53918162A, AG23465446A, CF83537146A, FF71329457B, HE24006390A, FH30162026A, KA06033145A;

-сумку чорного кольору, в якій знаходилися зазначені грошові кошти у сумі 2 400 доларів США;

-грошові кошти національної валюти 2 купюри номіналом 500 гривень, 3 купюри номіналом 100 гривень, 3 купюри номіналом 50 гривень, 1 купюра номіналом 20 гривень, 1 купюра номіналом 10 гривень, 2 купюри номіналом 2 гривні, у загальній сумі 1 484 гривень.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1