УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.11.2017 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
Головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2
прокурора: ОСОБА_3 ,
представника ВК№61: ОСОБА_4
захисника: ОСОБА_5
засудженого: ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування до нього умовно - дострокового звільнення від відбування покарання, -

ВСТАНОВИВ:
Засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання в Херсонській виправній колонії №61 (далі ВК №61), звернувся до суду з клопотанням, у якому просить застосувати до нього умовно - дострокове звільнення від відбування покарання.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 та його захисникклопотання підтримав та просив задовольнити з викладених у ньому підстав.

Представник ВК №61 проти задоволення клопотання засудженого не заперечив.

Прокурор при вирішенні клопотання засудженого поклався на розсуд суду.

Заслухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши доводи клопотання засудженого, суд дійшов висновку, що клопотання задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_6 в ВК №61 відбуває покарання, призначене вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 24.05.2007 року, яким його засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.02р. №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», оскільки судовий розгляд питання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

З матеріалів справи видно, що за весь період відбування покарання до засудженого ОСОБА_6 одинадцять разів застосовувалися заходи заохочення. Чотири рази застосовувались стягнення, які на даний час хоча й погашені та не мають юридичного значення, проте характеризують особу засудженого.

У характеристиці засудженого, крім іншого, зазначено, що засуджений дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Однак, в характеристиці відсутні відомості про працевлаштування або бажання засудженого працевлаштуватися. Натомість, з довідки про заробітну плату засудженого ОСОБА_6 , вбачається, що останній з січня 2017 року перебував на посаді робітника, але заробітну плату отримав лише за лютий 2017 року. Такі відомості про нарахування заробітної плати засудженому, свідчать про те, що засуджений ОСОБА_6 , маючи задовільний стан здоров`я, неналежним чином виконував роботу робітника, оскільки згідно ч. 1 ст. 120 КВК України праця осіб, засуджених до позбавлення волі, оплачується відповідно до її кількості і якості.

За змістом роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при вирішенні цього питання суди повинні враховувати, зокрема, дані про його попередні судимості.

Матеріали особової справи містять дані про те, що ОСОБА_6 є особою, раніше судимою, зокрема: вироком Могилів-Подільського районного суду від 05.05.1987 року за ч. 2 ст. 140 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна, вироком Могилів-Подільського районного суду від 17.08.1993 року за ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 215-3, ст.42 КК України до 4 років позбавлення волі, вироком Могилів-Подільського районного суду від 01.10.1997 року за ст. 86-1, ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 140, ч. 1 ст. 222, ст. 42 КК України до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, вироком Могилів-Подільського міського суду від 25.06.1998 року за ч. 1 ст. 142, ч. 3 ст. 125, ч. 1 ст. 42, ч. 3 ст. 42 КК України до 12 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 09.04.2004 року умовно-достроково на 4 місяці 17 днів, вироком апеляційного суду Вінницької області від 22.01.2007 року, яким його засуджено за вчинення злочинів, передбачених ст. 115 ч. 2 п.п.6,12, ст. 187 ч. 4, ст. 289 ч. 3, ст. 185 ч. 3, ст. 70 КК України до 14 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

З огляду на наведене, підстав для прийняття рішення про застосування до ОСОБА_6 умовно дострокового звільнення від відбування покарання, суд не знаходить, оскільки матеріали його особової справи не містять достатніх даних для прийняття такого рішення, і вважає, що у задоволенні його клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 537 - 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд

постановив:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування до нього умовно - дострокового звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Херсонської області через Херсонський міський суд Херсонської області протягом семи днів з дня її проголошення.
СуддяОСОБА_1