Ухвала

Іменем України
28 березня 2018 р.

м. Київ
Справа № 1-кп/415/97/18
Провадження № 51 4789 впс 18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції,
його захисників адвокатів ОСОБА_8 в режимі
відеоконференції та ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 в режимі відеоконференції,
його захисника адвоката ОСОБА_11 ,
захисника обвинуваченого
ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_13 ,
захисника обвинуваченого
ОСОБА_14 адвоката ОСОБА_15 ,
захисника обвинувачених
ОСОБА_12 та ОСОБА_14 адвоката ОСОБА_16

розглянувши в судовому засіданні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 та клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 про направлення об`єднаного кримінального провадження № 1-кп/415/97/18 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 із Лисичанського міського суду Луганської області до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів,

встановив:
На розгляді Лисичанського міського суду Луганської області перебуває об`єднане кримінальне провадження № 1-кп/415/97/18 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , у вчиненні ними кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч. 2 п. 12 КК України.
Захисник ОСОБА_8 звернулася до Касаційного кримінального суду Верховного Суду з клопотанням про передачу матеріалів вказаного кримінального провадження з Лисичанського міського суду Луганської області до Рівненського міського суду, або до будь-якого з районних чи міських судів Рівненської області, або до будь-якого районного суду міста Києва в порядку ст. 34 ч. 3 КПК України. Мотивує своє клопотання тим, що її підзахисний ОСОБА_7 фактично мешкає в місті Рівне, потерпілих у кримінальному провадженні немає, а свідки, троє з яких є обвинуваченими у цьому кримінальному провадженні, проживають поза межами Луганської області. Зазначає, що її підзахисний ОСОБА_7 з огляду на ті порушення, які були допущені з боку колегії суддів двох судів Луганської області (Рубіжанський міський суд Луганської області та Лисичанський міський суд Луганської області), не довіряє судам на території Луганської області та вважає, що правосуддя буде неефективним, упередженим і небезстороннім, що призведе до порушення його прав, передбачених Конвенцією з прав людини та основоположних свобод. Також зазначає, що, на її думку, подання заяв про відвід суддів є неефективним способом захисту від порушень з боку упереджених суддів, оскільки відвід розглядається тією ж колегією суддів. Вважає неможливим проведення повноцінного, безстороннього, неупередженого та об`єктивного розгляду зазначеного кримінального провадження на території Луганської області будь-яким судом, оскільки на території Луганської області мав факт вчинення тиску на суд з боку військової прокуратури, у зв`язку із чим передача кримінального провадження у інший суд поза межами юрисдикції Апеляційного суду Луганської області забезпечить ефективність кримінального провадження.
Захисник ОСОБА_11 також звернулася до Касаційного кримінального суду Верховного Суду з клопотанням, в якому просить вирішити питання про направлення вказаного кримінального провадження з Лисичанського міського суду Луганської області до Апеляційного суду міста Києва для визначення суду в межах територіальної юрисдикції судів Апеляційного суду міста Києва в порядку ст. 34 ч. 3 КПК України. Мотивує своє клопотання тим, що обвинувачений ОСОБА_10 , захист якого вона здійснює, фактично проживає в місті Рівне, де проходить військову службу в Оперативному командуванні «Захід», потерпілих у кримінальному провадженні немає, а свідки, троє з яких є обвинуваченими у цьому кримінальному провадженні, проживають поза межами Луганської області. Зазначає, що її підзахисний ОСОБА_10 з огляду на ті порушення, які були допущені з боку колегії суддів Рубіжанського міського суду Луганської області та Лисичанського міського суду Луганської області, не довіряє судам на території Луганської області та вважає, що правосуддя буде неефективним, упередженим і небезстороннім, що призведе до порушення його прав, передбачених Конвенцією з прав людини та основоположних свобод. Також зазначає, що, на її думку, подання заяв про відвід суддів є неефективним способом захисту від порушень з боку упереджених суддів, оскільки відвід розглядається тією ж колегією суддів.
В запереченнях на клопотання захисника ОСОБА_8 військовий прокурор Луганського гарнізону ОСОБА_18 вказує на його необґрунтованість та безпідставність. Зокрема зазначає, що захисник обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_14 адвокат ОСОБА_16 , який здійснює свою професійну діяльність переважно на території Луганської області, та обвинувачені ОСОБА_12 і ОСОБА_14 , які є діючими військовослужбовцями та проходять військову службу на території Донецької області, категорично заперечили щодо передачі кримінального провадження до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів, оскільки злочин був вчинений на території Луганської області та Апеляційним судом Луганської області прийнято рішення щодо підсудності вказаного кримінального провадження саме за Лисичанським міським судом Луганської області. Також зазначає, що твердження захисника ОСОБА_8 про здійснюваний військовою прокуратурою Луганського гарнізону тиск на місцеві суди в межах юрисдикції Апеляційного суду Луганської області є необґрунтованим та не підтверджується будь-якими даними чи встановленими обставинами. Звертає увагу на те, що інші обвинувачені ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_17 постійно з`являються у судові засідання до Лисичанського міського суду Луганської області та за весь час розгляду справи будь-яких клопотань та скарг щодо порушення їх прав не подавали.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_17 адвокат ОСОБА_19 подав заперечення, у яких вказав на відсутність підстав для передачі кримінального провадження до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів, у зв`язку із чим просить залишити клопотання без задоволення. Вказує на те, що доводи заявника про наявність сумнівів в неупередженості суддів Лисичанського міського суду є загальними та абстрактними, не підтверджуються ні доказами, ні поясненнями сторін, а заяви про відвід суддям, як б свідчили про висловлену їм недовіру, не заявлялися.
