Номер провадження № 1-кп/243/601/2017
Номер справи 243/6792/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«14» вересня 2017 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

- секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

- прокурора ОСОБА_3

- неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_4 ,

- законного представника неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_5 ,

- захисника неповнолітньої обвинуваченої адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 19 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001251 від 30 квітня 2017 року з Обвинувальним актом та додатками, яке надійшло зі Слов`янської місцевої Прокуратури Донецької області 31 липня 2017 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Слов`янська Донецької області, українки, громадянки України, з середньою освітою, учениці 2 курсу Слов`янського багатопрофільного регіонального центру професійної освіти імені П.Ф.Кривоноса, не заміжньої, на утримані не має неповнолітніх дітей, інвалідом не являється, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
29 квітня 2017 року близько о 17 годині 30 хвилин неповнолітня ОСОБА_4 знаходилася біля будинку АДРЕСА_2 разом із неповнолітніми ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

В зазначений час в зазначеному місці між ОСОБА_10 та ОСОБА_12 на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин виникла сварка, в ході якої ОСОБА_10 нанесла один удар кулаком правої руки по обличчю ОСОБА_12 , від чого остання упала на землю. При падінні з карману джинсових брюк потерпілої ОСОБА_12 випав належний їй мобільний телефон «Lenovo A319» вартістю 828,33 грн., зі встановленими в ньому стартовими пакетами оператора «МТС», вартістю 30 гривень, та оператора «Life», вартістю 30 гривень, які не мають матеріальної цінності для потерпілої. Побачивши, як у неповнолітньої ОСОБА_12 випав мобільний телефон у неповнолітньої ОСОБА_4 виник раптовий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме зазначеного мобільного телефону «Lenovo A319», який належить потерпілій ОСОБА_12 .

Реалізуючи свій злочинний намір, знаходячись біля будинку № 48 по вул. Торській м. Слов`янська 29 квітня 2017 року близько 17 години 35 хвилин, більш точного часу встановити не виявилося можливим, неповнолітня ОСОБА_4 переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, та вона залишається непомітною для оточуючих, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, підійшла до мобільного телефону, який лежав на землі поряд з потерпілою ОСОБА_12 , та з метою викрадення чужого майна та подальшого звернення його на свою користь, взяла зазначений мобільний телефон «Lenovo A319» належний потерпілій ОСОБА_12 та поклала його собі в сумку, після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зникла, а викраденим майном розпорядилась на власний розсуд.

Умисними протиправними діями неповнолітньої ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_12 була заподіяна матеріальна шкода на суму 828,33 гривні.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачена ОСОБА_4 викривається наступними доказами.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 визнала повністю свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України та суду пояснила, що 29 квітня 2017 року близько о 17 годині 30 хвилин вона знаходилася біля будинку АДРЕСА_2 разом із неповнолітніми ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . В цей же день 29 квітня 2017 року приблизно о 17 годині 30 хвилин між ОСОБА_10 та ОСОБА_12 на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин виникла сварка, в ході якої ОСОБА_10 нанесла один удар кулаком правої руки по обличчю ОСОБА_12 , від чого остання упала на землю. При падінні з карману джинсових брюк потерпілої ОСОБА_12 випав належний їй мобільний телефон «Lenovo A319», зазначила, що вказаний телефон впав на землю, та у неї виник протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення вищевказаного мобільного телефону, впевнившись, що її дії залишаться непоміченими вона підняла вказаний телефон з землі та поклала до своєї сумки та таємно викрала: мобільний телефон «Lenovo A319»; сім карту мобільного оператора «МТС»; сім карту мобільного оператора «Лайф».

Після цього вона з місця скоєння кримінального правопорушення зникла, а викраденим розпорядилася на свій розсуд. На теперішній час викрадений нею мобільний телефон повернуто потерпілій.

У тому, що вчинила вказане кримінальне правопорушення, вона щиро розкаялася.

