Справа № 461/1222/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/809/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Львівської області в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , на вирок Галицького районного суду м. Львова від 22 березня 2017 року,

з участю прокурора ОСОБА_9 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

встановила:
цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Російської Федерації, уродженця с. Пнів, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч.3 ст. 187 КК України на вісім років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю обвинуваченого.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у виді тримання під вартою в Львівській УВП УДПтС України у Львівській області (№ 19) залишено без змін.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України постановлено зарахувати до строку покарання строк перебування обвинуваченого в установі попереднього ув`язнення з моменту обрання щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, тобто з 27 січня 2016 року і до дня набрання вироком законної сили включно, із розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з 27.01.2016 року, тобто з моменту обрання запобіжного заходу.
Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на проведення експертиз по справі в сумі 1841 грн. 40 коп.
Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно вироку суду, 17 листопада 2015 року, приблизно о 20 год. 10 хв., ОСОБА_7 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, вчинив напад на працівників магазину комп`ютерної техніки «BRAIN» ТОВ «Приватінвест», що по вул. Костюшка, 24 у м. Львові, ОСОБА_11 і ОСОБА_12 . Погрожуючи предметом, схожим на пістолет, проник у приміщення магазину, де зв`язавши працівникам магазину руки пластиковими стяжками, заволодів мобільним телефоном марки «Samsung SM-G531Н/DS» вартістю 2840 грн., мобільним телефоном марки «Samsung SM-G361H/DS» вартістю 2150 грн., мобільним телефоном марки AcerLiquid Z500 вартістю 2558,50 грн., ноутбуком марки «Lenovo ideaPad G70-70» вартістю 7315 грн., ноутбуком марки HP ProBook 470 вартістю 8531, 25 грн., ноутбуком марки «Lenovo ideaPad G50-80» вартістю 8166, 75 грн., планшетом марки «Samsung Galaxy Tab Е 9.6» вартістю 4457, 50 грн., планшетом марки «Samsung Galaxy Tab 410.16 08» вартістю 4328, 35 грн. та грошовими коштами в сумі 4480 грн., заподіявши ТОВ «Приватінвест» матеріальну шкоду на загальну суму 44827,35 грн.

В апеляційній скарзі з доповненнями обвинувачений ОСОБА_7 покликається на те, що вирок Галицького районного суду м. Львова отримав 29 березня 2017 року і вважає його незаконним, невмотивованим, необ`єктивним та упередженим, оскільки такий постановлений з грубими порушеннями кримінального процесуального закону, порушенням його права на захист, крім цього зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, внаслідок чого, судом було невірно застосовано закон України про кримінальну відповідальність.

Наголошує, що судом першої інстанції недопитані всі особи, показання яких мають істотне значення, недосліджені документи, речові та інші докази для підтвердження чи спростування обставин справи.

Акцентує, що вирок суду містить істотні суперечності, так як судом не дано повного аналізу та оцінки зібраним доказам і не зазначено, чому прийнято до уваги одні докази та відкинуто інші.

Зазначає, що поза увагою суду залишився факт підробки частини тексту у протоколі обшуку від 27 січня 2016 року, а тому вважає недопустимим доказом несанкціонований обшук і його документування.

Покликається на те, що він та його захисник адвокат ОСОБА_13 неодноразово зверталися до суду із заявами та клопотаннями, щодо підтвердження його алібі, однак рішення по таких відсутні.

Також звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутня інформація про його сім`ю, стан здоров`я та інші обставини, які пом`якшують покарання.

Просить скасувати вирок Галицького районного суду м. Львова від 22 березня 2017 року.

Направити кримінальне провадження відносно нього в суд першої інстанції іншого району (крім Галицького та Сихівського) на новий судовий розгляд в іншому складі суду, або перекваліфікувати його дії на ст. 198 КК України, змінивши запобіжний захід із тримання під вартою на більш м`який у виді особистого зобов`язання чи інший, не пов`язаний з триманням під вартою.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 покликається на те, що винесений вирок є незаконний та необґрунтований.

Зазначає, що 21 березня 2017 року обвинуваченим було подано клопотання про допит понятих в якості свідків згідно протоколу обшуку на предмет законності проведення даної слідчої дії, яке судом не ставилося на обговорення. 10 січня 2017 року згідно журналу судового засідання було задоволено клопотання захисника ОСОБА_14 про виклик та допит свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , однак в матеріалах кримінального провадження відсутні докази про виклик таких осіб (судові повістки) на допит.