В запереченнях на клопотання захисника ОСОБА_20 захисник обвинуваченого ОСОБА_14 адвокат ОСОБА_15 просить відмовити у його задоволенні. Вказує про те, що його підзахисний ОСОБА_14 є діючим військовослужбовцем, проходить військову службу на території Донецької області та заперечує проти передачі кримінального провадження до іншого суду. Також зазначає, що переважна більшість свідків у вказаному кримінальному провадженні не проживають на території Рівненської або Київської області, у зв`язку із чим, у випадку задоволення клопотання, виникне багато проблем з приводу забезпечення явки свідків та самого ОСОБА_14 в судове засідання.
В запереченнях на клопотання захисників ОСОБА_20 , ОСОБА_11 захисник обвинуваченого ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_13 просить відмовити у задоволенні таких клопотань, через їх безпідставність та необґрунтованість. Вважає, що підстави, передбачені статтею 34 КПК України, для передачі вказаного кримінального провадження до іншого суду відсутні. Також вказує на те, що з ухвали колегії суддів Лисичанського міського суду Луганської області від 06 березня 2018 року вбачається, що захисники ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та підсудні ОСОБА_7 , ОСОБА_10 не заперечували проти розгляду справи саме цим судом, подавали клопотання про зміну запобіжного заходу, чим підтвердили правомірність розгляду справи саме Лисичанським міським судом Луганської області.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_8 , яка підтримала своє клопотання та клопотання захисника ОСОБА_11 та просила направити кримінальне провадження до одного з судів Рівненської області, аналогічні пояснення захисника ОСОБА_9 , пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 про згоду з позицією його захисників, пояснення захисника ОСОБА_11 про підтримання клопотань та направлення провадження до одного із судів міста Києва або Рівненської області, пояснення обвинуваченого ОСОБА_10 про підтримання позиції його захисника, пояснення захисників ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 про заперечення проти заявлених клопотань і безпідставність їх доводів та відсутність підстав для передачі провадження до будь-якого іншого суду, перевіривши наведені у клопотаннях доводи та вивчивши матеріали провадження за клопотаннями, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до ст. 34 ч. 3 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.
Відповідно до ст. 32 ч. 1 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Цей принцип має важливе значення для належного відправлення правосуддя й прямо випливає з основних засад судочинства, передбачених ст. 125 Конституції України, засад кримінального провадження, визначених у главі 2 КПК України. Порушення правил підсудності належить до істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 цього Кодексу, що тягне за собою безумовне скасування ухвалених у подальшому у такому провадженні судових рішень.
Як убачається з копій обвинувальних актів, наданих Лисичанським міським судом Луганської області, кримінальне правопорушення, передбачене ст. 115 ч. 2 п. 12 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 пред`явлене обвинувачення у вказаному кримінальному провадженні, вчинене на території базового табору сектору «А» в селищі Побєда Новоайдарського району Луганської області, тобто в межах територіальної юрисдикції Новоайдарського району Луганської області.
З матеріалів провадження за клопотанням вбачається, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000071 від 30 січня 2017 року було направлено до Новоайдарського районного суду Луганської області, в якому не було можливості утворити колегію суддів для розгляду кримінального провадження, у зв`язку із чим Апеляційний суд Луганської області прийняв рішення щодо направлення кримінального провадження до Рубіжанського міського суду Луганської області. Згодом, за клопотанням сторони захисту Апеляційний суд Луганської області передав вказане кримінальне провадження на розгляд Лисичанського міського суду Луганської області, оскільки на розгляді вказаного суду вже перебувало кримінальне провадження № 000508 від 23 липня 2016 року за тим же епізодом обвинувачення щодо трьох інших обвинувачених. Ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 06 березня 2018 року кримінальні провадження № 0000071 від 30 січня 2017 року та № 000508 від 23 липня 2016 року об`єднані в одне, якому присвоєно номер 1-кп/415/97/18 та призначено справу до судового розгляду на 11 годину 15 березня 2018 року. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 березня 2018 року, у зв`язку зі зміною члена колегії суддів, розгляд кримінального провадження розпочато зі стадії підготовчого судового розгляду. За заявленим клопотанням сторони захисту підготовче судове засідання відкладено на 04 травня 2018 року.
