У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 січня 2018 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність службових осіб національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :
До Солом`янського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 , в якій остання просить:

- зобов`язати уповноважену службову особу Національного антикорупційного бюро України зареєструвати заяву про скоєння злочину та внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування;

-надати заявнику витяг про реєстрацію заяви про скоєння злочину;

-визнати ОСОБА_3 потерпілою, відповідно до вимог п. 2 ст. 55 КПК України та вручити пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого після реєстрації заяви та внесення відомостей про зареєстроване провадження.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 07.12.2017 ОСОБА_3 звернулась до Національного антикорупційного бюро України із заявою про скоєння злочину, яка була надіслана засобами поштового зв`язку ПАТ «Укрпошта» рекомендованим листом. Заява була отримана 11.12.2017, відповідно до відомостей з офіційного сайту ПАТ «Укрпошта».

Зазначає, що 20.12.2017 заявник отримала лист за підписом начальника відділу по роботі зі свідками та заявниками ОСОБА_4 з повідомленням про те, що її заява спрямована 14.12.2017 до Генеральної прокуратури України.

Зазначає, що в порушення вимог ст. 214 КПК України відповідні відомості про вчинене, на його думку, кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань протягом 24 годин, внесені не були.

Вважає дії незаконними та такими, що суперечать положенням ст.214 КПК України, що стало підставою для звернення до слідчого судді з відповідною скаргою.

В судовому засіданні заявник скаргу підтримала та просила її задовольнити з наведених вище підстав.

Уповноважена особа НАБУ в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду скарги повідомлена. В порядку, передбаченому ч. 3 ст. 306 КПК України, його неявка не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.

Згідно ч. 1-2 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Генеральною прокуратурою України за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

До Національного бюро надійшла заява ОСОБА_3 від 07.12.2017 про вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , передбачених ч. 2 ст. 383 і ч. 2 ст. 384 КК України, а також щодо можливих неправомірних дій прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 в ході кримінального провадження № 0000475.

Листом НАБУ від 14.12.2017 року за № 111-006/46406 заяву ОСОБА_3 направлено до Генеральної прокуратури України для розгляду в межах компетенції, оскільки у поданій заяві не наведено конкретних фактів та обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінальних корупційних правопорушень, підслідних детективам Національного антикорупційного бюро України. Копія даного листа була направлена заявнику.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають буми критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

До ЄРДР, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч.5 ст.214 КПК України).

Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Незважаючи на те, що подану заяву ОСОБА_3 вважає «заявою про злочин», остання за своїм змістом та суттю не є повідомленням про злочин, оскільки не містить даних про вчинення кримінального правопорушення, яке відноситься до підслідності Національного антикорупційного бюро України.

З огляду на вищевикладене та враховуючи те, що розгляд викладених у заяві ОСОБА_3 від 07.12.2017 обставин не належить до компетенції НАБУ, зважаючи на наведені вимоги КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги ОСОБА_3 в частині зобов`язання уповноважених службових осіб Національного антикорупційного бюро України зареєструвати заяву про скоєння злочину та внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування.

Крім того, беручи до уваги відмову в задоволенні скарги в частині внесення відомостей до ЄРДР, не підлягають задоволенню і вимоги заявника щодо надання витягу про реєстрацію заяви про скоєння злочину та визнання ОСОБА_3 потерпілою, а тому в задоволення скарги слід відмовити повністю.

Керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 , відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1