УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2017 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київські області капітан поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000048 від 25.01.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191 та ч. 1 ст. 272 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
До слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва надійшло клопотання старшого слідчого Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київські області капітан поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000048 від 25.01.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191 та ч. 1 ст. 272 КК України, а саме на бензозаправну колонку, на бензини марки А-95, резервуар до бензозаправної колонки із бензином марки А-95, резервуар до бензозаправної колонки із дизельним паливом, газозаправну колонку №000050, резервуар до газозаправної колонки №0803006, а також бензин марки А-95 в кількості 3193,07 л, дизельне паливо в кількості 1254,83 л, газ в кількості 218,82 л, що знаходяться на АЗС (АГЗП) за адресою: Київська обл., м.Бориспіль, вул.Горького, 42 А, з позбавленням права розпоряджатися та будь-яким чином користуватися вказаним майном та подальшою передачею вказаного майна на спеціалізоване підприємство.
Вивчивши доводи клопотання, матеріали, надані в його обґрунтування, слідчий суддя дійшов такого висновку.
Статтею 131 КПК України передбачено вичерпний перелік видів заходів забезпечення кримінального провадження, серед яких є арешт майна.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Так, в клопотанні слідчий наводить в обґрунтування обставин необхідності застосування арешту під час проведення спільного огляду АЗС (АГЗП), що використовується ТОВ «Лідра» встановлено порушення вимог законодавства у сфері пожежної, техногенної безпеки та цивільного захисту, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей.
28.09.2017 майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000048.
Слідчий вказує, що у досудового слідства є достатні підстави вважати, що у разі не накладення арешту на вищевказане майно ТОВ «Лідра» із позбавленням права розпоряджатися та будь-яким чином користуватися ним, його буде знищено, приховано або відчужено на користь третіх осіб, що значно ускладнить здійснення подальшого досудового розслідування кримінального провадження.
У відповідності до вимог ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Проте суду не наведено достатніх даних на підтвердження того, що вказане майно має доказове значення у даному кримінальному провадженні, яке здійснюється за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.272 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність за вчинення порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві або будь-якому підприємстві особою, яка зобов`язана їх дотримувати, якщо це порушення створило загрозу загибелі людей чи настання інших тяжких наслідків або заподіяло шкоду здоров`ю потерпілого.
Лише межами досудового розслідування обмежений слідчий суддя при вирішення клопотання про арешт.
Таких висновків слідчий суддя дійшов з урахуванням того, що при накладенні арешту на майно слідчий суддя має також обов`язково переконатись на підтвердження вчинення кримінального правопорушення в наявності доказів, які мають давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Проте відсутні достатні підстави вважати, що вчинено саме злочин, передбачений ч.1 ст. 272 КК України, і слідчим не надано достатніх підстав вважати, що вчинено передбачені дії, та наявні наслідки таких дій - створення загрози загибелі людей чи настання інших тяжких наслідків або заподіяння шкоду здоров`ю потерпілого. Перелік виявлених порушень, оформлений провідним інспектором ДСНС не є тому підтвердженням, таких фактичних даних не містить.
Таким чином в клопотанні, не доведено, що вказане майно може бути використане як доказ у даному кримінальному провадженні з урахуванням обсягу наданих даних.
Крім того, кримінальне провадження здійснюється за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.272 КК України, який є злочином невеликої тяжкості.
Відповідно до правил ч.3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Таким чином, ступінь тяжкості злочину та обсяг наданих доказів в обґрунтування підозри злочину свідчить про те, що такий ступінь втручання як арешт майна не буде відповідати розумності та співрозмірності завданням кримінального провадження.
Також необхідно зазначити, що відомості про те, що власником вказаного майна є ТОВ «Ліндра», не знайшли підтвердження в матеріалах клопотання всупереч вимогам ч.2 ст. 171 КПК України.
З урахуванням викладеного, керуючись ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :
Відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київські області капітан поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно , яке знаходяться на АЗС (АГЗП) за адресою: Київська обл., м.Бориспіль, вул.Горького, 42 А, у кримінальному провадженні № 0000048 від 25.01.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191 та ч. 1 ст. 272 КК України.
На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду м.Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Слідчий суддя