Звертає увагу на те, що п.2 ч.2 ст. 412 КПК України передбачено, що судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо воно ухвалено незаконним складом суду. Вирок суду ухвалений колегією суддів у складі трьох осіб. Згідно журналу судового засідання від 08 грудня 2016 року судове засідання велося головуючим одноособово (незаконним складом суду), під час якого головуючий суддя оголосив клопотання захисника про відкладення розгляду справи і постановив ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про відкладення розгляду справи, а згідно ч.4 ст. 371 КПК України, ухвали, постановлені без виходу до нарадчої кімнати, заносяться секретарем судового засідання в журнал судового засідання.

Просить скасувати вирок Галицького районного суду м. Львова від 22 березня 2017 року та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та виступ його захисника адвоката ОСОБА_10 , які підтримали подані апеляційні скарги, думку прокурора про їх заперечення та залишення вироку суду без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що такі задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду І інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, за який його засуджено, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, логічно пов`язаними між собою, дослідженими й перевіреними в судовому засіданні, яким дана у відповідності до вимог ст. 94 КПК України об`єктивна оцінка і правильно покладеними місцевим судом в основу обвинувального вироку.
Зокрема, показаннями в суді першої інстанції представника потерпілого ТзОВ «Приватінвест» ОСОБА_18 про те, що 17 листопада 2015 року, прибувши в магазин «BRAIN» за дзвінком працівника, йому повідомили, що під час закриття магазину, чоловік погрожуючи зброєю, змусив працівників зайти в магазин, зв`язав їх та наказав лягти на підлогу. Після цього, зловмисник почав виривати ноутбуки з кріплень, витягнув залишок грошей з каси та наказав працівникам не рухатись деякий час та нікого не викликати. Наступного дня була проведена інвентаризація, згідно з висновками якої, з магазину було викрадено майно, зазначене в обвинувальному акті.
Показаннями в місцевому суді свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 працівників магазину «BRAIN», які зазнали нападу, про те, що 17 листопада 2015 року, приблизно о 20 год., коли вони закривали магазин, до приміщення підійшов невідомий, наказав зайти всередину, зв`язав їм руки та погрожував пістолетом. В подальшому, вирвавши з кріплень планшети, телефони, ноутбуки, відкрив касу та забрав з неї гроші, поскладав все в сумку і зник. Ствердили, що по обличчю, бровах, статурі та голосу впевнено впізнали ОСОБА_7 , як особу яка вчинила зазначений злочин.
Крім цього, вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненому підтверджується проаналізованими місцевим судом письмовими доказами: протоколом огляду місця події від 17 листопада 2015 року; актом про результати інвентаризації №1 від 17 листопада 2015 року в магазині «BRAIN» ТОВ «Приватінвест», відповідно до якого виявлена нестача готівкових коштів у сумі 4480,00 грн.; даними протоколу обшуку від 27 січня 2016 року (т.1 а.с.92-96), згідно якого, за місцем проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , окрім іншого, виявлено та вилучено пістолет марки «WАLТНЕR Р22Т», який відповідно до висновку експертизи дослідження зброї № НОМЕР_1 від 08 лютого2016 року (т.1 а.с.88-91) до вогнепальної зброї не відноситься, а є травматичною зброєю, та речі, викрадені з магазину «BRAIN» ТОВ «Приватінвест».
Зважаючи на рівень аргументованості показань представника потерпілого ОСОБА_18 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , колегія суддів вважає їх переконливими, послідовними, такими, що узгоджуються між собою та з іншими вищенаведеними доказами по справі, допустимість та належність яких, не викликає сумніву.
Крім цього, колегія суддів приходить до висновку, що суд І інстанції вірно не взяв до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_7 про придбання вилученого у нього товару в м. Івано-Франківську та його перебування за межами м. Львова у вказаний в обвинуваченні день і визнав їх такими, що направлені на ухилення від кримінальної відповідальності за вчинене.
Відтак, досудове розслідування та судовий розгляд були проведені належним чином з дотриманням вимог КПК України, докази по справі зібрані у законний спосіб. Надавши перевагу одним доказам перед іншими, суд належним чином мотивував у вироку свої висновки.
Щодо покликання в апеляційних скаргах обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 про необ`єктивність, однобічність, неповноту досудового та судового слідства, порушення права обвинуваченого на захист, то такі, на думку колегії суддів, слід вважати безпідставними, оскільки вони не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду кримінального провадження.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, реалізувавши принципи законності, справедливості та обґрунтованості, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання і визначив таке, наближене до мінімального, в межах санкції ч.3 ст. 187 КК України, що відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України та є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Окрім цього, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
ухвалила:
апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Галицького районного суду м. Львова від 22 березня 2017 року відносно ОСОБА_7 без змін.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України обвинуваченому ОСОБА_7 зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 27 січня 2016 року по 12 грудня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4