Справа № 361/3955/16-к
Провадження № 1-кп/361/73/17
======================================================================
28 грудня 2017 року м. Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарях: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
з участю прокурорів: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичів Житомирської області, громадянина України, одруженого, на утриманні має малолітнього сина ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_2 , з середньою освітою, не працюючого, не маючого інвалідності, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 05.07.2007 року Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 3 ст.185, із застосуванням ст. 69 КК України до 2-х років позбавлення волі;
- 20.03.2008 року Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3-х років позбавлення волі з урахуванням вироку Бердичівського міськрайонного суду від 05.07.2007 року, шляхом часткового складання призначених покарань, визначено покарання
3 роки 2 місяці позбавлення волі. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України призначено покарання за сукупністю вироків, враховуючи вирок Бердичівського міськрайонного суду від 20.03.2008 року, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, остаточно встановлено 3 роки 6 місяців позбавлення волі;
- 25.02.2010 року відповідно до постанови Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 24.02.2010 року умовно достроково звільнений із Самбірської ВК Львівської області, не відбутий строк 10 місяців 16 днів;
- 21.06.2012 року Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 69, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України до 4-х років 15 днів позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна;
- 17.11.2013 року ухвалою Бердичівського міськрайонного суду звільнений умовно-достроково від відбування покарання за вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21.06.2012 року на строк 10 місяців 2 дні;
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Бердичів Житомирської області, громадянина України, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, з середньою освітою, не працюючого, не маючого інвалідності, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 13.03.2013 року Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за ст. 128 КК України до громадських робіт на 200 годин;
- 04.11.2015 року Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за ст. ст. 185 ч.3, 75, 76 ч. 1 п. п. 3,4 КК України до 3-х років 6 місяців позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,
Обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_13 будучи раніше судимими за скоєння корисливих злочинів, маючи не зняту та не погашену судимість на шлях виправлення не стали та повторно вчинили злочин за наступних обставин.
Так, 13 березня 2016 року приблизно о 16 годині 20 хвилин ОСОБА_12 вступивши у змову з ОСОБА_13 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на напад з метою заволодіння майном ОСОБА_15 та ОСОБА_9 , перебуваючи на сходовому майданчику біля квартири АДРЕСА_3 , розуміючи та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, переслідуючи корисливий мотив, з метою власного збагачення за рахунок чужого майна, увівши в оману ОСОБА_15 , представившись співробітниками правоохоронних органів, незаконно проникли до вказаної вище квартири.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_12 завдав один удар кулаком в обличчя ОСОБА_15 , від якого останній втратив свідомість.
В подальшому, користуючись безпорадним станом ОСОБА_15 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 завдали невстановлену досудовим розслідуванням кількість ударів кулаками та ногами по різним частинам тіла ОСОБА_15 .. В свою чергу ОСОБА_12 під час нанесення ОСОБА_15 ударів кулаками, в одному з яких знаходився невстановлений предмет, яким спричинив останньому колото-різану рану задньої поверхні шиї, два непроникаючих колото-різаних поранення задньої поверхні грудної клітини в проекції лівої лопатки, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Також внаслідок нанесених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ударів кулаками та ногами ОСОБА_15 спричинені тілесні ушкодження у вигляді контурних внутрішньошкірних крововиливів та саден на обличчі, крововиливів в області губ, синця лівої вушної раковини, що належать до категорії легких тілесних ушкоджень.
Продовжуючи реалізацію свого спільного з ОСОБА_13 злочинного умислу, ОСОБА_12 , тримаючи в руці невстановлений слідством предмет, підійшов до потерпілої ОСОБА_9 , яка сприйняла його за ніж, висловивши погрози на завдання їй тілесних ушкоджень небезпечних для життя та здоров`я, а також висловив вимогу негайної передачі йому золотих виробів, після чого відкрито заволодів належним їй золотим перснем із жовтого золота 585 проби масою 2 грами, котре перебувало на пальці її правої руки вартістю 1300 гривень, а в цей час ОСОБА_13 незаконно відкрито заволодів мобільними телефонами марки «Nokia» серії «Lumia» модель 630 вартістю 2149грн. 88 коп. та ноутбуком марки «Acer» моделі «Aspire 5520», початкова вартість якого могла становити 5609,00 грн. належного ОСОБА_15 .
