АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №639/5267/16-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/1698/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.186 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

-обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Харкова кримінальне провадження №11кп/790/1698/17 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 14 лютого 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Нукус Узбекистан, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-29.02.2004 року Ленінським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.187, ст.69, ч.2 ст.296, ст.70 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі, 23.10.2007 року звільнений з Диканівської виправної колонії №12 умовно-достроково на невідбутий строк 10 місяців 1 день;

-21.07.2009 року Жовтневим районним судом м.Харкова за ч.2 ст.263 КК України на 2 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

-25.01.2011 року Жовтневим районним судом м.Харкова за ч.2 ст.263 КК України на 2 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

-09.07.2013 року Жовтневим районним судом м.Харкова за ч.1 ст.122, ст.71 КК України на 2 роки 1 місяць позбавлення волі, 13.12.2014 року звільнений з Олексіївської виправної колонії №25 за відбуттям строку покарання, -

засуджено за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

Як встановив суд, 02 червня 2016 року приблизно о 16 год. 55 хв., ОСОБА_7 , знаходячись поблизу буд.32 по вул.Даргомижського м.Харкова, а саме: на зупинці громадського автотранспорту, помітив раніше йому незнайомих ОСОБА_8 та її сина ОСОБА_9 .
Саме в той час ОСОБА_7 став свідком того, як ОСОБА_8 витягнула із кармана брюк ОСОБА_9 грошові кошти, мобільний телефон «Samsung GТS5610» та зв`язку ключів, і поклала їх в поліетиленовий пакет чорного кольору, де вже заходились належні їй два пакети з кондитерськими виробами та окуляри. При цьому, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, а саме: вказаним поліетиленовим пакетом з речами та грошовими коштами, належними ОСОБА_8 .
Після цього, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, спочатку наблизився до ОСОБА_8 ззаду та, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, та, бажаючи їх настання, відкрито схопив правою рукою за поліетиленовий пакет чорного кольору, який був у лівій руці потерпілої ОСОБА_8 , та ривком спробував його вирвати у неї. Однак, з першого разу заволодіти вказаним пакетом ОСОБА_7 не зміг. Відразу після цього він, діючи з метою доведення злочину до кінця, вирвав у ОСОБА_8 зазначений пакет з майном та грошовими коштами, тим самим виконав всі дії, які вважав за необхідне для відкритого заволодіння майном потерпілої ОСОБА_8 .
Надалі ОСОБА_7 , звернувши на свою користь майно ОСОБА_8 , з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд.
В результаті відкритого заволодіння майном ОСОБА_7 завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 3500 грн., з яких 3200 грн. складають грошові кошти, вартість мобільного телефону «Samsung GТS5610» складає 300 грн., що підтверджується висновком судово-товарознавчої експертизи №3361 від 30.06.2016 року.
Вартість інших предметів, а саме: двох поліетиленових прозорих пакетів, кондитерських виробів, зв`язки ключів, офтальмологічних окулярів у футлярі, в ході досудового розслідування та судового розгляду встановити не виявилось за можливе.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи обґрунтованості засудження та правильності кваліфікації його дій, просить пом`якшити призначене йому покарання, звільнивши від його відбування з випробуванням на підставі ст.75 КК України. Зазначив, що при призначенні покарання суд не в повній мірі врахував пом`якшуючі покарання обставини, а саме його явку з повинною, повне визнання ним вини, щире каяття, позитивну характеристику з місця проживання, наявність у нього міцних соціальних зв`язків, а також те, що він має цивільну дружину та на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги;, про законність та обґрунтованість вироку, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст.65 КК України.

При цьому судом враховано характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, тяжких захворювань чи інвалідності не має, офіційно не працевлаштований, неодружений, дітей чи непрацездатних осіб на утриманні не має, а також пом`якшуючі покарання обставини щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, у зв`язку з чим призначив обвинуваченому мінімальний розмір покарання, передбачений санкцією ч.2 ст.186 КК України.

Разом з тим, враховуючи, що вчинене кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів, наявність непогашеної судимості, суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства без застосування положень ст.75 КК України, належним чином мотивувавши цей висновок у вироку.

Твердження в скарзі обвинуваченого про його явку з повинною, позбавленні підстав, оскільки згідно матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 не добровільно прибув до відділу поліції, а був затриманий як особа підозрювана у скоєнні пограбування (т.1 а.с.39).

Що стосується посилань у скарзі на те, що обвинувачений ОСОБА_7 має цивільну дружину, міцні соціальні зв`язки та позитивну характеристику з місця проживання, то це само по собі, за наявності вищевказаних обставин, не є підставами для застосування положень ст.75 КК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання за своїм видом та розміром є справедливим і підстави для звільнення ОСОБА_7 від його відбування з випробуванням на підставі ст.75 КК України, відсутні.

Керуючись ст.ст. 405, 407,409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 14 лютого 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, в редакції закону від 26.11. 2015 року № 838-VIII, зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 15 лютого 2017 року по 20 червня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим,- в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:

Судді: