АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 598/949/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/61/18 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст. 121 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2018 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

потерпілої - ОСОБА_8

представника потерпілої - ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000097 за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Тернопільської області на вирок Збаразького районного суду від 11 грудня 2017 року,-

в с т а н о в и л а:
Цим вироком:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований АДРЕСА_1 , житель АДРЕСА_2 , громадянин України, з вищою освітою, одружений, на утриманні малолітня дитина, тимчасово непрацюючий, в силу ст.89 КК України не судимий,

засуджений за ч.2 ст. 121 КК України із застосуванням ст 69 КК України до 5 років позбавленням волі.

На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_10 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк терміном у 3 роки.

На підставі п.2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України на обвинуваченого ОСОБА_10 покладеного обов`язки повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим орган питань пробації.

Зараховано обвинуваченому ОСОБА_10 у строк покарання строк попереднього ув`язнення період з 18 березня 2017 року по 2 серпня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно вироку суду, 18 березня 2017 року приблизно о 1 годині 48 хвилин, перебуваючи на автомобільній дорозі М-19 біля с.Заруддя Збаразького району Тернопільської області, ОСОБА_10 вступив в конфлікт із ОСОБА_11 під час якого усвідомлюючи та розуміючи протиправний характер і значення своїх дій, умисно наніс удар кулаком правої руки в обличчя та правою ногою в область живота потерпілому, спричинивши йому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми живота з розривом брижі товстого кишківника, що призвело до розвитку внутрішньої кровотечі та як наслідок масивної крововтрати (різкого обезкровлювання організму) від яких ОСОБА_11 помер одразу після госпіталізації.

В апеляційній скарзі прокурор прокуратури Тернопільської області просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок та призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_10 за ч.2 ст.121 КК України у виді 7 років позбавлення. Мотивує неправильним застосуванням кримінального закону, та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_10 . Зокрема, висновок суду в частині визначення форми відбування призначеного ОСОБА_10 покарання із звільненням від відбування покарання з випробуванням не можна погодитись, оскільки він не ґрунтується на загальних засадах призначення покарання, принципах законності, справедливості та обґрунтованості покарання. Звільняючи обвинуваченого ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням, суд в достатній мірі не врахував, що він вчинив злочин пов`язаний з умисним тяжким тілесним ушкодженням що спричинило смерть потерпілого, який відповідно до вимог ст. 12 КК України віднесений до категорії тяжких злочинів. Тобто, суд не надав відповідної оцінки ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, обставинам його вчинення, зокрема, тому, що ОСОБА_10 вчинив злочин перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що відповідно до вимог ст.67 КК України є обтяжуючою обставиною, наслідкам вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, що в результаті умисної злочинної дії загинула особа.

Суд не взяв до уваги і те, що ОСОБА_10 19 червня 2013 Тернопільським міськрайонним судом притягувався до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.296 КК України, а формально зіслався на дані про особу обвинуваченого та пом`якшуючі покарання обставини при обґрунтуванні свого висновку щодо можливості звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Призначене судом за ч.2 ст.121 КК України покарання ОСОБА_10 виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність за своїм розміром і є явно несправедливим через м`якість. Санкцією ч.2 ст.121 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

За таких обставин, вирок суду підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Заслухавши суддю доповідача, в судових дебатах:

-прокурора, який просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_10 засудити за ч.2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі.

-потерпілу ОСОБА_8 та її представника ОСОБА_9 які просять не позбавляти обвинуваченого ОСОБА_10 волі, а вирок суду залишити без змін.

-захисника ОСОБА_7 , який просять вирок суду залишити без змін.

-в судових дебатах та останньому слові обвинуваченого ОСОБА_10 який просить вирок суду залишити без змін,

перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає, що вони задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Висновок суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних у вироку обставин, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, які належно оцінені судом і в апеляційній скарзі не оспорюються.

Покарання засудженому ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 121 КК України судом вірно призначено з застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті за даний злочин, а при застосуванні ст. 75 КК України, пропорційно суворості призначеного покарання встановлено іспитовий строк.

Твердження, викладені у апеляційній скарзі прокурора про безпідставність застосування судом при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_10 ст. 69 КК України не ґрунтуються на законі та матеріалах кримінального провадження.

Згідно зі ст. 69 КК України, призначення основного покарання нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за вчинений злочин може мати місце за наявності кількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості цього злочину, з урахуванням особи винного.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_10 покарання, на обґрунтування свого рішення про застосування ст. 69 КК України суд навів такі пом`якшуючі покарання обставини як щире каяття і визнання вини у вчиненому, повне відшкодування заданих збитків.

За таких обставин що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення суд законно й обґрунтовано застосував ст. 69 КК України та призначив обвинуваченому ОСОБА_10 покарання таке, що є необхідним та достатнім для його виправлення та перевиховання, а тому його не можна вважати м`яким, як про це зазначив у апеляційній скарзі прокурор.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку суду в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_10 з причин застосвуанням ст. 69 КК України.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_10 призначене у відповідності до вимог ст. 65 КК України, із врахуванням ступеня тяжкості вчиненого ним кримінального правоопрушення, особи обвинуваченого та обставин, які пом`якшують покарання, у тому числі те, що він повністю визнав вину та щиро розкаявся у вчиненому, повністю відшкодував заданні збитки, має на утриманні малолітню дитину, також судом враховано й клопотання потерпілої ОСОБА_8 яка в судовому засіданні просила про призначення обвинуваченому ОСОБА_10 покарання не пов`язаного з позбавленням волі, що підтвердила в судовому засіданні апеляційного суду.

За таких обставин, суд вірно дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_10 без відбування покарання та прийняв рішення про звільнення його від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку з причин неправильного звільнення ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням та застосування ст. 75 КК України, про що зазначає у своїй апеляційній скарзі прокурор.

Крім цього, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, будь які данні, які б підтверджували доводи прокурора про те, що обвинуваченим ОСОБА_10 кримінальне правопорушення вчинене в стані алкогольного сп`янінні у обвинувальному акті не зазначені та матеріалах кримінального провадження відсутні і прокурором на підтвердження цих доводів в судовому засіданні апеляційного суду будь яких доказів не надано. За таких обстави колегія суддів не приймає їх до уваги і вважає безпідставними.

Також колегія суддів не приймає до уваги доводи прокурора в апеляційній скарзі про те, що суд при призначенні покарання не врахував того, що обвинувачений ОСОБА_12 , раніше судимий 19 червня 2013 року за ч.2 ст. 296 КК України, оскільки як вбачається з матеріалів кримінального провадження судимість обвинуваченого ОСОБА_12 погашала та відповідно до ст. 89 КК України він вважається не судимим.

Колегія суддів вважає, що призначене судом покарання обвинуваченому ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 121 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 5 років позбавлення волі та звільнення його від відбування покарання з випробуванням є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, як це передбачено ст. 65 КК України, і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора, оскільки судом не допущено таких порушень норм кримінального закону, які були б підставою для скасування вироку.

Керуючись ст.ст.404, 407, 418 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Тернопільської області залишити без задоволення, а вирок Збаразького районного суду від 11 грудня 2017 року щодо ОСОБА_10 без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Касаційного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2