Продовжуючи реалізацію свого спільного з ОСОБА_13 злочинного умислу, ОСОБА_12 , незаконно, відкрито заволодів двома мобільними телефонами марки «Nokia» моделі «Lumia 520» вартістю 1118грн. 15 коп. та «Nokia» серії «Asha» моделі 220 вартістю 717грн. 24 коп., які знаходилися на дивані, срібним браслетом масою 5 грам, вартістю 600 гривень, який знаходився в шкатулці, належними ОСОБА_15 , срібними сережками масою 2 грами, початкова вартість яких могла становити 180 гривень, які знаходилися в шкатулці та коштами в сумі 2000 гривень належними ОСОБА_9 , які знаходилися в її сумці.
Органом досудового розслідування, дії обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 кваліфіковано, як вчинення кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.
В підготовчій частині судового розгляду кримінального провадження потерпілою ОСОБА_9 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинувачених на її користь матеріальної та моральної шкоди, а в ході судового розгляду звернулася до суду із заявою про залишення позову без розгляду.
В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_13 пояснили, що суть пред`явленого обвинувачення за ч. 3 ст. 187 КК України їм зрозуміла, вину за обставин вказаних в інкримінованому злочині вони визнають повністю, за виключенням, що замість ножа у ОСОБА_12 в руках був металевий, плоский, висувний ключ від гаража.
Обвинувачений ОСОБА_12 , у суді, вказав, що він біля 16 год. 20 хв. 13 березня 2016 року разом із ОСОБА_13 прийшли до ОСОБА_15 з метою вияснити причину негативних дій останнього, а умисел на вчинення вказаного злочину у них виник раптово. Під час нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_15 в руці тримав металевий, висувний, плоскої форми ключ від гаража, яким і було спричинені колото-різані рани, вважає, що потерпіла ОСОБА_9 сприйняла цей ключ за ніж. На даний час жалкує про вчинений злочин, просив вибачення у ОСОБА_9 та добровільно відшкодував їй 3000 грн. в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди спричиненої внаслідок вчинення з ОСОБА_13 злочину.
За себе повідомив, що раніше був судимий, відбував покарання в місцях позбавлення волі. На даний час він одружений, на утриманні має малолітнього сина ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , хворіє на тяжку хронічну хворобу за діагнозом: ВДТБ Дисемінований туберкульоз верхньої частки правої легені (інфільтративний) Просив сурово не карати, при призначенні йому покарання врахувати всі пом`якшуючі обставини та застосувати правила ст. 69 КК України.
Допитаний судом ОСОБА_13 підтвердив покази ОСОБА_12 щодо обставин вчинення інкримінованого їм злочину. Також пояснив, що 13 березня 2016 року пішов до ОСОБА_15 за проханням ОСОБА_12 , оскільки останній хотів вияснити причину негативної поведінки потерпілого. Не заперечував, що він також наносив удари кулаками і ногами в різні частини тіла ОСОБА_15 .. Ножа в руках в нього не було, замість ножа у ОСОБА_12 був металевий, висувний, плоскої форми ключ від гаража. На теперішній час жалкує про скоєний разом із ОСОБА_12 злочин, просив вибачення у потерпілої ОСОБА_9 , запевняв, що подібного в подальшому своєму житті допускати не буде.
Про себе повідомив, що він раніше судимий, має постійне місце проживання, де проживає разом із своєю хворою матір`ю. Просив його суворо не карати та надати шанс для виправлення.
