Провадження № 1-кп/727/465/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2017 р. Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

за участю сторін судового кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань приміщення Шевченківського райсуду м. Чернівці справу за кримінальним провадженням внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002639 від 19.08.2017р. по обвинуваченню: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, українця, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою спеціальною освітою, одруженого, на утриманні має малолітню дитину, не працюючого, раніше не судимого - у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 - 19.08.2017 року, близько 05.00 години, знаходячись біля будинку №33 по вул. Міцкевича в м. Чернівці, маючи на меті заволодіння чужим майном, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, шляхом пошкодження замку передніх водійських дверей, викрав із автомобіля марки «Мерседес 240Д» державний номерний знак НОМЕР_1 , належного потерпілому ОСОБА_5 , підсилювач звуку до колонок PWM DC STRAIGHT 705», вартістю 793.23 гривні, після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину пішов, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим своїми протиправними діями спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 793.23 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, обвинувачений ОСОБА_4 того ж дня, т.б. 19.08.2017 року, близько 05.30 години, перебуваючи біля будинку №6 по вул. Міцкевича в м. Чернівці, маючи на меті заволодіння чужим майном, діючи умисно, протиправно, повторно, із корисливих мотивів, шляхом пошкодження замку передніх водійських дверей, незаконно заволодів транспортним засобом «ВАЗ2104» держаний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого на підставі генерального доручення являється ОСОБА_6 , вартістю 40.000 грн., після чого, розпорядився викраденим на власний розсуд, чим своїми умисними протиправними діями спричинив останньому матеріальну шкоду на суму 40 000 гривень.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України, визнав повністю, надав суду покази, в яких підтвердив обставини скоєння ним злочинів викладених в установочній частині вироку, щиро розкаявся у вчиненому. В показах зазначив і детально описав факт вчинення ним 19.08. 2017 року крадіжки з автомобіля Мерседес 240Д підсилювача звуку до колонок та заволодіння транспортним засобом ВАЗ 2104, на якому він, завівши двигун катався як по місту, так і виїздив за місто та лише після того, як в машині закінчилося пальне він транспортний засіб залишив близько обочини біля одного з сіл Хотинського району Чернівецької області. В поясненнях зазначив, що матеріальну шкоду потерпілим відшкодовано в повному обсязі.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень, ОСОБА_4 просив суд визнати недоцільним дослідження доказів, повністю погодившись з пред`яленим йому обвинуваченням.

Судом встановлено покази обвинуваченого ОСОБА_4 в засіданні послідовними і логічними, а тому не викликають сумнівів суду в правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд переконавшись, що учасники процесу, вірно розуміють зміст обставин провадження, відсутності сумнівів в добровільності їх позицій, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, без допиту потерпілих, якими відповідно подані заяви про розгляд справи у їх відсутність та дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших, як-то: висновок експерта з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого у відповідності до положень Кримінального Кодексу України.

Отже, оцінюючи показання обвинуваченого вбачається, що він не відмовився від вчинення злочину інкремінуємого йому за ст. 289 КК України; натомість добре розуміючи, що йому транспортний засобі ВАЗ 2104 д.н.з НОМЕР_2 не належить та на ньому уїхав з місця вчинення злочину.

Судом в засіданні було роз`яснено обвинуваченому вимогу ч.1 ст.337 КПК України яка передбачає, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту; в основу вироку можуть бути покладені лише достовірні докази, досліджені в судовому засіданні.

При постановленні вироку, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, повинен дати остаточну оцінку доказам з точки зору їх належності, допустимості, достовірності і достатності.

Такий обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст. 62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (№ 475/97-ВР).

