Справа № 202/599/18
Провадження № 1-кс/202/140/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2018 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження за № 0000006 від 19.01.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

07 лютого 2018 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження за № 0000006 від 19.01.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України.

В клопотанні зазначено, що в слідчому відділенні Індустріального ВП Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження, відомості щодо якого внесено до ЄРДР за № 0000006 за ч.3 ст. 190 КК України.

Проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що органами правопорядку було отримано інформацію про спробу незаконного заволодіння нерухомим майном квартирою АДРЕСА_1 , шахрайським шляхом під виглядом родичів, здійснили дії із заміни вхідних дверей до квартири, тим самим обмеживши доступ комунальних служб, правоохоронних органів, представників місцевого самоврядування до приміщення нерухомого майна, яке повинно після спливу 6 місячного строку для спадкування за відповідною заявою про визнання спадщини відумерлою перейти до власності територіальної громади міста.

Відповідно до отриманої інформації від КВ ЖРЕП Індустріального району м. Дніпра в квартирі АДРЕСА_1 , у зазначеному житлі не знято з реєстрації померлу особу основного квартиронаймача ОСОБА_4 .

Відповідно до відомостей, наданих КП «ДМБТІ», право приватної власності зареєстровано в солідарному порядку (спільна сумісна) за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідно до свідоцтва про право власності на житло, видане 19 січня 2000 року Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради народних депутатів, згідно з розпорядженням № 3-196-2000 та зареєстрована в Дніпропетровському бюро технічної інвентаризації за № 64-129 в реєстрову книгу № 384п.

Зазначений факт власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтверджується інформацією Департаменту житлового господарства ДМР.

Відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно зазначене нерухоме майно наразі з 19.01.2018 стало належати на праві приватної власності ОСОБА_6 (іпн НОМЕР_1 ) на підставі договору купівлі продажу без серії та номеру, виданого 05.08.2002 року Катеринославською біржею нерухомості.

При ознайомлення із матеріалами інвентарної справи в КП МБТІ ДМР встановлено, що спадкоємцем померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 є ОСОБА_4 , що зазначено у запиті Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 № 413/02-14 від 14.02.1014 року.

Даний факт прийняття спадщини у 2014 році ОСОБА_4 , яка відповідно до вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину фактом проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, після смерті ОСОБА_5 спростовує укладення будь яких угод (договір купівлі продажу без серії та номеру, виданий 05.08.2002 року Катеринославською біржею нерухомості) до смерті останньої, яка відбулась 13.04.2005 року.

Враховуючи вищевикладене, невстановлені наразі особи, використовуючи документи ОСОБА_6 , в супереч інтересами держави, з метою заволодіння нерухомим майном квартирою за адресою: АДРЕСА_2 , шахрайським шляхом можливо із використанням оригіналів документів, які зберігались в приміщенні квартири, а саме: свідоцтва про право власності на житло, видане 19 січня 2000 року Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради народних депутатів, згідно з розпорядженням № 3-196-2000; розпорядження Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів № 3-196-00 від 19.01.2000 року; технічного паспорту на об`єкт нерухомості квартиру АДРЕСА_1 , зареєстрували вищевказану квартиру на підставну особу ОСОБА_6 , з метою подальшого продажу третім особам.

Відповідно до інформації Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради органом місцевого самоврядування приймались розпорядження № 3-196-00 від 19.01.2000 року на підставі якого видано ОСОБА_4 та ОСОБА_5 свідоцтво про право власності на житло від 19.01.2000, виданого Виконкомом Дніпропетровської міської Ради народних депутатів.
У зв`язку із чим, у своєму клопотанні прокурор просить винести ухвалу, якою накласти арешт на квартиру АДРЕСА_3 , шляхом внесення відповідних відомостей державним реєстратором у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, заборонивши будь які дії із зміни, переходу, уступки права власності та внесення у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно будь яких даних, крім арешту. У відповідності до ч.2 ст. 172 КПК України, розглянути клопотання за відсутності особи, у володінні якої знаходиться майно (іншого власника майна), оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Прокурор Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, подав заяву, у якій просить провести судове засідання без його участі, клопотання підтримав в повному обсязі та просить його задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без виклику осіб, у власності яких на теперішній час знаходиться майно, оскільки це необхідно з метою забезпечення арешту майна.
Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 про арешт майна підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, в тому числі збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
На підставі вище викладеного, враховуючи те, що квартира АДРЕСА_1 є об`єктом кримінально протиправних дій, слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора є законним, обґрунтованим таким, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України та підлягає задоволенню, оскільки це необхідноз метою запобігання можливості його відчуження, що призведе до ускладнення здійснення досудового розслідування та поновлення прав потерпілої сторони.

Фіксування процесуальної дії за допомогою технічного засобу під час розгляду клопотання не здійснювалося, у зв`язку із неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 107 КПК України.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 110, 131, 132, 170-175, 309, 369-372, 395 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 задовольнити.
Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області, шляхом подачі протягом 5-ти днів з дня проголошення ухвали, апеляційної скарги.

Особи які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом 5-ти днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1