Незважаючи на визнання вини обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , їх винність в інкримінованому злочині доведена та підтверджується іншими наданими стороною обвинувачення доказами:
- показаннями потерпілої ОСОБА_9 , яка в судовому засіданні пояснила, вона спільно проживала з ОСОБА_15 однією сім`єю, без реєстрації шлюбу в належній їй квартирі АДРЕСА_3 . 13 березня 2016 року приблизно о 16 год. 20 хв. у квартиру задзвонив дзвінок і першим до вхідних дверей підійшов ОСОБА_15 , а вона підійшла слідом за ним. На запитання ОСОБА_15 ,- «Хто там», чоловічий голос відповів, що це працівники поліції опитують сусідів, та попросили відкрити двері. ОСОБА_15 відкрив їм вхідні двері квартири. Через спину ОСОБА_15 вона побачила двох невідомих їй молодих людей, як потім в ході досудового слідства дізналась, що це були ОСОБА_12 з ОСОБА_13 . Помітивши в руці одного із них ніж, зразу крикнула ОСОБА_15 , щоб той швидко зачиняв вхідні двері квартири, однак це йому не вдалося, оскільки обвинувачені перешкодили цьому і увірвались в квартиру. Побачивши це, вона забрала свою дочку і втекла на балкон, де через відкрите нею вікно балкону стала кричати на вулицю, звати на допомогу сторонніх людей. Також через вікно в квартиру, помітила, як безпритомного ОСОБА_15 обвинувачені тягли під руки в кімнату, кинули його на підлогу та стали кулаками і ногами наносити удари в різні частини тіла. Вона просила їх припинити побиття ОСОБА_16 , але останні не реагували на її прохання. В цей час ОСОБА_13 став комусь телефонувати то мобільному телефону, а потім цей телефон підніс до вуха ОСОБА_15 та одночасно наніс йому декілька ударів, від яких останній прохрипів. Потім ОСОБА_13 передав цей телефон ОСОБА_12 , який передав його їй і по телефону вона почула голос схожий на голос ОСОБА_17 , який повідомив, їй, що не варто було погрожувати йому. Після цього ОСОБА_12 дістав свій ніж та став погрожувати ним, наказавши зняти з себе золоті прикраси. Вона зняла та передала їх йому. Потім у нього знову зателефонував телефон і після розмови по телефону ОСОБА_12 повернув їй золоті прикраси, окрім золотого персня, який перебував у неї на пальці її правої руки. В цей час ОСОБА_13 незаконно, відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Nokia» серії «Lumia» моделі 630, ноутбуком марки «Acer» моделі «Aspire 5520» належні ОСОБА_15 . В свою чергу ОСОБА_12 незаконно відкрито заволодів двома мобільними телефонами марки «Nokia» серії «Lumia 520» та «Nokia» серії «Asha», срібним браслетом, який знаходився у шкатулці, належними також ОСОБА_15 , Крім цього ОСОБА_12 заволодів і належними їй срібними сережками та коштами в сумі 2000 грн. Після цього
ОСОБА_12 з ОСОБА_13 покинули її квартиру, наказавши не викликати протягом
20 хв. швидку медичну допомогу та поліцію. Незважаючи на їхній наказ вона все ж таки викликала швидку допомогу та працівників поліції.
В ході судового слідства їй ОСОБА_12 частково відшкодовано майнову шкоду у розмірі 3000 грн., заявлений цивільний позов залишила без розгляду та не наполягала на суворому покаранні обвинувачених.
Крім показів обвинувачених, потерпілої ОСОБА_9 винність ОСОБА_12 та ОСОБА_13 доведена та встановлена дослідженими в судовому засіданні документами, висновками експертиз та іншими доказами наданими стороною обвинувачення.
- матеріалами протоколу заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 13.03.2016 року відповідно до якого ОСОБА_9 звернулася до Броварського відділу поліції по факту розбійного нападу невідомими особами;
(т.2 а. с. 3)
- матеріалами протоколу огляду місця події від 13.03.2016 року проведеного в
АДРЕСА_4 , відповідно до якого було оглянуто вказану квартиру, зафіксовано сліди розбійного нападу, виявлено та вилучено папілярні узори пальців рук, два контрольних змивів бурого кольору, посвідчення водія;
(т. 2 а. с. 2)
- матеріалами протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.04.2016 року, відповідно до якого ОСОБА_15 вказав на фотографію під № 4 на якій зображена особа, яка 13.03.2016 року здійснила на нього та ОСОБА_9 розбійний напад;
- матеріалами протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.04.2016 року, відповідно до якого ОСОБА_15 вказав на фотографію під № 4 на якій зображена особа, яка 13.03.2016 року здійснила на нього та ОСОБА_9 розбійний напад;
- матеріалами протоколу пред`явлення особи для впізнання від 19.04.2016 року, під час якого потерпіла ОСОБА_9 вказала на особу під № 3, яка 13.03.2016 року вчинила відносно неї та ОСОБА_15 розбійний напад. Під № 3 знаходився обвинувачений
- матеріалами протоколу пред`явлення особи для впізнання від 19.04.2016 року, під час якого потерпіла ОСОБА_9 вказала на особу під № 1, яка 13.03.2016 року вчинила відносно неї та ОСОБА_15 розбійний напад. Під № 1 знаходився обвинувачений
