Провадження № 1-кс/760/2142/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 лютого 2018 року м. Київ

Суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву захисника ОСОБА_3 про відвід судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

До Солом`янського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_3 про відвід судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_4 від розгляду справи про адміністративне правопорушення (760/24345/17, 3-175/18).

Подана заява обґрунтована тим, що суддя ОСОБА_4 , на думку заявника, упереджена при розгляді його справи про адміністративне правопорушення, оскільки неодноразово безпідставно відкладала розгляд справи, у зв`язку з неявкою працівників патрульної служби, які належним чином були повідомлені про розгляд справи, що свідчить про її заінтересованість у розгляді справи на користь патрульних поліцейських.

Сторони у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось, у зв`язку з неприбуттям у судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Вивчивши заяву про відвід судді ОСОБА_4 , суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Кодекс України про адміністративні правопорушення фактично не передбачає процесуальних норм, які регламентують порядок розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді і, відповідно, не передбачають порядку розгляду заяви про відвід.

Між тим, згідно з ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04.11.1950 року, кожна людина має право при визначенні її громадянських прав і обов`язків або будь-якого кримінального обвинувачення проти неї на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного терміну незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині справедливий розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Згідно з ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Зазначені обставини свідчать про наявність прогалин в праві стосовно процесуального врегулювання розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і, зокрема, врегулювання права на відвід і порядку розгляду заяви про відвід.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку про те, що в даному випадку правомірним і доцільним буде застосування аналогії процесуального закону і прийняття та розгляд заяви ОСОБА_3 про відвід судді за правилами, закріпленими в КПК України.

Статтею 75 КПК України передбачений вичерпний перелік обставин, що виключають участь судді в розгляді справи.

Так, за наявності підстав, що свідчать про упередженість судді, особи, які беруть участь у справі, можуть заявити йому відвід. Відвід повинен бути вмотивований.

Завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її точній відповідності із законодавством, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Таким чином, провадження у справах про адміністративні правопорушення - це комплекс взаємопов`язаних та взаємообумовлених процесуальних дій, спрямованих на своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законодавством, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності, які здійснюються спеціально уповноваженим органом або посадовою особою державних органів з метою охорони прав та законних інтересів громадян, охорони власності, виконання завдань з охорони громадського порядку і громадської безпеки.

При підготовці справи до розгляду, відповідно до вимог ст. 278 КУпАП, суддя вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол (ст. 256 КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгулу; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Судом обов`язково виконуються вимоги ст. 280 КУпАП щодо встановлення під час розгляду справи всіх необхідних обставин, зокрема тих, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.

Пленум Верховного Суду України в пункті 2 постанови від 1 листопада 1996 року N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" роз`яснив, що оскільки Конституція України, як зазначено в її статті 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції, і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії.

Таким чином, суддею вчиняються всі необхідні заходи для правильного, всебічного, об`єктивного вирішення справи, а тому спростовують твердження заявника про упередженість судді та перешкоджанню об`єктивному розгляду справи.

Справедливим судовий процес буде лише в тому випадку, якщо він спрямований на забезпечення верховенства права, законності, рівності учасників процесу перед законом і судом, змагальності, гласності і відкритості. Професіоналізм, незалежність та неупередженість суддів є невід`ємною гарантією справедливого вирішення судового спору. Разом з тим, нічим не підтверджене клопотання про відвід судді, коли заявник не наводить конкретний факт, не може бути підставою для відведення.

Як вбачається з поданої заявником заяви, в ній зазначені лише висновки заявника зроблені на власному припущенні, в той час як необхідною умовою відводу судді є наявність конкретного факту в розумінні положень Глави 4 КПК України, а не припущень.

Обставини, передбачені ст. 75 КПК України, які виключають участь судді ОСОБА_4 в розгляді даної справи, в ході розгляду заяви про відвід не встановлені.

До того ж, із заяви ОСОБА_3 видно, що він не згоден з певними процесуальними діями судді ОСОБА_4 , проте відповідно до вимог ст.ст. 75, 80 КПК України це не є підставою для відводу судді, тому слідчий суддя вважає подану заяву про відвід необґрунтованою та такою, що суперечить вимогам закону.

За таких обставин, суддя приходить до висновку, що заява ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.

Керуючись Конституцією України, ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04.11.1950 року, ст.ст. 75, 80, 81 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_4 від розгляду справи про адміністративне правопорушення (760/24345/17, 3-175/18) - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1