Справа № 569/4277/18
УХВАЛА
ИМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2018 року м. Рівне

Рiвненський мiський суд Рівненської області в особi суддi ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівному

заяву ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 у справі № 569/4277/18 за скаргою ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ прокуратури Рівненської області ОСОБА_5 від 28 лютого 2018 року про закриття кримінального провадження № 0000324 від 13 травня 2017 року, -

В С Т А Н О В И В :

До Рівненського міського суду Рівненської області надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ прокуратури Рівненської області ОСОБА_5 від 28 лютого 2018 року про закриття кримінального провадження № 0000324 від 13 травня 2017 року.

Здійсненим автоматизованою системою документообігу суду розподілом вказана скарга передана на розгляд слідчому судді ОСОБА_4

12 квітня 2018 року до суду надійшла заява ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 .

В обґрунтування заяви про відвід ОСОБА_3 посилається зокрема на те, що у провадженні слідчого судді ОСОБА_4 перебувала справа № 569/11801/17 за його скаргою на постанову слідчого СВ прокуратури Рівненської області ОСОБА_6 від 14 липня 2017 року про закриття кримінального провадження № 0000229 від 03 квітня 2017 року.

За наслідками розгляду цієї скарги слідчий суддя ОСОБА_4 19 грудня 2017 року виніс неправосудну ухвалу, яка стала підставою відкриття проти нього кримінальних проваджень за заявами ОСОБА_3 .

Вказані обставини, на думку заявника, свідчать про упередженість слідчого судді ОСОБА_4 та його глибоку неприязнь до заявника, як до громадського діяча. З метою попередження виникнення сумнівів щодо об`єктивності та неупередженості суду при розгляді скарги вважає, що його заява про відвід слідчого судді ОСОБА_4 має бути задоволена.

Суд вважає, що заява ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 75 КПК України слідчий суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його упередженості.

Судом встановлено, що слідчим суддею ОСОБА_4 розглядалась справа № 569/11801/17 за скаргою ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ прокуратури Рівненської області ОСОБА_6 від 14 липня 2017 року про закриття кримінального провадження № 0000229 від 03 квітня 2017 року.

Ухвалою слідчого судді від 19 грудня 2017 року у задоволенні згаданої скарги ОСОБА_3 було відмовлено.

Як слідує з витягів з Єдиного реєстру досудових розслідувань, долучених ОСОБА_3 до заяви про відвід, за його заявами про винесення слідчим суддею ОСОБА_4 завідомо неправосудних рішень за результатами розгляду заяв та скарг самого ОСОБА_3 , до вказаного реєстру були внесені відповідні відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.375 КК України.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 75 КПК України слідчий суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його упередженості.

Відповідно до частини першої статті 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Частиною другою статті19 Закону України від 29 червня 2004 року № 1906-ІV «Про міжнародні договори України» передбачено, що якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.
Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
В пункті 30 Рішення Європейського суду з прав людини від 01 жовтня 1982 року у справі П`єрсака проти Бельгії зазначається, що «кожен суддя, щодо неупередженості якого є сумніви, повинен вийти зі складу суду».
Згідно пункту 31 Рішення Європейського суду з прав людини від 22 лютого 1996 року у справі Бюліта проти Австрії зазначається, що «жоден із членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження».
Як вказується у пункті 27 Рішення Європейського суду з прав людини від 22 червня 2004 року у справі Пабла Кю проти Фінляндії, «суд має бути вільний від особистих упереджень і особистої зацікавленості в результатах справи».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у всіх випадках особиста безсторонність судді презюмується, доки не доведено протилежного, при цьому надання доказів упередженості судді покладається на зацікавлену особу, що викладено в Постанові Європейського суду (Велика палата) від 22 жовтня 2007 року по справі Лендон, Очаковски-Лоран і Жюлі проти Франції.

Наявність упередженості в контексті пункту першого статті 6 Конвенції Європейський суд визначає на підставі «особистого переконання певного судді у конкретній справі» згідно пункту 58 Рішення Європейського суду з прав людини від 20 травня 1998 року у справі Джатрін та інші проти Франції, а також «особистих переконань та поведінки конкретного судді у справі» згідно пункту 95 Рішення Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2004 року у справі Науменко проти України.

Зважаючи на викладене, з метою уникнення будь-яких сумнівів щодо неупередженості слідчого судді, заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 слід задовольнити.

При цьому суд приймає до уваги та визнає, що викладені у заяві про відвід обставини об`єктивно можуть викликати у заявника сумніви щодо неупередженості слідчого судді.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.76,80,81,82 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 у справі № 569/4277/18 за скаргою ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ прокуратури Рівненської області ОСОБА_5 від 28 лютого 2018 року про закриття кримінального провадження № 0000324 від 13 травня 2017 року задовольнити.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1