Справа № 460/3123/16-к
Провадження №1-кп/460/128/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.03.2018 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:
головуючої -судді - ОСОБА_1
при секретарі- ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого- ОСОБА_4
потерпілої - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в місті Яворові матеріали кримінального провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000584 від 22.04.2016 року про обвинувачення:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Нагачів Яворівського району Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньо освітою, розлученого, не працюючого, у відповідності до вимог ст.89 КК України не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_6 01 березня 2016 року, об 18 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в с.Липовець Яворівського району Львівської області, за попередньою змовою із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів підійшли до господарства ОСОБА_5 , звідки вчинили крадіжку за наступних обставин: зокрема ОСОБА_4 , залишився біля огорожі вказаного господарства та повинен був перетягнути викрадене майно на вулицю загального користуваваня, а ОСОБА_7 та ОСОБА_8 перелізши через огорожу проникли на територію огороженого господарства, що належить потерпілій ОСОБА_5 , після чого вирвали з землі п`ять дерев породи «туя» вартістю 600 гривень кожне та передали через огорожу ОСОБА_6 в подальшому викраденим майном розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 3 000 гривень, тобто вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.3, ст.185 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, надав пояснення аналогічні, викладеним у фабулі обвинувачення. Вчинення кримінального правопорушення пояснив збігом ситуації, в якій опинився та незадовільним матеріальним становищем. Просить суд суворо не карати, оскільки попросив в потерпілої вибачення, потерпіла жодних притензій матеріального характеру до нього не має.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні з викладеним в обвинувальному акті погодилася та пояснила, що притензій до обвинуваченого матеріального характеру не має, обвинувачений попросив у неї вибачення, викрадені туї повернуті. Просить обвинуваченого суворо не карати, обрати покарання не пов"язане з позбавленням волі.
Як встановлено у судовому засіданні, покази обвинуваченого ОСОБА_6 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, те, що прокурор не оспорює фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
З урахуванням наведеного, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілу, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю, а його дії за ч.3 ст.185 КК України кваліфіковано вірно,
Беручи до уваги п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003року „Про практику призначення судами кримінального покарання", визначаючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, суди повинні виходити з класифікації злочинів згідно вимог ст.12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.
Враховуючи наведене та ст.65 КК України, суд, бере до уваги: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно вимог ст.12 КК України є тяжким злочином, враховує наслідки та обставини вчиненого злочину, особу винного - його вік, матеріальний стан, позитивну характеристику з місця проживання, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , згідно ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння органам досудового розслідування та суду у розкритті кримінальних правопорушень.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому згідно ст.67 КК України є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Вирішуючи питання щодо міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за вчинення даного кримінального правопорушення, суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, ,маючи на увазі що метою покарання засудженого, є його виправлення, виховання, соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.
Беручи до уваги, характер вчиненого кримінального правопорушення та особу винного, суд, вважає за необхідне обрати обвинуваченому покарання в межах санкції ч.3 статті 185 КК України у вигляді позбавлення волі.
Враховуючи характер та суспільну небезпеку вчиненого злочину, його тяжкість та особу винного, який є особою молодого віку, вперше притягується до кримінальної відповідальності, щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, думку потерпілої, суд, приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, та вважає за можливе відповідно до вимог ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з встановленням іспитового строку та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Речові докази слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369,371,373-374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання, у вигляді 03 (трьох) років позбавлення волі;
На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, встановивши іспитовий строк тривалістю в 01 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до вимог ст.76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_6 обов`язки: а саме, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази, а саме, дерево породи "туя" у кількості 7 штук, які відповідно до постанови слідчого СВ Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 визнані речовими доказами та передані на зберігання потерпілій, після вступу вироку в законну силу - залишити у її власності.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області.
Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.
Суддя ОСОБА_1