- матеріалами висновку судової-медичної експертизи за № 66 від 08.07.2016 року, відповідно до якого у потерпілого ОСОБА_15 виявлені: колото-різана рана задньої поверхні шиї, два непроникаючих колото-різаних поранення задньої поверхні грудної клітини в проекції лівої лопатки, контурі внутрішньо шкірні крововиливи та садна на обличчі, крововилив області губ, синець лівої вушної раковини. Виявлені тілесні пошкодження утворились від: колото-різана рана задньої поверхні шиї, два непроникаючих колото-різаних поранення задньої поверхні грудної клітини в проекції лівої лопатки-не менш ніж трьох дій предмету (предметів() з колюче-ріжучими властивостями; контурні внутрішньо шкірні крововиливи та садна на обличчі, крововиливи в області губ, синець лівої вушної раковини дії тупих предметів, по строку можуть відповідати 13.03.16 року та відносяться до категорії: колото-різана рана задньої поверхні шиї, два непроникаючих колото-різаних поранення задньої поверхні грудної клітини в проекції лівої лопатки, як кожна окремо, так і у своїй сукупності легких тілесних пошкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; контурні внутрішньо шкірні крововиливи та садна на обличчі, крововиливи в області губ, синець лівої вушної раковини, як кожне окремо, так і у своїй сукупності легких тілесних пошкоджень;
(т. 2 а. с. 5-8)
- матеріалами висновку судової-дактилоскопічної експертизи № 19/4-03/841 від 13.06.2016 року, відповідно до якого вилучений слід папілярного узору пальця руки з найбільшими розмірами по вісях 45Х15 мм, під час огляду місця події, який проводився 13.03.2016 року у квартирі АДРЕСА_3 , залишений вказівним пальцем лівої руки громадянином ОСОБА_12 ;
- матеріалами висновку судової товарознавчої експертизи № 19/8-04/249 від
24.06.2016 року, відповідно до якого станом на 13.03.2016 року: залишкова вартість:
мобільного телефону марки «Nokia» серії «Lumia» модель 520 могла становити 1118 грн., 15 коп; мобільного телефону марки «Nokia» серії «Astra» модель 220 могла становити
717 грн. 24 коп.; мобільного телефону марки «Nokia» серії «Lumia» модель 630 могла становити 2149 грн. 88 коп.; початкова вартість сережок із срібла 925 проби, вагою 2 грами у вигляді ромбу могла становити 180 грн. 00 коп.; початкова вартість ноутбука марки «Asser» серії «Aspire 5520» модель AS5520G-7A1G25Mi, без урахування вартості відсутньої акумуляторної батареї та адаптера живлення, могла становити 5609 грн. 00 коп. Визначити залишкову вартість персня із золота, сережок зі срібла 925 проби не представилось можливим;
- матеріалами протоколу огляду місця події від 19.04.2016 року проведеного в квартирі АДРЕСА_5 в в якій проживає ОСОБА_12 виявлено та вилучено ноутбук марки «Asser» серії «Aspire 5520»;
- матеріалами протоколу огляду від 19.04.2016 року виявленого та вилученого ноутбука марки «Asser» серії «Aspire 5520» із квартири ОСОБА_12 , який потерпіла ОСОБА_9 впізнала;
- матеріалами протоколу проведення слідчого експерименту із застосуванням відеозапису за участю потерпілої ОСОБА_9 від 30 червня 2016 року, відповідно до якого, потерпіла ОСОБА_9 розповіла та показала, як обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_13 13.03.2016 року за місцем її проживання вчинили розбійний напад під час якого заподіяли ОСОБА_15 тілесні ушкодження та незаконно, відкрито заволоділи їхнім майном;
Суд, аналізуючи надані стороною обвинувачення докази приходить висновку, що вони є належними, достовірними і допустимими для обґрунтування винуватості обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в інкримінованому злочині.
Таким чином, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності та сукупністю зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку приходить до висновку, що такі докази об`єктивно узгоджуються між собою, доповнюють один одного і не суперечать між собою, а тому в суду не виникає ніяких сумнівів щодо їх достовірності для прийняття відповідного процесуального рішення - постановлення обвинувального вироку, який відповідно до вимог ст. 370 КПК України повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
На підставі наведеного, суд робить висновок про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в інкримінованому злочині.
Суд аналізуючи зібрані та надані матеріали кримінального провадження приходить висновку, що обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_13 вчинили напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу та з погрозою застосування такого насильства (розбою), вчиненого повторно за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, а
ОСОБА_12 крім того являється особою яка раніше вчинила розбій.
