АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
23 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві заяву ОСОБА_5 про перегляд ухвали Військового суду Центрального регіону України від 29.08.2000 за нововиявленими обставинами,
прокурора ОСОБА_6
заявника ОСОБА_5
Вироком Військового суду Черкаського гарнізону від 10.02.2000 ОСОБА_5 і ОСОБА_7 визнано винними у скоєнні злочину, передбаченого ст.254-2 п. «б» КК України, на підставі якої призначено покарання: ОСОБА_5 у вигляді позбавлення волі строком на 03 (три) роки, ОСОБА_7 із застосуванням ст.44 КК України, позбавлення волі строком на 02 (два) роки. Згідно ст.46-1 КК України відстрочено виконання вироку на 01 (один) рік зі сплатою штрафу. Клопотання загальних зборів офіцерів і командира в/ч НОМЕР_1 задоволено частково, передано їм засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на поруки для виправлення і перевиховання, в іншій частині, про звільнення засуджених від кримінальної відповідальності відмовлено.

Ухвалою Військового суду Центрального регіону України від 29.08.2000 вирок Військового суду Черкаського гарнізону від 10.02.2000 залишено без змін, а касаційну скаргу засудженого без задоволення.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.09.2017 задоволено подання Апеляційного суду Черкаської області та матеріали провадження за заявою ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Військового суду Центрального регіону України від 29.08.2000 направлено до Апеляційного суду міста Києва для розгляду по суті.

Від ОСОБА_5 надійшла заява про перегляд ухвали апеляційного суду за нововиявленими обставинами, в якій він просить колегію суддів ухвалу Військового суду Центрального регіону України від 29.08.2000 скасувати і постановити нову, якою скасувати вирок Військового суду Черкаського гарнізону від 10.02.2000 в частині засудження ОСОБА_5 та закриття щодо нього кримінального провадження на підставі ч.1 ст.417, п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.
ОСОБА_5 просить переглянути вказане судове рішення за нововиявленими обставинами, в обґрунтування чого посилається на висновок науково-лінгвістичної експертизи, згідно якої для його засудження за ст.254-2 п. «б» КК України обов`язковим є доведення завдання суб`єктом злочину істотної шкоди підлеглим, якої як стверджує заявник, ним завдано не було. Військовим судом Центрального регіону України допущено помилку, оскільки невірно витлумачено ст.254-2 п. «б» КК України, в той час як Військовий суд Черкаського гарнізону не здійснив тлумачення вказаної норми закони, а тільки ототожнив поняття «насильство» і «перевищення влади». Як вважає ОСОБА_5 , ані він, ані військовий суд регіону на час здійснення правосуддя у даній справі, не мали спеціальних (лінгвістичних) знань, тому не знали і не могли знати як правильно тлумачити складні речення диспозиції кримінального закону. Зауважує, що його дії були дисциплінарним проступком, а не військовим злочином, що підтверджується офіційним листом Головного юридичного управління Апарату Верховної Ради України від 24.02.2016.

Заслухавши суддю доповідача, доводи заявника, який підтримав свою заяву та просив суд її задовольнити, думку прокурора, який заперечив проти існуючої заяви, перевіривши доводи заяви та матеріали провадження в цій частині, обговоривши викладені в ній доводи, колегія суддів приходить до висновку про залишення без задоволення вимог заяви, з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст.459 КПК України, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.
Частиною другою зазначеної статті визначено, що нововиявленими обставинами визнаються:
1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

2) зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

4) визнання Конституційним Судом України неконституційності закону України, іншого акта (їх окремих положень) або надання Конституційним Судом України офіційного тлумачення положень Конституції України, що є відмінним від того, як їх застосував суд при вирішенні справи;
5) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Натомість, перевіркою заяви ОСОБА_5 на існування, як на його думку, нововиявлених обставин, встановлено, що доводи його заяви не знаходять свого підтвердження, зважаючи на наступне.
Так, ОСОБА_5 в своїй заяві посилається на неправильне тлумачення судом п.«б» ст.254-2 КК України, за яким вироком Військового суду Черкаського гарнізону від 10.02.2000 його визнано винним. Зокрема, на переконання останнього, висновок експертного дослідження від 12.10.2012 №056/124, виданий ДУ «Українське бюро лінгвістичних експертиз НАН України» доводить невірне тлумачення військовим судом, а згодом і судом апеляційної інстанції складових диспозиції інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, з огляду на що в його діях відсутній склад злочину, передбаченого п.«б» ст.254-2 КК України.

З такими доводами колегія суддів погодитись не може, оскільки висновок експертного дослідження від 12.10.2012 №056/124, який на думку заявника доводить існування нововиявлених обставин в кримінальному провадженні відносно нього, є неофіційним тлумаченням диспозиції п.«б» ст.254-2 КК України.
Більше того, згідно правил ч.1 ст.242 КПК України, не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.
Також судом звертається увага, що наданий висновок суперечить судовій практиці правозастосування п.«б» ст.254-2 КК України ( в ред. 1960 року) .
В той же час, як підтверджується долученими прокурором копіями судових рішень, з аналогічною заявою ОСОБА_5 вже звертався до Пирятинського районного суду Полтавської області. За результатами розгляду судом заяви ОСОБА_5 , її залишено без задоволення. Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 19.08.2014 апеляцію ОСОБА_5 залишено без задоволення, а ухвалу Пирятинського районного суду Полтавської області без змін.
Отже, враховуючи, що рішення по питанню, яке винесено ОСОБА_8 на розгляд апеляційного суду вже було предметом судового провадження, а також зважаючи, що висновок лінгвістичного дослідження не є нововиявленими обставинами в розумінні ст.459 КПК України та у відповідності правил ч.1 ст.242 КПК України, існуюча заява задоволенню не підлягає.
Інші доводи заяви, зокрема щодо порушення права заявника на захист, та інші аналогічного змісту посилання, не можуть бути враховані судом в даному провадженні, поза як не є нововиявленими обставинами.
Керуючись ст.ст. 376, 407, 419, 467 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А
Заяву ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Військового суду Центрального регіону України від 29.08.2000 ? залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її оголошення.

С У Д Д І:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3