Справа № 184/1852/17
Номер провадження 1-кп/184/208/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

провівши в залі суду в м. Покров відкрите судове засідання у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за №0000110 від 13 лютого 2017 року відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Слюдянка Іркутської області, РФ, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні немає, який зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 27.10.2010 року Орджонікідзевським міським судом за ст.ст. 185 ч.1, 185 ч.3, 186 ч.2, 69 ч.1, 190 ч.2, 70 ч.1, 75, 76 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки. Звільнений з зали суду;

- 26.09.2011 року Орджонікідзевським міським судом за ст. 185 ч.1, 75, 76 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік. Згідно ст.70 ч.4 КК України шляхом поглинання покаранням за вироком Орджонікідзевського міського суду від 27.10.2010 року і до відбуття 4 роки позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки за ст.ст.185 ч.2, 185 ч.3, 70 ч.1 КК України 4 роки позбавлення волі. Згідно ст.71 ч.1 КК України частково приєднано не відбутий термін 1 рік за вироку Орджонікідзевського міського суду від 27.10.2010 року і до відбуття 5 років, зараховано тримання під вартою з 22.04.-27.10.2010 року. Вирок набрав законної сили 11.10.2011р. Звільнений 30.06.2015 року по відбуттю строку покарання;

- 22.05.2017 року Орджонікідзевським міським судом за ст.190 ч.2, 75, 76 КК України до 3 років обмеження волі з випробувальним терміном 1 рік;

- 11.07.2017 року Нікопольським міськрайонним судом за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, 75, 76 КК України до 2 років позбавлення волі з випробувальним терміном 1 рік,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

потерпілий ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

28 січня 2017 року близько 17 години в м. Покров Дніпропетровської області ОСОБА_3 знаходився біля першого під`їзду будинку АДРЕСА_2 разом із знайомим йому ОСОБА_5 , де побачив у останнього мобільний телефон «Lenovo» «А316і». В цей же день та час у ОСОБА_3 виник злочинний намір, спрямований на заволодіння належним ОСОБА_5 мобільним телефоном «Lenovo» «А316і» з наявним в ньому майном. 28 січня 2017 року о 17 годині 00 хвилин ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, і, бажаючи їх настання, діючи повторно та з корисливих спонукань, зловживаючи довірою потерпілого ОСОБА_5 , під вигаданим приводом, попросив у ОСОБА_5 скористатися належним йому мобільним телефоном «Lenovo» «А316і» нібито для того, щоб зателефонувати знайомому, пообіцявши відразу повернути вище вказаний мобільний телефон. ОСОБА_5 , довіряючи ОСОБА_3 та не підозрюючи про його злочинний намір, добровільно передав ОСОБА_3 мобільний телефон «Lenovo», модель «А316і», з наявними в ньому сім картами мобільного оператора «МТС» та «Київстар». ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, не маючи наміру повернути мобільний телефон ОСОБА_5 , зловживаючи довірою останнього, умисно, повторно, з корисливих спонукань заволодів мобільним телефоном «Lenovo», модель «А316і» з наявними в ньому сім картами мобільного оператора «МТС», на рахунку якого знаходилися грошові кошти в сумі 70 гривень та «Київстар», після чого з місця вчинення злочину зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Згідно висновку товарознавчої експертизи №1256-17 від 27.03.2017 року, вартість мобільного телефону «Lenovo», модель «А316і» становить 958 грн. 40 коп., вартість сім-карти мобільного оператора «МТС» становить 50 грн., вартість сім-карти мобільного оператора «Київстар» становить 50 грн. Таким чином, своїми злочинними діями ОСОБА_3 завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 1128 грн. 40 коп..

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.
Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про проведення розгляду справи у порядку ч.3 ст.349 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість та бажає давати покази.

Обвинувачений не заперечував проти розгляду справи у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Наслідки застосування ч.3 ст.349 КПК України обвинуваченому роз`яснені.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники судового розгляду погодилися з недоцільністю дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій немає, суд згідно ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним допит свідків, дослідження усіх документів зібраних на стадії досудового розслідування, а обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого та матеріалів, необхідних для вирішення питань згідно ст. 368 КПК України.

В ході судового засідання обвинувачуваний ОСОБА_3 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю та надав покази про те, що приблизно 28 січня 2017 року близько 16 години він зустрів ОСОБА_6 вони пішли прогулятися. Біля першого підїзду по вул. Курчатова він попросив у ОСОБА_7 телефон, щоб подзвонити. Потерпілий дав йому телефон, він зайшов у підїзд, сховався у підвал. Він чув, як ОСОБА_8 зайшов до підїзду і шукав його, але він сидів в підвалі і не виходив. Через деякий час він вийшов з підвалу. В подальшому продав телефон невідомій особі, гроші витратив на свої потреби. В скоєному розкаявся та просить суд його строго не карати.

Покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються. У вчиненому обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся.

В судовому засіданні доведено, що в діях ОСОБА_3 дійсно є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Суд, оцінивши показання ОСОБА_3 в сукупності з відомостями про предмет злочину і про обстановку їх виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту яких він правильно розуміє, що згідно зі ст. 18 і ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.

Таким чином, враховуючи показання обвинуваченого та його бажання не досліджувати інші докази по справі, суд вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вище вказаного кримінального правопорушення вважає доведеною повністю.

Обставинами, передбаченими ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання, судом визнано щире каяття.

Обставин, передбачених ст. 67 КК України, які б обтяжували покарання, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який повністю визнав себе винним та щиро розкаявся в скоєному, раніше неодноразово судимий та має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, думку потерпілого, який просить обвинуваченого суворо не карати, а тому вважає, що суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 максимальне покарання, але не пов`язане з позбавленням волі, призначивши йому іспитовий строк із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, призначається покарання за правилами, передбаченими в ч. 1-3 ст. 70 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження обвинуваченого ОСОБА_3 22.05.2017 року вироком Орджонікідзевського міського суду було засуджено за ст.190 ч.2, 75, 76 КК України та призначено покарання у виді 3 років обмеження волі з випробувальним терміном 1 рік, а також 11.07.2017 року вироком Нікопольського міськрайонного суду було засуджено за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, 75, 76 КК України та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі з випробувальним терміном на 1 рік.
Враховуючи викладене, суд, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за вчинене кримінальне правопорушення, вважає за необхідне застосувати ч. 4 ст. 70 КК України.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у заподіянні матеріальної шкоди потерпілому повністю доведена в судовому засіданні. А тому цивільний позов потерпілого відповідає ст. 128 КПК України, ст.ст. 119, 120 ЦПК України, знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду та підлягає задоволенню в повному обсязі на суму 1128 грн. 40 коп..
Вирішуючи питання про процесуальні витрати, суд, виходячи з положень ч.2 ст.124 КПК України вважає, що витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави. Речових доказів немає. Відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не застосовувався.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 371, 373-376 Кримінального процесуального кодексу України, ст. 1166 Цивільного кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винуватим за ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України і на підставі цього закону призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, яке призначено вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 22.05.2017 року та за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.07.2017 року більш суворим, призначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Згідно ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання, якщо він на протязі дворічного випробувального терміну не здійснить іншого злочину і буде виконувати покладені на нього зобов`язання.

Згідно ст. 76 ч. 1 п. 1, 2 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 матеріальні збитки в сумі 1128 грн. 40 коп..

Згідно ст.124 ч.2 КПК України стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 198 грн. 00 коп. (а.с. 21 т.2).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області.

За правилами, встановленими ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1