Потерпіла ОСОБА_12 та її законний представник ОСОБА_13 , які належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду кримінального провадження, звернулися до суду з Заявою, в якій просять суд розглянути дане кримінальне провадження без їх участі. Претензій матеріального та морального характеру не мають, просять суд призначити покарання на розсуд суду (а.с. 100-101).

У відповідності до ч. 1 ст. 325 КПК України «Якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого».

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченою, провина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

Із Протоколу огляду від 11 липня 2017 року вбачається, що об`єктом огляду є мобільний телефон в корпусі чорного кольору, марки «Lenovo» модель «A319». В ході проведення огляду мобільний телефон було включено та при натисканні комбінації клавіш *#06# було встановлено ІМЕІ мобільного телефону: НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 ,s/n НОМЕР_3 (60). Вказаний мобільний телефон формату смартфон. З передньої сторони розташований сенсорний екран. У іншій частині розташовані кнопки меню. Біля динаміку розташований друкований надпис, виконаний літерами срібного кольору, а саме «Lenovo». З задньої сторони мобільного телефону розташована вбудована камера. У правому нижньому куті розташований динамік, поруч надпис «DOLBY». В ході огляду, мобільний телефон знаходиться у справному робочому стані, маються подряпини на корпусі. Вказаний мобільний телефон для огляду та вилученню надав добровільно ОСОБА_14 . Вказаний мобільний телефон був вилучений та поміщений у пет-пакет №4307585, якій був скріплений та на поверхні якого усі учасники огляду поставили свій підпис (а.с.36, ас. 38)

Із Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19 липня 2017 року вбачається, що свідок ОСОБА_14 заявив, що серед пред`явлених на фотознімках осіб, він впізнає чоловіка зображеного на фотознімку № 1, як ОСОБА_15 , який 30 квітня 2017 року продав йому мобільний телефон «Lenovo A319». (а.с.37,39)

Із Висновку судової товарознавчої експертизи майна № 1132 від 14 липня 2017 2017 року вбачається, що виходячи з отриманої інформації шляхом вивчення цін за допомогою мережі Інтернет. Ринкова вартість майна: мобільний телефон «Lenovo A319», з урахуванням його зносу на момент скоєння кримінального правопорушення 29.04.2017 р., становить 828,33 грн.(а.с.40-44)

Із Розписки від 17 липня 2017 року вбачається, що ОСОБА_16 , як законний представник потерпілої ОСОБА_12 , отримала від співробітників поліції належний ОСОБА_12 мобільний телефон марки «Lenovo A319», ІМЕІ мобільного телефону: НОМЕР_1 який зобов`язується зберігати до вирішення питання по справі. (а.с.46).

Із Протоколу проведення слідчого експерименту від 17 липня 2017 року вбачається, що що при проведенні вказаної слідчої дії потерпіла ОСОБА_12 докладно розповіла та показала обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме: потерпіла ОСОБА_12 вказала на місце біля будинку № 34 по вул. Торській м. Слов`янська Донецької області, де її зустріли ОСОБА_17 , ОСОБА_11 та ОСОБА_18 . Потерпіла ОСОБА_19 вказала на місце на дитячій площадці у дворі будинку АДРЕСА_2 , де вона сварилася з ОСОБА_10 та до них підійшли ОСОБА_20 та ОСОБА_21 . Потерпіла ОСОБА_19 вказала на нежитловий 10 поверховий будинок по АДРЕСА_2 , до якого вона прийшла разом з зазначеними нею дівчатами. Потерпіла ОСОБА_19 вказала на місце біля будинку АДРЕСА_2 , де між нею та ОСОБА_10 виникла сварка. Потерпіла ОСОБА_19 за допомогою статиста вказала механізм нанесення їй удару ОСОБА_22 . А, а саме удар кулаком правої руки по обличчю зліва в область лівого ока від якого вона впала на землю. Потерпіла ОСОБА_19 вказала, як вона впала від отриманого удару по обличчю (а.с. 47-52).

