Справа № 461/7509/16-к
В И Р О К

Іменем України

26.10.2017 року м. Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові кримінальне провадження № 0003040 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, українця, громадянина України, вдівця, інваліда ІІ групи, пенсіонера, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не суджений,

за ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

обвинувачений ОСОБА_4 04.07.2016 року, о 16 год. 00 хв., перебуваючи на внутрішньому подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , умисно, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, наніс потерпілій ОСОБА_6 удар правою рукою в праву частину обличчя, чим спричинив останній літерні ушкодження у виді синця у правій вилично-підочній ділянці обличчя, що відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_4 своєї вини у вчиненому кримінальному правопорушенні не визнав, зазначивши, що він дійсно перебував у дворі будинку у вказаний день та час, намагався з майстром демонтувати скло в дверях до належної йому квартири. Удару потерпілій не наносив, а лише проходив біля останньої.

Не дивлячись на невизнання обвинуваченим своєї вини у інкримінованому йому злочині, винуватість ОСОБА_4 у визначеному судом у цьому вироку обсязі повністю підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів. Зокрема:

- показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка суду пояснила, що у вказаний в обвинуваченні день та час 04.07.2016 року, о 16 год. 00 хв., перебуваючи на внутрішньому подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 розбив склопакет у дверях квартири, намагався потрапити в квартиру. Потерпіла його не пропускала, однак обвинувачений її штовхнув, а після цього наніс удар правою рукою в праву частину обличчя;

- показаннями свідка ОСОБА_7 , яка суду показала 04.07.2016 року о 16 год. 00 хв., вона почула звук розбитого скла у подвір`ї будинку АДРЕСА_2 . Вийшовши, вона побачила, що ОСОБА_4 розбив скло в квартирі, де проживає потерпіла, на що остання обурилась. Після цього, обвинувачений з силою вдарив потерпілу в обличчя рукою, в результаті чого остання присіла;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 28.09.2017 року та оглянутим в судовому засіданні відеозаписом слідчого експерименту, відповідно до яких в ході проведення слідчої дії за участі обвинуваченого, потерпілого та свідків, було встановлено характер протиправних дій ОСОБА_4 та механізм нанесення удару ОСОБА_6 , який був нанесений правою рукою в обличчя (а.с. 103-106), та фототаблицею до протоколу (а.с. 108-113)

- висновком судово-медичної експертизи № 1281 від 05.07.2016 року, відповідно до якого у ОСОБА_6 було виявлено синець у правій вилично-підочній ділянці обличчя. Вказана травма утворилася від дії тупого предмета та могла виникнути від удару кулаком 04.07.2016 року (а.с. 16).

Проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що всі вищезазначені докази є належними, допустимими та достовірними. Вони узгоджуються між собою.

В той же час, досліджені в суді докази є достатніми, оскільки, як окремо, так і в сукупності, у повній мірі доводять винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення. У суду відсутні підстави для сумніву у допустимості цих доказів, які зібрані в порядку, що передбачений КПК України.

Показання потерпілої та свідка ОСОБА_7 узгоджуються з іншими доказами по справі: протоколом та відеозаписом проведення слідчого експерименту 28.09.2017 року, висновком судово-медичної експертизи.

Не покладаються в основу обвинувачення судом показання свідка ОСОБА_8 , який суду показав, що він був очевидцем подій 04.07.2016 року у дворі будинку АДРЕСА_2 . В момент виникнення конфлікту свідок перебував у проході (брамі) будинку, та бачив, що ОСОБА_4 не наносив жодних ударів потерпілій.

Покази цього свідка протирічать всім встановленим судом обставинам, показанням інших свідків, матеріалам кримінального провадження (письмовим доказам). Водночас, суд не вважає їх такими, що виправдовують ОСОБА_4 , оскільки з показів даного свідка та свідка ОСОБА_7 , а також потерпілої, вбачається, що обвинувачений в момент удару стояв до свідка ОСОБА_8 спиною. В результаті цього, останній не міг бачити удару, а так само не може однозначно стверджувати що цього удару не було.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки він вчинив умисне нанесення легкого тілесного ушкодження.

Обставин, які обтяжують чи пом`якшують покарання, судом не встановлено.

Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, вік та стан здоров`я обвинуваченого, який вину у вчиненні злочину не визнав, раніше не суджений, пенсіонер, на обліку у лікаря психіатра чи нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, тому покарання обвинуваченому слід обрати в межах санкції статті, за якою кваліфіковано злочин у виді штрафу, що буде достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Враховуючи положення п. «ґ» ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" від 22.12.2016 року обвинувачений підлягає звільненню від відбування покарання, оскільки він досяг пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", проти застосування амністії не заперечує.

Речові докази та процесуальні витрати у справі відсутні. Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та обрати покарання 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 850,00 грн. штрафу.

На підставі п. «ґ» ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" від 22.12.2016 року ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_4 залишити необраним.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Львівської області протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1 .