Справа № 449/925/17
Перемишлянський районний суд Львівської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.10.2017 м.Перемишляни

Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:
головуючого: судді ОСОБА_1 ,
секретаря: ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Перемишляни кримінальне провадження внесене в ЄРДР за №0000311 від 15.07.2017 р. щодо:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, раніше не судимого,
що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, 15 липня 2017 р. біля 18.00 год., знаходячись на подвір`ї своїх батьків, що в с.Підгородище Перемишлянського району Львівської області, під час зустрічі зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_6 , наніс останній удар лівим кулаком в обличчя, після чого схопив її за волосся та кинув до бетонної плити, продовжуючи наносити ОСОБА_6 удари по різних частинах тіла, чим спричинив потерпілій легкі тілесні ушкодження.
Свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.125 КК України обвинувачений ОСОБА_4 визнав повністю, від дачі показів відмовився. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд суворо не карати. Крім цього заявив клопотання про застосування до нього Закону України "Про амністію у 2016 році", оскільки він має на утриманні неповнолітнього сина.
Потерпіла ОСОБА_6 від дачі показів відмовився.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений та потерпілий, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у скоєнні умисного легкого тілесне ушкодження, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Призначаючи міру покарання ОСОБА_4 суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який у відповідності до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, обставини вчинення злочину, наслідки від вчиненого злочину, дані про особу ОСОБА_4 який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, по місцю проживання зауважень і скарг немає, а також те, що обвинувачений в судовому засіданні визнав вину та щиро розкаявся у вчиненому та інші в сукупності обставини, які характеризують особу винного
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України є: щире каяття та сприяння слідству у розкритті даного злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.
Згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді громадських робіт в межах санкції ч.1 ст.125 КК України.
Поряд з цим відповідно до ст.85 КК України на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Згідно п. в) ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році" звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: в) не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Злочин, у вчинені якого визнається винним ОСОБА_4 є злочином невеликої тяжкості, а тому згідно із ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році" на нього поширюється дія вказаного закону.
Обвинувачений ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та не позбавлений батьківських прав відносно нього.
Обставин, які б перешкоджали застосуванню стосовно обвинуваченої амністії відповідно до ст.9 Закону України "Про амністію у 2016 році", судом не встановлено.
Частиною 1 статті 10 Закону України "Про амністію у 2016 році" встановлено, що питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.
Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_4 необхідно звільнити від відбування покарання на підставі п. в) ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" від 22 грудня 2016 року.
Керуючись ст.ст.314, 370, 374, 472-473, 475 КПК України, суд, -

У Х В АЛ И В:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України і призначити йому покарання у виді 80 годин громадських робіт.
Звільнити ОСОБА_4 від покарання у виді громадських робіт на підставі пункту "в" статті 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" від 22 грудня 2016 року.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Львівської області через Перемишлянський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1