У відповідності до вимог ст. 94 КПК України, суд вважає, що слідча дія Слідчий експеримент, проведений 17 липня 2017 року з участю потерпілої ОСОБА_12 був проведений з додержанням вимог ст. 223, 240 КПК України, а саме - у присутності двох понятих, законного представника неповнолітньої потерпілої, психолога.

Окрім того, у відповідності до ч. 3 ст. 240 КПК України «До участі у слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник», але це не є обов`язковим.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до обґрунтованого переконання, що Протокол слідчого експерименту від 17 липня 2017 року у розумінні вимог ст. 86 КПК України є допустимим доказом, оскільки він отриманий у порядку, встановленому КПК України.

Окрім того, як зафіксовано в Протоколі вищевказаної слідчої дії, ніяких зауважень і доповнень з боку учасників слідчої дії не надійшло.

Із Протоколу проведення слідчого експерименту від 17 липня 2017 року вбачається, що при проведенні вказаної слідчої дії свідок ОСОБА_10 докладно розповіла та показала обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме: свідок ОСОБА_17 вказала на місце біля будинку АДРЕСА_2 , де вона разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_23 зустріли ОСОБА_24 . Свідок ОСОБА_17 вказала на місце на дитячій площадці у дворі будинку АДРЕСА_2 , де вона сварилася з ОСОБА_19 та до них підійшли ОСОБА_20 та ОСОБА_21 . Свідок ОСОБА_17 в присутності всіх учасників слідчого експерименту вказала на місце на місце біля будинку АДРЕСА_2 , де між нею та ОСОБА_19 виникла сварка, та де ОСОБА_20 викрала мобільний телефон ОСОБА_24 . Свідок ОСОБА_17 за допомогою статиста вказала механізм нанесення удару потерпілій ОСОБА_19 , а саме удар кулаком правої руки по обличчю зліва в область лівого ока від якого ОСОБА_19 впала на землю (а.с.53-58).

У відповідності до вимог ст. 94 КПК України, суд вважає, що слідча дія Слідчий експеримент, проведений 17 липня 2017 року з участю свідка ОСОБА_10 був проведений з додержанням вимог ст. 223, 240 КПК України, а саме - у присутності двох понятих, законного представника неповнолітнього свідка, психолога.

Окрім того, у відповідності до ч. 3 ст. 240 КПК України «До участі у слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник», але це не є обов`язковим.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до обґрунтованого переконання, що Протокол слідчого експерименту від 17 липня 2017 року у розумінні вимог ст. 86 КПК України є допустимим доказом, оскільки він отриманий у порядку, встановленому КПК України.

Окрім того, як зафіксовано в Протоколі вищевказаної слідчої дії, ніяких зауважень і доповнень з боку учасників слідчої дії не надійшло.

Із Протоколу огляду місця події від 18 липня 2017 року вбачається, що об`єктом огляду є місцевість поблизу входу до під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_2 .(а.с. 59-60)

Із Протоколу проведення слідчого експерименту від 18 липня 2017 року вбачається, що при проведенні вказаної слідчої дії свідок ОСОБА_8 докладно розповіла та показала обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме: свідок ОСОБА_8 вказала на місце біля будинку № 34 по вул. Торській м. Слов`янська Донецької області, де вона разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_10 зустріли ОСОБА_24 . Свідок ОСОБА_8 вказала на місце на дитячій площадці у дворі будинку АДРЕСА_2 , де ОСОБА_17 сварилася з ОСОБА_19 та до них підійшли ОСОБА_20 та ОСОБА_21 . Свідок ОСОБА_8 вказала на нежитловий 10 поверховий будинок по АДРЕСА_2 , до якого вона прийшла разом з зазначеними нею дівчатами. Свідок ОСОБА_8 в присутності всіх учасників слідчого експерименту вказала на місце на місце біля будинку АДРЕСА_2 , де між ОСОБА_10 та ОСОБА_25 виникла сварка, та де ОСОБА_20 викрала мобільний телефон ОСОБА_24 . Свідок ОСОБА_8 за допомогою статиста вказала механізм нанесення удару ОСОБА_17 потерпілій ОСОБА_19 , а саме удар кулаком правої руки по обличчю зліва в область лівого ока від якого ОСОБА_19 впала на землю (а.с. 61-64).

