Справа № 755/2354/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"14" лютого 2018 р. м.Київ
Слідчий суддя Дніпровського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , розглянувши клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному проваджені №0000019 від 09 лютого 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Прокурор Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 звернувся до суду в рамках кримінального провадження №0000019 від 09 лютого 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 , яка відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна належить ОСОБА_4 .
Мотивуючи клопотання, прокурор посилається на те, що в ході досудового розслідування було встановлено, що у власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в рівних частинах перебувала квартира АДРЕСА_1 , яка належала їм на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 виданого 15.01.1994 року Дніпровською районною Радою народних депутатів.
Протягом останніх семи років ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за вказаною адресою не мешкали.
Приблизно в кінці грудня 2017 року, приїхавши до квартири, рідний брат ОСОБА_7 ОСОБА_8 виявив, що в квартирі встановлені нові двері та замки. Двері квартири ніхто не відчинив та потрапити всередину останній не зміг.
Поспілкувавшись з сусідами ОСОБА_8 дізнався, що його брата вони не бачили певний проміжок часу, натомість періодично квартиру відвідують сторонні особи, начебто для її придбання.
Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, належна ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 квартира 21.05.2010 подарована ОСОБА_9 що посвідчено договором дарування номер 445, виданого приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_10 .
Згідно показів ОСОБА_6 та ОСОБА_5 вбачається, що останні не відчужували вказану квартиру, довіреностей на її продаж не видавали, а оригінал свідоцтва про право власності зберігається у них.
В той же час, вказаний договір зареєстровано в реєстрі речових прав на нерухоме майно лише 25.05.2016 року приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_11 на підставі вказаного договору, витягу з Державного реєстру правочинів №8558700 від 21.05.2010 року та інформаційної довідки серії КВ-2016 №20421 від 24.05.2016 виданої КП Київське міське бюро технічної інвентаризації.
В подальшому, квартира за вказаною адресою була повторно відчужена ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 05.04.2017 року за №2423, посвідченого приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_12 .
За даним фактом було розпочато кримінальне провадження №0000019 від 09 лютого 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, про що внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
З урахуванням, викладених в клопотанні обставин кримінального правопорушення та наданих матеріалів стороною кримінального провадження, яка звернулась до суду з даним клопотанням, враховуючи поряд з цим наявність ризиків відчуження майна, що є предметом кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає за можливе розглянути дане клопотання відповідно до положень ч.2 ст.172 КПК України без повідомлення осіб, зазначених у вказаній статті з метою забезпечення арешту майна.

Вивчивши клопотання, додані до нього документи, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подано до суду клопотання, додатки додані до клопотання, вислухавши думку прокурора, який підтримав клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Так, відповідно до вимог ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутись прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт на майно накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, яка передбачає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Поряд з цим, відповідно до положень ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку, зокрема на рухоме чи нерухоме майно, щодо якого ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Також, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).

Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право власності, квартира АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Поряд з цим згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вищевказана квартира належить на праві приватної власності ОСОБА_4 .

Згідно показів ОСОБА_6 та ОСОБА_5 вбачається, що останні не відчужували вказану квартиру, довіреностей на її продаж не видавали, а оригінал свідоцтва про право власності зберігається у них.
В той же час, вказаний договір зареєстровано в реєстрі речових прав на нерухоме майно лише 25.05.2016 року приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_11 на підставі вказаного договору, витягу з Державного реєстру правочинів №8558700 від 21.05.2010 року та інформаційної довідки серії КВ-2016 №20421 від 24.05.2016 виданої КП Київське міське бюро технічної інвентаризації.
В подальшому, квартира за вказаною адресою була повторно відчужена ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 05.04.2017 року за №2423, посвідченого приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_12 .
На підставі викладеного, з урахуванням мотивів клопотання прокурора про арешт майна та доданих до клопотання документів, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурорм доведено наявність достатніх підстав вважати, що мав місце факт вчинення кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України та про необхідність накладення арешту на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , як на предмет кримінального правопорушення з метою забезпечення кримінального провадження та недопущення відчуження майна, що є предметом злочинного посягання.

За таких обставин, керуючись вимогами ст.ст.131, 167, 170-172, 369, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному проваджені №0000019 від 09 лютого 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 , яка відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна належить ОСОБА_4 , як на предмет кримінального правопорушення з метою забезпечення кримінального провадження та недопущення відчуження майна, що є предметом злочинного посягання.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвалу про арешт майна через слідчого передати для негайного виконання уповноваженому на це органу.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Київську місцеву прокуратуру №4.

Копію ухвали надіслати прокурору, іншим заінтересованим особам.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду м.Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 12 годин 00 хвилин 19 лютого 2018 року.

Слідчий суддя: