В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"10" листопада 2017 р. колегія суддів Дніпровського районного суду м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальнепровадження №0000223за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця:смт Срібне, Срібнянського р-ну Чернігівської обл., громадянина України, українця, з вищоюосвітою, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, непрацюючого, на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за контрактом на посаді офіцера групи проведення службових розслідувань та профілактики правопорушень ІНФОРМАЦІЯ_2 у військовому званні капітан, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.1 ст.408 КК України,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_8 01.08.1995 року призваний на військову службу до лав Збройних Сил України ІНФОРМАЦІЯ_3 . З 25.11.2008 ОСОБА_8 проходив військову службу за контрактом.

На підставі Наказу Першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України (далі ПЗНГШ ЗСУ) №129 капітан ОСОБА_8 призначений на посаду офіцера групи проведення службових розслідувань та профілактики правопорушень ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ), яке дислокувалось у АДРЕСА_2 .

Будучи військовослужбовцем, капітан ОСОБА_8 , відповідно до вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. ст. 1, 6, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників).

Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Разом з тим, капітан ОСОБА_8 , діючи всупереч наведених вимог законів, обвинувачується у вчиненні умисного злочину проти порядку несення військової служби за наступних обставин.

Так, з 26.02.2014 АР Крим та місто Севастополь фактично знаходились під окупацією військових підрозділів Збройних Сил Російської Федерації. Верховна Рада Автономної Республіки Крим ухвалила Постанову «Про проведення загальнокримського референдуму» від 06.03.2014 за № 1702-6/14, чим порушила конституційний принцип територіальної цілісності України та вийшла за межі своїх повноважень, встановлених Конституцією України, Конституцією Автономної Республіки Крим, іншими нормативно-правовими актами.

Факт порушення був встановлений Конституційним Судом України, який у Рішенні від 14.03.2014 за № 2-рп/2014 визнав зазначену Постанову такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), внаслідок чого вона втратила чинність. З огляду на це Верховна Рада України 15.03.2014 ухвалила Постанову «Про дострокове припинення повноважень Верховної Ради Автономної Республіки Крим», внаслідок якої парламент Автономної Республіки Крим втратив будь-яку легітимність.

За таких обставин статус території АР Крим відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», визначено як тимчасово окуповану територію внаслідок збройної агресії Російської Федерації, та встановлено особливий правовий режим на цій території, визначено особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб.

У березні 2014 року невстановленими на теперішній час, озброєними особами у військовій формі одягу без розпізнавальних знаків здійснено незаконне захоплення військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), яка дислокувалась у АДРЕСА_2 , у тому числі одного з її підрозділів ІНФОРМАЦІЯ_5 з дислокацією в АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим бойова та мобілізаційна готовність військових частин була підірвана.

В один з днів третьої декади березня 2014 року на загальних зборах особового складу ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка підпорядкована військовій частині НОМЕР_1 , командуванням частини було усно доведено до всього особового складу, в тому числі до капітана ОСОБА_8 , вищезазначені обставини ситуації в АР Крим та необхідність прийняття рішення кожним військовослужбовцем щодо дотримання Військової присяги на вірність Українському народові та необхідність передислокації особового складу частини на материкову частину України для подальшого проходження військової служби у Збройних Силах України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) від 07.05.2014 №29 «Про передислокацію ІНФОРМАЦІЯ_6 та підпорядкованих органів управління з тимчасово окупованої території АР Крим та м. Севастополя», військовослужбовцям ІНФОРМАЦІЯ_6 з підпорядкованими підрозділами у вигляді зональних відділів військової служби правопорядку у АДРЕСА_3 , наказувалось здійснити марш особового складу військової частини до АДРЕСА_4 з терміном прибуття до 12.05.2014.

У подальшому, 08.05.2014 службовими особами військової частини НОМЕР_1 було проведено оповіщення особового складу даної військової частини, АДРЕСА_3 та ІНФОРМАЦІЯ_7 , у тому числі капітана ОСОБА_8 щодо необхідності виходу із тимчасово окупованої території АР Крим та м. Севастополя в термін до 12.05.2014 до ІНФОРМАЦІЯ_8 шляхом відправлення СМС з текстом повідомлення «Наказую прибути до Мик ЗВ ВСП до 12.05.2014 «Дир МОУ від 06.05.2014 №1 (НКТУ Шевченко)».

Однак, капітан ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 12.05.2014 в порушення вимог вищезазначеного наказу та спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 06.05.2014 за №Д-1, директиви Міністерства Оборони України та Генерального штабу ЗС України від 30.04.2014 за №Д-322/1/05 «Про передислокацію військових частин (підрозділів), установ та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань і правоохоронних органів України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя», в порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст.ст. 11, 16, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 6, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилитися від військової служби у Збройних Сил України назавжди, не з`явився на службу до ІНФОРМАЦІЯ_8 за адресою: АДРЕСА_4 , який є правонаступником підрозділу військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) ІНФОРМАЦІЯ_5 , та не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків несення військової служби, продовжував ухилятися від військової служби, слідства та суду, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, що не з`явився вчасно на службу, проводячи час на власний розсуд не пов`язуючи його з проходженням військової служби у Збройних Силах України.

У подальшому, наказом першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 03.04.2015 за №107, ОСОБА_8 з 27.02.2015 звільнено з військової служби у запас за пунктом «ж» (у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку) ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_8 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що у березня 2014 року, після того як у військовій частині відбулось підняття прапора Російської Федерації з 21 березня 2014 року, на момент підйому прапора, керівного складу у відділенні не було. Того ж дня, їх начальник прийшов після підняття прапора, зайшов до свого кабінету трішки там побув, забрав свої речі та пішов, при цьому ніяких зборів він не проводив. Після цього він покинув територію військової частини та вирішив залишити військову службу назавжди, при цьому жодних дій щодо до виходу із тимчасово окупованої території АР Крим та м. Севастополя в термін до 12.05.2014 до ІНФОРМАЦІЯ_8 він не вчиняв.

Покази ОСОБА_8 є послідовними, логічними, а тому не викликають у колегії суддів сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_8 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження і колегією суддів встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніву щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини кримінального провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, колегія суддів визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, колегія суддів, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшла до висновку, що винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає доведеною вину ОСОБА_8 у дезертирстві, тобто нез`явленні з метою ухилитися від військової служби на службу у разі переведення, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.408 КК України.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_8 ,колегія суддів у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України є середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працює, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, вперше притягається до кримінальної відповідальност і.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст.66 КК України, колегія суддів визнає, щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України, колегією суддів не встановлено.

В судових дебатах, ОСОБА_9 та його захисник просили застосувати до ОСОБА_8 . Закон України «Про амністію у 2016 році», оскільки він підпадає під дію ст.1 цього Закону, так як має дітей, яким не виповнилося 18 років, відносно яких він не позбавлений батьківських прав, прокурор не заперечував проти звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році».

Згідно з ч.2 ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили.

Зокрема, згідно з п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільняються від відбування покарання особи, які не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні не понесені.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, колегія суддів, -

з а с у д и л а:

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.408 КК України та призначити йому покарання у виді 3 /трьох/ років позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_8 від призначеного покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.

Запобіжний захід ОСОБА_8 у виді утримання під вартоюскасувати, звільнивши його з під варти в залі суду.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні не понесені.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення.

Головуючий суддя
судді:

1.

2.