Таким чином, сукупністю безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України доведена і вірно кваліфікує його дії відповідно, за ч.1 ст. 185 КК України, як крадіжку таємне викрадення чужого майна та ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом вчиненого повторно.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставиною (в силу вимог ст. 66 КК України), що пом`якшує покарання ОСОБА_4 є визнання вини у скоєному; щире каяття і активне сприяння у розкритті злочину, відшкодування в повному обсязі завданих злочинами збитків. Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце проживання та реєстрації, раніше не судимий, має сім`ю, одружений, на утриманні якого перебуває малолітня дитина (т.2 а.с. 151 156), що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає допустимі соціальні зв`язки, невстановленість судом наявності зв`язків з антигромадськими елементами, спосіб життя (невстановленість зловживання алкогольними напоями, відсутність на утриманні членів родини та інші); ступінь тяжкості вчиненого кримінальних правопорушень, а саме: класифікацію за ст. 12 КК України, які відносяться до злочинів відповідно середньої тяжкості і тяжкого злочину; особливості й обставини вчинення кримінальних правопорушень - форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, обставини які обтяжують і пом`якшують покарання ОСОБА_4 , дані про винну особу, із врахуванням думки потерпілих висловлених в поданих суду заявах про розгляд справи у їх відсутність, суд вважає, що перевиховання і виправлення обвинуваченого є можливим без ізоляції від суспільства і останньому слід призначити покарання достатнє й необхідне для його виправлення, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, в межах санкції передбаченої ст. 185 ч. 1 КК України у вигляді позбавлення волі із застосуванням вимог ст.75 КК України, звільнивши ОСОБА_4 від відбування покарання із випробуванням та покладенням на останнього обов`язків, передбачених ст. 76 пунктами 2 - 4 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, засуджені особи можуть звільнятися від відбування основного покарання з випробуванням.

Згідно з вимогами ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, тобто, призначення покарання має бути спів мірним з ступенем тяжкості вчиненого злочину, особою винного та обставинами, що впливають на визначення його виду і розміру, є завершальним етапом розгляду кримінальної справи. Призначене покарання має на меті не тільки покарати, а й сприяти виправленню засуджених, а також запобігти вчиненню нових злочинів. (ч.2 ст.50 КК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, засуджені особи можуть звільнятися від відбування основного покарання з випробуванням.

Заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_4 - міру запобіжного заходу застосовану до останнього у вигляді домашнього арешту на підставі ухвали слідчого судді від 16.11. 2017 року залишити обрану до вступу вироку в законну силу.

Речові докази в рамках кримінального провадження підлягають вирішенню в порядку вимог ст. 100 КПК України; судові витрати підлягають вирішенню в порядку вимог ст. 124 КПК України; цивільні позови потерпілих в рамках кримінального провадження відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368 371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч.1, ч. 2 ст. 289 КК України і призначити йому наступне покарання:

- за ст. 185 ч.1 КК України - один рік позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 289 КК України 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно до відбування призначити ОСОБА_4 п`ять років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом дворічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки, передбачені пунктами 2 - 4 ст. 76 КК України, зокрема: - не виїзджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу відповідного районного сектору Чернівецького міського відділу з питань пробації Центрального західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, періодично з`являтися на реєстрацію до вказаного органу та повідомляти дану установу про зміну свого тимчасового місця свого проживання, а в разі офіційного працевлаштування - місця роботи.

Міру запобіжного заходу застосовану до ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту на підставі ухвали слідчого судді від 16.11. 2017 року залишити обрану до вступу вироку в законну силу.

Речовий доказ за постановою слідчого від 16.11. 2017 року DVD R диск сірого кольору з камер зовнішнього відеоспостереження з відеозаписами (а.с. 68 т. 2) залишити при матеріалах кримінального провадження.

Речовий доказ за постановою слідчого від 1611.10.2017 року - підсилювач звуку до колонок PWM DC STRAIGHT 705», належний потерпілому ОСОБА_7 повернути останньому за належністю, знявши з вказаного підсилювача арешт згідно ухвали слідчого судді від 12.10. 2017 року

Речовий доказ за постановою слідчого від 18. 10.2017 року два мобільних телефони марки ХІАОМІ REDMI 3, належний засудженому ОСОБА_4 повернути останньому за належністю, знявши арешт з даних мобільних телефонів, згідно ухвали слідчого судді від 12.10. 2017 року, а також повернути засудженому ОСОБА_4 футболку темно синього кольору з відповідним надписом, як речовий доказ здану на зберігання до камери схову Шевченківського ВП ЧВП ГУНП в Чернівецькій області (квитанція 3870 від 18.10.2017) т.2 а.с. 98).

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 судові витрати, відповідно до ст.ст. 124, 126 КПК України на користь держави, в загальній сумі 2037,41 грн. (довідки про витрати т.2 а.с. 36, 121, 137).

Вирок може бути оскаржено протягом 30 діб з дня його проголошення до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці (в порядку п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України). Вирок суду підлягає врученню, в порядку ч. 6, ч.7 ст. 376 КПК України, прокурору, засудженому та потерпілим.

Суддя ОСОБА_1