У відповідності до вимог ст. 94 КПК України, суд вважає, що слідча дія Слідчий експеримент, проведений 18 липня 2017 року з участю свідка ОСОБА_8 був проведений з додержанням вимог ст. 223, 240 КПК України, а саме - у присутності двох понятих, законного представника неповнолітнього свідка, психолога.

Окрім того, у відповідності до ч. 3 ст. 240 КПК України «До участі у слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник», але це не є обов`язковим.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до обґрунтованого переконання, що Протокол слідчого експерименту від 18 липня 2017 року у розумінні вимог ст. 86 КПК України є допустимим доказом, оскільки він отриманий у порядку, встановленому КПК України.

Окрім того, як зафіксовано в Протоколі вищевказаної слідчої дії, ніяких зауважень і доповнень з боку учасників слідчої дії не надійшло.

Із Протоколу проведення слідчого експерименту від 18 липня 2017 року вбачається, що при проведенні вказаної слідчої дії свідок ОСОБА_9 докладно розповіла та показала обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме: свідок ОСОБА_9 вказала на місце на дитячій площадці у дворі будинку АДРЕСА_2 , де вона та ОСОБА_20 зустріли ОСОБА_11 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , які сварилися з ОСОБА_28 . Свідок ОСОБА_9 вказала на нежитловий 10 поверховий будинок по АДРЕСА_2 , до якого вона прийшла разом з зазначеними нею дівчатами. Свідок ОСОБА_9 в присутності всіх учасників слідчого експерименту вказала на місце на місце біля будинку АДРЕСА_2 , де між ОСОБА_10 та ОСОБА_25 виникла сварка, та де ОСОБА_20 викрала мобільний телефон ОСОБА_24 . Свідок ОСОБА_9 за допомогою статиста вказала механізм нанесення удару ОСОБА_10 потерпілій ОСОБА_19 , а саме удар кулаком правої руки по обличчю зліва в область лівого ока від якого ОСОБА_19 впала на землю. Свідок ОСОБА_9 вказала, як саме та куди від удару ОСОБА_17 впала ОСОБА_24 . Свідок ОСОБА_9 вказала на місце в якому лежав мобільний телефон ОСОБА_19 , який не помітно для останньої підняла та сховала ОСОБА_20 (а.с. 65-68).

У відповідності до вимог ст. 94 КПК України, суд вважає, що слідча дія Слідчий експеримент, проведений 18 липня 2017 року з участю свідка ОСОБА_9 був проведений з додержанням вимог ст. 223, 240 КПК України, а саме - у присутності двох понятих, законного представника неповнолітнього свідка, психолога.

Окрім того, у відповідності до ч. 3 ст. 240 КПК України «До участі у слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник», але це не є обов`язковим.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до обґрунтованого переконання, що Протокол слідчого експерименту від 18 липня 2017 року у розумінні вимог ст. 86 КПК України є допустимим доказом, оскільки він отриманий у порядку, встановленому КПК України.

Окрім того, як зафіксовано в Протоколі вищевказаної слідчої дії, ніяких зауважень і доповнень з боку учасників слідчої дії не надійшло.