Такі дії обвинувачених правильно кваліфіковано за ч. 3 ст. 187 КК України, тому вони повинні нести відповідальність за вказаною статтею.
Обираючи покарання ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , суд керується вимогами
ст. ст. 65-67 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції
ч. 3 ст. 187 КК України, що вказаний злочин відноситься до категорії особливо тяжких, особи обвинувачених, характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставини справи, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, дані про їх особу. А також роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», зі змінами та доповненнями, виходить з принципів законності, справедливості обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання стосовно обвинуваченого
ОСОБА_12 суд визнає такі: як визнання вини та каяття в скоєному, добровільне відшкодування потерпілій майнової шкоди, що передбачено ст. 66 КК України.
Обставин, що обтяжують покарання стосовно обвинуваченого ОСОБА_12 передбачених ст.67 КК України, в обвинувальному акту затвердженого прокурором не вказано, в судовому засіданні не встановлено.
Обставинами, що пом`якшують покарання стосовно обвинуваченого ОСОБА_13 суд визнає його визнання вини та каяття в скоєному, що передбачено ст. 66 КК України.
Обставин, що обтяжують покарання стосовно обвинуваченого ОСОБА_13 передбачених ст.67 КК України, в обвинувальному акту затвердженого прокурором не вказано, в судовому засіданні не встановлено.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_12 суд враховує конкретні обставини справи, правову позицію прокурора про необхідність реального відбуття покарання обвинуваченому, дані про його особу, що він за місцем проживання та за місцем відбування покарання в Райківській виправній колонії № 73 Житомирської області характеризується позитивно, на утриманні має малолітню дитину, хворіє на тяжку хронічну хворобу за діагнозом ВДТБ Дисемінований туберкульоз верхньої частки правої легені (інфільтративний), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, добровільно в рахунок відшкодування майнової шкоди передав потерпілій ОСОБА_9 кошти в сумі 3000 грн., думку потерпілої, яка при визначенні покарання обвинуваченому поклалася на розсуд суду та не наполягала на його суворому покаранні, приходить висновку про необхідність його засудження до покарання у виді позбавлення волі, з реальним його відбуттям, із конфіскацією майна, оскільки інкримінований йому злочин вчинив, будучи раніше неодноразово судимим, в тому числі за аналогічний злочин, а тому призначення іншого виду покарання, не буде відповідати характеру скоєного злочину, його суспільної небезпеки, відношенню обвинуваченого до скоєного, не буде належним чином сприяти його виправленню та запобіганню вчинення ним інших злочинів.
Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_13 суд враховує конкретні обставини справи, правову позицію прокурора про необхідність реального відбуття покарання обвинуваченому, думку потерпілої, яка при визначенні покарання обвинуваченому поклалася на розсуд суду та не наполягала на його суворому покаранні, дані про його особу, що він за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, приходить висновку про необхідність його засудження до покарання у виді позбавлення волі, з реальним його відбуттям, із конфіскацією майна, оскільки інкримінований йому злочин вчинив, будучи раніше судимим в тому числі і за корисливий злочин, а тому призначення іншого виду покарання, не буде відповідати характеру скоєного злочину, його суспільної небезпеки, відношенню обвинуваченого до скоєного, не буде належним чином сприяти його виправленню та запобіганню вчинення ним інших злочинів.
Враховуючи, що ОСОБА_13 04.11.2015 року засуджений вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3-х років 6 місяців позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на 2 роки та перебуває на обліку Бердичівського міськрайонного відділу з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції.
Згідно із ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
У абз. 1 п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що за сукупністю вироків (ст. 71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.
За таких обставин, остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_13 суд визначає відповідно до положень ч. 1 ст. 71 КК України.
Суд, детально проаналізувавши поведінку обвинувачених під час та після вчиненого ними злочину, зважив на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, прийшов до висновку, що справедливим, необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання обвинувачених ОСОБА_12 і ОСОБА_13 та запобігання вчинення ними нових злочинів буде призначення покарання ближче до мінімальної межі санкції ч. 3 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі із конфіскацією майна.
Саме таке покарання, на думку суду, буде достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів
Цивільний позов за заявою потерпілої ОСОБА_9 залишено без розгляду.
