Провадження № 1-кп/638/242/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2018 року
Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю прокурорів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
за участю обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0003267 від 06.07.2016 року відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, з середньо -спеціальною освітою, не одруженого , не працюючого , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкав до затримання за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразоовом судимого ,

останній раз 15.04.2016 року за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ст.. 71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі, якого звільнено за відбуттям строку покарання в квітні 2016 року-

у вчиненні кримінальних правопорушень , передбачених ч. 2 ст. 186 КК України,
встановив:
Досудовим розслідуванням встановлено ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого на строк до 60 днів, зазначивши, що ризики, які мали місце під час досудового розслідування кримінального провадження не втратили свою актуальність, продовжують існувати.

Обвинувачений не заперечував проти задоволення клопотання прокурора та продовження строку тримання під вартою.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дійшов наступного.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу, суд враховує наявність ризиків, передбаченихп.п.1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме обвинувачений може переховуватися від суду та продовжувати вчиняти злочин,в якому обвинувачується.

Суд також оцінює сукупність обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим інкримінуємого йому злочину, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у скоєні злочину, приймає до уваги, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово був засуджений, не одружений, утриманців не має, міцних з"язків в місті перебування не має, офіційно не працевлаштований, не має офіційних джерел отримання прибутку.

Під час досудового слідства було встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що стало підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов"язків, які на нього покладені, запобігання спробам переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, наявність підстав застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

При цьому суд вважає, що таке продовження даного запобіжного заходу обвинуваченому не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки, незважаючи на презумпцію невинуватості, тримання під вартою, завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу судом враховується практика Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення «Лабіта проти Італії», згідно якого, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Суди повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину, ухилення від явки до суду, продовження вчинення злочину.

При цьому суд зазначає, що тяжкість покарання, що загрожує, не є основною чи безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.

Вказані обставини судом враховані при продовженні запобіжного заходу.

Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого на даний час неможливе, ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, не зменшилися.

Одночасно суд вважає необхідним зазначити, що дійсно, відповідно до чисельних рішень ЄСПЛ, є неможливим продовження строку тримання особи під вартою на підставах, які не можна вважати достатніми. Після спливу певного часу судова влада зобов`язана привести інші вагомі підстави для подальшого утримання під вартою особи.

Висновок суду щодо необхідності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою до вказаного строку ґрунтується на вищевикладених обставинах, що свідчать про не зменшення заявлених ризиків та виправдовують тримання особи під вартою.

Приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, тяжкість покарання у кримінальному правопорушенні, в якому обвинувачується ОСОБА_5 епізодичність протиправних дій та їх множину , відсутність відомостей про наявність таких захворювань у обвинуваченого, які унеможливлюють перебування останнього у слідчому ізоляторі, дані про особу останнього, який раніше неодноразово був засуджений, до моменту затримання не працював, не одружений, не має тісних соціальних зв`язків, неможливість забезпечення належної його процесуальної поведінки у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу не є можливим , суд вважає що клопотання прокурора підлягає задоволенню , для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи суд продовжує строк тримання під вартою на 60 діб, який відраховувати з 15-40 год 29 квітня 2018 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.. 331, 372 КПК України, суд,

ухвалив:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити строк тримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під вартою на 60 (шістдесят) днів. Строк рахувати , починаючи з 15-40 год 29 квітня березня 2018 року, тобто до 15-40 год 27 червня 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1