Із Протоколу проведення слідчого експерименту від 18 липня 2017 року вбачається, що при проведенні вказаної слідчої дії свідок ОСОБА_11 докладно розповіла та показала обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме: свідок ОСОБА_11 вказала на місце біля будинку № 34 по вул. Торській м. Слов`янська Донецької області, де вона разом з ОСОБА_29 та ОСОБА_10 зустріли ОСОБА_24 . Свідок ОСОБА_11 вказала на місце на дитячій площадці у дворі будинку АДРЕСА_2 , де ОСОБА_17 сварилася з ОСОБА_25 та до них підійшли ОСОБА_20 та ОСОБА_21 . Свідок ОСОБА_11 вказала на нежитловий 10 поверховий будинок по АДРЕСА_2 , до якого вона прийшла разом з зазначеними нею дівчатами. Свідок ОСОБА_11 в присутності всіх учасників слідчого експерименту вказала на місце на місце біля будинку АДРЕСА_2 , де між ОСОБА_10 та ОСОБА_25 виникла сварка, та де ОСОБА_20 викрала мобільний телефон ОСОБА_24 . Свідок ОСОБА_11 за допомогою статиста вказала механізм нанесення удару ОСОБА_10 потерпілій ОСОБА_19 , а саме удар кулаком правої руки по обличчю зліва в область лівого ока від якого ОСОБА_19 впала на землю. Свідок ОСОБА_11 вказала, як саме та куди від удару ОСОБА_17 впала ОСОБА_24 . Свідок ОСОБА_11 вказала на місце в якому лежав мобільний телефон ОСОБА_19 , який не помітно для останньої підняла та сховала ОСОБА_20 (а.с. 69-72).

У відповідності до вимог ст. 94 КПК України, суд вважає, що слідча дія Слідчий експеримент, проведений 18 липня 2017 року з участю свідка ОСОБА_11 був проведений з додержанням вимог ст. 223, 240 КПК України, а саме - у присутності двох понятих, законного представника неповнолітнього свідка, психолога.

Окрім того, у відповідності до ч. 3 ст. 240 КПК України «До участі у слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник», але це не є обов`язковим.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до обґрунтованого переконання, що Протокол слідчого експерименту від 18 липня 2017 року у розумінні вимог ст. 86 КПК України є допустимим доказом, оскільки він отриманий у порядку, встановленому КПК України.

Окрім того, як зафіксовано в Протоколі вищевказаної слідчої дії, ніяких зауважень і доповнень з боку учасників слідчої дії не надійшло.

Із Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24 липня 2017 року вбачається, що ОСОБА_15 заявив, що впізнає на фотознімку № 3 дівчину, яка надала йому мобільний телефон. Згідно Довідки до Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24 липня 2017 року вбачається, що на фотознімку № 3 зображено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 89-90)

Аналізуючи вищезазначені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що подія кримінального правопорушення мала місце, провину обвинуваченої повністю доведено, а вчинене обвинуваченою ОСОБА_4 , вірно кваліфіковано за ст. 185 ч. 1 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При визначенні міри покарання обвинуваченій у відповідності до ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченою, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: сукупність усіх характеризующих його обставин, віднесення кримінального правопорушення законодавством до злочинів середньої тяжкості, характер, ступінь її суспільної небезпеки, дані про особу обвинуваченої.

У відповідності до п.10 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-1134/0/4-13 від 18 липня 2013 року « Про деякі питання здійснення кримінального провадження щодо неповнолітніх»

«Суд ухвалює судове рішення щодо неповнолітнього, керуючись принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень Глави 29 КПК та розділу Х1 КК. Судам необхідно зважати, що при постановленні вироку щодо неповнолітньої особи вони повинні суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості покарання. Суд має максимально індивідуалізувати покарання, призначаючи його конкретній неповнолітній особі за конкретне кримінальне правопорушення.

Індивідуалізація покарання є важливою вимогою принципового характеру, що передбачає персоніфікацію кримінальної відповідальності: вона настає лише щодо конкретної особи, яка вчинила злочин ( статті 2,18, 50 КК) Тому призначення покарання з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи неповнолітнього та обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, повинно максимально сприяти досягненню мети покарання, яка полягає у виправленні неповнолітнього засудженого, його вихованні та соціальній реабілітації».

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченій ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає ті обставини, що ОСОБА_4 щиросердно розкаялася та активно сприяла розкриттю злочину та вчинення злочину неповнолітньою.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Згідно роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

п.2 «Відповідно до п.1 ч.1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом… менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо».

