УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 квітня 2018 року

м. Київ
справа № 508/222/16-к
провадження № 51-5213ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 16 червня 2016 року та вирок Апеляційного суду Одеської області від 25 жовтня 2016 року в межах кримінального провадження № 0000347 за обвинуваченням
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Ісаєве, Миколаївського району Одеської області, проживає за адресою по АДРЕСА_1 у тому ж селищі,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, пунктами 6, 9 ч. 2 ст. 115 КК.
Суть питання
За вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 16 червня 2016 року ОСОБА_5 засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 4 ст. 187 КК на строк 8 років без конфіскації майна, яке є його власністю, за пунктами 6, 9 ч. 2 ст. 115 КК на строк 11 років 6 місяців без конфіскації майна, яке є його власністю. На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_5 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років 6 місяців без конфіскації майна, яке є його власністю.
Апеляційний суд Одеської області 25 жовтня 2016 року під час розгляду кримінального провадження в частині призначеного покарання скасував вирок районного суду і постановив новий, яким ОСОБА_5 призначив покарання у виді позбавлення волі: за ч. 4 ст. 187 КК на строк 8 років з конфіскацією майна, яке є його власністю, за пунктами 6, 9 ч. 2 ст. 115 КК на строк 11 років 6 місяців з конфіскацією майна, яке є його власністю. На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_5 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років 6 місяців з конфіскацією майна, яке є його власністю. В решті вирок місцевого суду залишено без змін.
Не погоджуючись з постановленими судовими рішеннями, засуджений ОСОБА_5 поза межами строку на касаційне оскарження звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій порушив питання про поновлення йому строку на касаційне оскарження вироків місцевого та апеляційного судів.
В обґрунтування поважності пропуску строку на касаційне оскарження засуджений зазначає, що копію вироку апеляційного суду він отримав лише 20 лютого 2018 року, а тому був позбавлений можливості раніше, в межах строку на касаційне оскарження, звернутися з касаційною скаргою.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
При цьому правило дотримання тримісячного строку для подання касаційної скарги має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу.
Це правило надає сторонам кримінального провадження достатній строк для роздумів, у межах якого вони зобов`язані (мають право) вчинити процесуальну дію, чітко визначити свої аргументи та окреслити власну правову позицію.
Порядок обчислення процесуальних строків визначений ст. 115 КПК. Частиною 4 вказаної норми процесуального закону визначено, що при обчисленні строків місяцями строк закінчується у відповідне число останнього місяця. Якщо закінчення строку, який обчислюється місяцями, припадає на той місяць, який не має відповідного числа, то строк закінчується в останній день цього місяця.
Вирок апеляційного суду щодо ОСОБА_5 був ухвалений 25 жовтня 2016 року, та вручений йому (згідно інформації, наданої працівником Південної виправної колонії) 31 жовтня 2016 року, а тому останнім днем подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції для засудженого ОСОБА_5 було 03 січня 2017 року.
Однак, засуджений ОСОБА_5 подав касаційну скаргу лише 27 березня 2018 року (згідно інформації, наявної на офіційному сайті Публічного акціонерного товариства «Укрпошта»), тобто більше ніж через 1 рік 2 місяці після закінчення трьохмісячного строку на касаційне оскарження, визначеного ч. 2 ст. 426 КПК.
Частиною 1 ст. 117 КПК встановлено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Наведені засудженим обставини пропуску ним строку на касаційне оскарження, Верховний Суд не визнає поважними, оскільки засуджений ОСОБА_5 не надав ніяких доказів на підтвердження того, що вперше копію оскаржуваного вироку апеляційного суду йому було вручено лише 20 лютого 2018 року, враховуючи, що його посилання на таку обставину, спростовуються інформацією, наданою працівником спецчастини Південної виправної колонії, згідно якої копія вироку апеляційного суду засудженому ОСОБА_5 була вручена 31 жовтня 2016 року. Крім того, засуджений не обґрунтував, що завадило йому раніше, в межах строку на касаційне оскарження, звернутися до суду з відповідним клопотанням про надання йому копії вироку апеляційного суду.
З огляду на викладене, оскільки інших доводів поважності пропуску строку на касаційне оскарження засуджений ОСОБА_5 в касаційній скарзі не навів, Верховний Суд дійшов висновку, що заявлене клопотання не підлягає задоволенню.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
Враховуючи викладене, Верховний Суд, керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, вважає за необхідне повернути касаційну скаргу, оскільки ОСОБА_5 подав її після закінчення строку касаційного оскарження, а з його клопотання не вбачається підстав для його поновлення.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про поновлення йому строку на касаційне оскарження вироку Комінтернівського районного суду Одеської області від 16 червня 2016 року та вироку Апеляційного суду Одеської області від 25 жовтня 2016 року.
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_5 з усіма доданими до неї матеріалами повернути останньому.
Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3