Справа №489/2220/14-к 14.03.2018
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження: № 11-кп/784/245/18 Головуючий суду першої інстанції:
Категорія: ч.1 ст.190, ч.1,4 ст.358 ОСОБА_1
КК України Доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 березня 2018 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши за матеріалами кримінального провадження №0001046 апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Ленінського районного суду м.Миколаєва від 03.11.2017 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, працюючого будівельником, не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,
учасники судового провадження
прокурор: ОСОБА_7
обвинувачений: ОСОБА_6

В с т а н о в и в :
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції та вимог апеляційної скарги.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України та призначено покарання:
- за ч.1 ст.358 КК України - у вигляді обмеження волі на 1 рік,
- за ч.4 ст.358 КК України - у вигляді обмеження волі на 1 рік 2 місяці,
- за ч.1 ст.190 КК України - у вигляді обмеження волі на 1 рік 6 місяців.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 1 року 6 місяців обмеження волі.
Стягнуто з засудженого ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_8 на відшкодування матеріальної шкоди - 8000 грн, на відшкодування моральної шкоди 1000 грн.
Вирішено питання стосовно речових доказів.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання та призначити йому покарання не пов`язане з обмеженням волі із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі обвинувачений вказує, що призначене йому покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, за своїм видом та розміром є явно несправедливим та суворим.
ОСОБА_6 вказує, що судом при призначенні покарання не достатньо врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих обставини, а саме повне визнання вини та щире каяття, те, що він спів мешкає з жінкою та виховую разом з неї малолітню дитину.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 у вересні 2008 року, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом переклеювання фотокарток, підробив паспорт громадянина України, серії НОМЕР_1 , виданий 23.07.2007 р. Корабельним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який за декілька днів до цього знайшов на території Заводського району м. Миколаєва.
27.02.2014 року, близько о 22.00 год., знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , надав підроблений ним паспорт для укладання договору оренди квартири.
28.02.2014 року близько 03.00 год., знаходячись у вказаній квартирі, маючи намір на заволодіння чужим майном, шляхом обману, заволодів належною ОСОБА_8 побутовою та електронною технікою, кухонним інвентарем, одягом та постільною білизною, заподіявши їй матеріальну шкоду в розмірі 10 540 грн.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення вироку без змін, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду, щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено за обставин наведених у вироку, підтверджений зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про його винність у вчинені цих правопорушень.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення злочинів обвинуваченим.

Кваліфікація судом першої інстанції дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.1 ст.190, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України КК України є вірною і апелянтом не оспорюється.

Призначаючи покарання суд у відповідності до ст. 65, 66, 67 КК України з урахуванням тяжкості вчинених злочинів, особи обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання невідшкодування заподіяної потерпілій шкоди, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що мета покарання, передбачена ч.2, 3 ст. 50 КК України, може бути досягнута лише при призначенні покарання у вигляді обмеження волі, належним чином вмотивувавши таке рішення у вироку.

Таке покарання, на думку апеляційного суду, відповідає тяжкості вчиненого злочину, особі обвинуваченого, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. З урахуванням цього, підстав вважати призначене обвинуваченому покарання таким, що не відповідає вимогам кримінального законодавства, апеляційний суд не вбачає.

Посилання апелянта на повне визнання вини та щире каяття у вчиненні злочинів, відсутність обтяжуючих обставин, наявність малолітньої дитини ступінь тяжкості вчиненого істотно не знижує.
А крім того, апеляційний суд приймає до уваги те, що обвинувачений не виконав умови угоди про примирення і не відшкодував потерпілій матеріальну шкоду у повному обсязі.

Судом у відповідності до п. 1 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року №7 при призначенні покарання додержано вимоги ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, за принципом законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Покарання призначено в межах санкцій ч.1 ст.190, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України.

З огляду на наведене та відсутністю підстав для зміни вироку, передбачених ст. 409 КПК України, з наведених апелянтом мотивів, апеляційний суд не вбачає підстав для пом`якшення призначеного судом покарання, у зв`язку з чим апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. 405, 407, 424, 532 КПК України апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03.11.2017 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: