У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 вересня 2017 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 розглянувши клопотання сторони кримінального провадження детектива Національного бюро Третього відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_2 , погодженого прокурором третього відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно в рамках досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002249 від 02.09.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч.3 ст. 209, ч.3 , ч.4 ст. 358, ст. 366-1, ч.1 ст. 368-2 КК України,
в с т а н о в и в:
До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання детектива Національного бюро Третього відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_2 , погодженого прокурором третього відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, вилучене під час обшуку нежитлових приміщень №1-8 (група приміщень №121) за адресою: АДРЕСА_1 , в яких знаходиться офіс, де працюють ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та інші помічники депутата Київської міської ради ОСОБА_6 .

Дане клопотання обґрунтоване тим, що Національним антикорупційним бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002249 від 02.09.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч.3 ст. 209, ч.3 , ч.4 ст. 358, ст. 366-1, ч.1 ст. 368-2 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання, детектив зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що у грудні 2010 року Київською міською радою протиправно сприяла у безоплатному виділенні трьох земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_2 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які жителями м. Києва не були.

Також, вказав, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ніяких заяв про безоплатне надання земельних ділянок, чи інших документів, пов`язаних із безоплатною приватизацією, не писали і не підписували, у Києві жодного разу не були.

Крім того, встановлено, що у квітні 2011 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подарували вказані земельні ділянки односельчанину ОСОБА_9 . Після зміни цільового призначення у 2013 році земельні ділянки були внесені через представника ОСОБА_9 . ОСОБА_10 до статутного фонду ТОВ «Міральянс», засновником якого був ОСОБА_9 , а директором ОСОБА_4 . В подальшому ОСОБА_9 продав ТОВ «Міральянс» ТОВ «Фундамент Девелопмент».

Разом з тим, зазначив, що до даного кримінального провадження причетний ОСОБА_6 , який перебував на посаді депутата Київської міської ради та секретаря постійної комісії з питань земельних відносин, містобудування та архітектури, достовірно знаючи, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заяв про надання земельних ділянок безоплатно у власність не писали та не підписували, маючи умисел в подальшому отримати неправомірну вигоду від приватизації вказаних земельних ділянок, ОСОБА_6 підготував порядок денний засідання комісії, проголосував за підтримку проектів рішень про передачу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у власність земельних ділянок, оформив протокол засідання постійної комісії, а також підписав кожну сторінку. В подальшому на пленарному засіданні Київської міської ради ОСОБА_6 проголосував за рішення про надання земельних ділянок у власність ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Як зазначив детектив, в ході обшуку, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 14 серпня 2017 року, нежитлових приміщень №1-8 (група приміщень №121) за адресою: АДРЕСА_1 , в яких знаходиться офіс, де працюють ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та інші помічники депутата Київської міської ради ОСОБА_6 , виявлено та тимчасово вилучено речі і документи, які містять відомості, що можуть бути використані як докази обставин вчинення кримінального правопорушення.

У зв`язку з цим виникла потреба у арешті тимчасово вилученого майна, що полягає у тимчасовому позбавленні права на відчуження, розпорядження та користування цим майном.

Перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 131 КПК України заходами забезпечення кримінального провадження, зокрема, є арешт майна.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 2 статті 171 КПК України встановлений перелік відомостей, які повинні бути зазначені у клопотанні про арешт майна, в тому числі, підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Разом з тим, вказані вимоги не виконані.

У клопотанні не зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, не зазначено пункту статті 170 КПК України, на підставі якої детектив просить накласти арешт.

Не додано документів, якими обґрунтовуються посилання у клопотанні про те, що вилучені речі і документи є речовими доказами.

Крім того, детектив посилається на потребу у арешті тимчасово вилученого майна, що полягає у тимчасовому позбавленні права на відчуження, розпорядження та користування цим майном, однак не зазначає чийого права стосується цей арешт.

Частиною 3 статті 172 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя встановивши невідповідність поданого слідчим клопотання вимогам ст. 171 КПК України, приходить до висновку про необхідність повернення вказаного клопотання прокурору.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 171, 172, 309 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:
Клопотання детектива Національного бюро Третього відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_2 , погодженого прокурором третього відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно в рамках досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002249 від 02.09.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч.3 ст. 209, ч.3 , ч.4 ст. 358, ст. 366-1, ч.1 ст. 368-2 КК України - повернути прокурору.

Встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1