справа № 274/1651/15-к провадження № 1-кс/0274/284/15

У Х В А Л А
Іменем України
про тимчасовий доступ до речей і документів
09.04.2015 року м. Бердичів
В С Т А Н О В И В:
08.04.2015 слідчий СВ Бердичівського МВ УМВС України в Житомирській області лейтенант міліції ОСОБА_2 звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на автомобіль "Renault Trafic", д.н. НОМЕР_1 , власник якого не встановлений.
В ході проведення досудового розслідування, під час додаткового допиту потерпілого ОСОБА_4 , останній показав, що 07.04.2015 року близько 12 год. до нього зателефонував співробітник міліції, який запитав чи немає неподалік його будинку якогось автомобіля, який він раніше не бачив. Після чого він пішов в напрямку "Басейну" в м. Бердичеві, та побачив білий мікроавтобус "Renault Trafic", що стояв посеред дороги і якого об"їздили інші автомобілі. Зазирнувши в салон, він побачив, що двері автомобіля не зачиненні, та на передньому сидінні лежить чоловіча барсетка, в якій він побачив паспорт на ім"я ОСОБА_3 , та інші речі. Поклавши паспорт на місце, він викликав працівників міліції, які при понятих оглянули даний автомобіль та вилучили його до Бердичівського МВ.
Під час огляду автомобіля працівниками міліції, в ньому було виявлено та вилучено паспорт гр. України на ім"я ОСОБА_3 , посвідчення водія на ім"я ОСОБА_3 , посвідчення водія на ім"я ОСОБА_5 , мобільний телефон "Нокіа".
Вилучений в ході ОМП автомобіль має значення по кримінальному провадженню як речовий доказ, що міг бути використаний підозрюваним, тому слідчий просить накласти на даний транспортний засіб арешт.
Відповідно до вимог ст. 170 КПК України, визначені підстави для арешту майна. Так, арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, яке перебуває у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння і перебувають у нього або у інших фізичних осіб, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України.
Пунктом 1 частини 2 статті 167 КПК України, встановлено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони (серед інших): підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
При вирішені питання про арешт майна слідчий суддя враховує: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та можливого цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
У відповідності до частини 2 статті 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підставии, у зв"язку з якими потрібно здійснити арешт майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, що підтверджують право власності на майна, що належить арештувати.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обгрунтовує доводи клопотання.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Розглянувши клопотання, слідчий суддя вважає, що воно підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків, оскільки в порушення п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні не зазначено документи, що підтверджують право власності на автомобіль, що належить арештувати; долучені до клопотання документи, зокрема, копія витягу з кримінального провадження, не завірена належним чином; також в клопотанні слідчого відсутня дата погодження прокурором.
Щодо питання права власності, то слідчий суддя вважає, що воно не може підтверджуватись протоколом виявлення та вилучення, оскільки вказаний протокол лише засвідчує факт виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення. Право власності набувається відповідним документом, який дає право володіти, користуватись та розпоряджатись особі своїм майном.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 171, 172 КПК України,
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: ОСОБА_1