Після чого захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_11 звернулася до Верховного Суду із клопотаннями в порядку ст. 34 ч. 3 КПК України.
Разом з тим, обставини того, що у вказаному кримінальному провадженні немає потерпілих, обвинувачений ОСОБА_7 фактично проживає та зареєстрований у місті Рівне, обвинувачений ОСОБА_10 фактично проживає в місті Рівне, де проходить військову службу в Оперативному командуванні «Захід», а свідки, троє з яких є обвинуваченими у цьому кримінальному провадженні, проживають поза межами Луганської області не є виключними та не можуть бути підставою для передачі кримінального провадження на розгляд до іншого суду. Крім того, як вбачається із наданої Лисичанським міським судом Луганської області інформації, обвинувачений ОСОБА_7 на даний час утримується під вартою в ДУ «Старобільський слідчий ізолятор», що за адресою: вул. Монастирська, 65, м. Старобільськ, Луганська область. Також надано інформацію про те, що одному із обвинувачених ОСОБА_10 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Крім того, інші захисники у вказаному кримінальному провадженні зареєстровані за наступними адресами: захисник ОСОБА_19 по АДРЕСА_2 , захисник ОСОБА_16 по АДРЕСА_3 . Питання ж забезпечення допиту учасників кримінального провадження, свідків в тому числі, які проживають у різних областях України є організаційним та можуть бути вирішені Лисичанським міським судом Луганської області, який розглядає кримінальне провадження, відповідно до вимог КПК України.
Вказані у клопотаннях захисників обставини того, що, на думку сторони захисту, жоден із судів першої інстанції в межах територіальної юрисдикції Апеляційного суду Луганської області не забезпечить ефективний та неупереджений розгляд кримінального провадження, не є підставою для зміни підсудності розгляду кримінального провадження і не позбавляє захисників можливості реагувати на такі обставини у передбачений процесуальним законом спосіб.
Частиною 1 ст. 34 КПК України передбачено перелік підстав для направлення кримінального провадження з одного суду до іншого. Крім того, до початку судового розгляду у виняткових випадках кримінальне провадження з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження може бути передано на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків, а також у разі неможливості здійснювати відповідним судом правосуддя (зокрема, надзвичайні ситуації техногенного або природного характеру, епідемії, епізоотії, режим воєнного, надзвичайного стану, проведення антитерористичної операції).
З огляду на вимоги процесуального закону, кримінальне провадження може бути передано на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків тільки у виняткових випадках, якщо іншим чином забезпечити виконання завдань цього провадження неможливо.
Проте, ні захисником ОСОБА_8 , ні захисником ОСОБА_11 у клопотаннях не наведено обґрунтованих доводів щодо необхідності направлення цього кримінального провадження до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів, які могли би бути підставою для визнання їх винятковими та з яких вбачалася б неможливість забезпечення оперативного і ефективного розгляду цього провадження Лисичанським міським судом Луганської області.
Заявлена захисником ОСОБА_11 вимога про участь усіх сторін кримінального провадження та обвинувачених під час розгляду клопотання не відповідає положенням процесуального закону, оскільки відповідно до частини 4 статті 34 КПК України неприбуття учасників судового провадження на розгляд клопотання не перешкоджає розгляду питання, а інші обвинувачені, які були належним чином повідомлені про час та дату розгляду клопотання, поданого в порядку ст. 34 ч. 3 КПК України у вказаному кримінальному провадженні, заяв чи клопотань про забезпечення їх участі під час розгляду вказаних клопотань захисників до Верховного Суду не подавали.
Посилання у клопотаннях захисників на допущені, на їх думку, порушення прав обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_10 під час судового розгляду Рубіжанським міським судом Луганської області та Лисичанським міським судом Луганської області, як і обставина того, що захисниками ОСОБА_8 та ОСОБА_11 у передбачений законом спосіб оскаржено дії суддів Лисичанського міського суду Луганської області, Рубіжанським міським судом Луганської області до Вищої ради правосуддя щодо допущених, на їх думку, порушень при розгляді вказаного кримінального провадження не є підставою для направлення кримінального провадження на розгляд до іншого суду відповідно до ст. 34 КПК України.

Враховуючи те, що вказане кримінальне провадження направлено Лисичанського міського суду Луганської області в порядку ст. 34 ч. 2 КПК України Апеляційним судом Луганської області та те, що відповідно до частини 5 вказаної статті спори про підсудність між судами не допускаються, колегія суддів вважає, що підстави, передбачені ст. 34 ч. 1 цього Кодексу, для передачі об`єднаного кримінального провадження № 1-кп/415/97/18 до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів відсутні.
За таких обставин, у задоволенні клопотань захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_11 необхідно відмовити.
Керуючись статтями 32, 34 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити захиснику обвинуваченого ОСОБА_7 адвокату ОСОБА_8 та захиснику обвинуваченого ОСОБА_10 адвокату ОСОБА_11 у задоволенні їх клопотань про направлення об`єднаного кримінального провадження № 1-кп/415/97/18 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 із Лисичанського міського суду Луганської області до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3