На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України суд стягує з обвинувачених ОСОБА_12 і ОСОБА_13 в рівних частках на користь держави передбачені ст. 118 КПК України документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта за проведення судової товарознавчої експертизи № 19/8-04/249 від 24.06.2016 року та за судової дактилоскопічної експертизи № 19/4-03/831 від 13.06.2016 року.
Долю речових доказів по справі вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Заходи забезпечення кримінального провадження в порядку ст.131 КПК України не застосовувалися, запобіжний захід стосовно ОСОБА_12 і ОСОБА_13 обраного під час судового провадження у вигляді тримання під вартою та продовженого в ході судового розгляду слід залишити без зміни. З урахуванням призначеного виду покарання й осіб обвинувачених, суд на підставі ст. 171 КПК України вважає необхідним продовжити ОСОБА_12 та ОСОБА_13 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Враховуючи, що ОСОБА_12 та ОСОБА_13 перебувають під вартою з 20.04. 2016 року, строк дії якого їм продовжується до набрання вироком законної сили, а також, що положення Закону України № 2046-VІІІ від 18 травня 2017 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» погіршують становище обвинувачених, з урахуванням вимог
ст. 58 Конституції України, ст. 5 КК України, він зворотної дії в часі не має, тому суд застосовує положення ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VІІІ від
26 листопада 2015 року зараховує в строк відбування покарання ОСОБА_12 і
ОСОБА_13 строк попереднього ув`язнення з 20.04.2016 року по день ухвалення вироку з розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд ,
ОСОБА_12 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та призначити йому за цією статтею покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років із конфіскацією майна.
Строк відбуття покарання ОСОБА_12 рахувати з 20 квітня 2016 року, за правилами ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015року), зарахувавши йому в строк відбуття покарання, строк попереднього ув`язнення з 20.04.2016 року по 28.12.2017 року (дата ухвалення вироку) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_12 залишити у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили та утримувати його в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.
ОСОБА_13 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та призначити йому за цією статтею покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років із конфіскацією майна.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання призначеного за даним вироком ОСОБА_13 , частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 04.11.2015 року, і за сукупністю вироків визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на
7 (сім) років 1 (один) місяць позбавлення волі із конфіскацією майна.
Строк відбуття покарання ОСОБА_13 рахувати з 20 квітня 2016 року, за правилами ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015року), зарахувавши йому в строк відбуття покарання, строк попереднього ув`язнення з 20.04.2016 року по 28.12.2017 року (дата ухвалення вироку) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_13 залишити у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили та утримувати його в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.
Речовий доказ: - два змиви речовини бурого кольору, що знаходяться на зберіганні в кімнаті речових доказів Броварського ВП після набрання вироком законної сили знищити.
Речовий доказ: - ноутбук марки «Acer» моделі «Aspire 5520», вважати повернутим власнику ОСОБА_9 , після набрання вироком законної сили дозволити їй ним користуватись та розпоряджатись.
Речовий доказ: - мобільний телефон марки «Bravis» моделі «Classic», SIM картку із номером « НОМЕР_1 , вилучені під час затримання ОСОБА_13 , після набрання вироком законної сили конфіскувати в дохід держави.
Речовий доказ:- мобільний телефон марки «Samsung» моделі «GT-E2152», SIM картку із номером НОМЕР_2 , вилучені під час затримання ОСОБА_12 , після набрання вироком законної сили конфіскувати в дохід держави.
Стягнути з засуджених: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в рівних частках, на користь експертної установи документально підтверджені витрати на залучення експерта:- в розмірі
791 грн. 64 коп. (сімсот дев`яносто одну гривню 64 копійки) за проведення судової товарознавчої експертизи № 19/8-04/249 від 24.06.2016 року; та в розмірі 1760 грн. 80 коп. (одна тисяча сімсот шістдесят гривень 80 копійок) за проведення судової дактилоскопічної експертизи № 19/4-03/841 від 13.06.2016 року. - (реквізити для зарахування коштів:
р/р НОМЕР_3 , МФО 820019 УДКСУ у Подільському районі м. Києва, код 37975298).
Вирок суду першої інстанції може бути оскаржено учасниками процесу, протягом 30-ти діб з моменту його проголошення, до апеляційного суду Київської області, шляхом подачі апеляції до Броварського міськрайонного суду.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не будо подано.

Учасники судового провадження мають право отримувати в суді копію вироку.

Копії вироку негайно після його проголошення вручаються засудженому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3