Суд, призначаючи ОСОБА_4 покарання, також враховує вимоги ч.2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч.2 ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Суд приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_4 є осудною, раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності, вперше вчинила кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості,має статус сироти, під опікою з 21.12.2016 року, задовільно характеризується за місцем мешкання, навчається у Слов`янському багатопрофільному регіональному центрі професійної освіти імені П.Ф.Кривоноса, суд враховує також ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, яка вчинила кримінальне правопорушення, будучи неповнолітньою та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, враховуючи те а також те, що потерпіла не наполягає на суворій мірі покарання для обвинуваченої, вкрадене майно повністю повернуто, і тому суд визнає необхідним та достатнім для виправлення і попередження скоєння нею нових кримінальних правопорушень призначення ОСОБА_4 покарання у виді громадських робіт, в межах санкції інкримініруємої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.
Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та запобігання вчиненню ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень.
В судовому засіданні прокурор, обвинувачена, її законний представник, захисник заявили клопотання про звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання на підставі пункту «а» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, вчинила умисне кримінальне правопорушення, яке відноситься у відповідності до ст. 12 КК України до злочинів середньої тяжкості, за місцем мешкання та навчання характеризується задовільно, навчається в Слов`янському багатопрофільного регіонального центру професійної освіти імені П.Ф.Кривоноса, на момент вчинення кримінального правопорушення була неповнолітньою і у відповідності до п. «а» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року підлягає звільненню від відбування призначеного за цим вироком покарання.

Відповідно до вимог ст. 118 ч.3 КПК України витрати на залучення експертів є процесуальними витратами.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 124, п.2 ч.4 ст. 374 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, рішення про відшкодування процесуальних витрат у разі визнання особи винуватою зазначається у резолютивній частині вироку.

Відповідно до ст. 1179 ЦК України «неповнолітня особа ( у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками ( усиновлювачами( або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини… Обов`язок батьків ( усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди».

Враховуючи ті обставини, що обвинувачена ОСОБА_4 є неповнолітньою особою - ІНФОРМАЦІЯ_1 , не має майна, достатнього для відшкодування витрат на проведення експертизи, то з законного представника - бабусі обвинуваченої ОСОБА_5 слід стягнути 1980 гривень 00 коп. на користь держави, а по досягненню ОСОБА_4 повноліття, стягнення проїзводити з неї.

Згідно Довідки Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України витрати на проведення судової товарознавчої експертизи за Висновком № 1132 від 14 липня 2017 року проведеної в кримінальному провадженні № 0001251 складають 1980 грн. 00 коп.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Речові докази по справі: вилучений при огляді мобільний телефон марки «Lenovo A319», який залучений до матеріалів кримінального провадження № 0001251 від 30 квітня 2017 року у якості речових доказів на підставі Постанови слідчого від 18 липня 2017 року, що зберігаються у законного представника потерпілої ОСОБА_16 після набуття вироком чинності - у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України залишити у власності законного представника потерпілої ОСОБА_16 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370,374 КПК України, суд

З А С У Д И В:
Визнати ОСОБА_30 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України і призначити їй покарання за цією статтею кримінального закону у виді громадських робіт на строк сто годин.

Звільнити ОСОБА_30 від відбування призначеного за цим вироком покарання на підставі пункту «а» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.

Захід забезпечення кримінального провадження в порядку передбаченому ст. ст. 131, 176 КПК України не застосовувався та не обирався.
Стягнути з законного представника неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_4 ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Слов`янська Донецької області, РНОКПП НОМЕР_4 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави за проведення судової товарознавчої експертизи по кримінальному провадженню № 0001251 - Висновок експерта № 1132 від 14 липня 2017 року у розмірі 1980 грн. 00 коп. (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят гривень 00 коп.), а по досягненню ОСОБА_32 повноліття стягнення проводити з ОСОБА_7 .

Речові докази по справі: вилучений при огляді мобільний телефон марки «Lenovo A319», який залучений до матеріалів кримінального провадження № 0001251 від 30 квітня 2017 року у якості речових доказів на підставі Постанови слідчого від 18 липня 2017 року, що зберігаються у законного представника потерпілої ОСОБА_16 - у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України залишити у власності законного представника потерпілої ОСОБА_16 .

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області через Слов`янський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Головуючий: суддя

Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1 .