АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/661/17 Справа № 183/5125/16 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001742 за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2017 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Росош Воронезької області Російської Федерації, який проживає по АДРЕСА_1 ;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2017 року ОСОБА_6 визнано винним та призначено покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 850 гривень.

Вирішено питання речових доказів.

Згідно з вироком суду, обвинуваченого ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

07 вересня 2015 року у невстановлений в ході судового розгляду час, ОСОБА_6 на власному автомобілі марки «ВАЗ 2111» приїхав до раніше йому знайомого ОСОБА_9 до домоволодіння АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_10 та ОСОБА_9 . Зайшовши через не зачинену на замок хвіртку на територію вказаного домоволодіння та шляхом вільного доступу пройшовши до приміщення будинку ОСОБА_6 з`ясував, що ОСОБА_9 вдома відсутній. У цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме майна, що знаходилось в даному будинку АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_6 , знаходячись в приміщенні вказаного будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, таємно викрав телевізор марки «Funai» вартістю 298,50 грн., телевізор марки «LG» вартістю 850,00 грн., вентилятор марки «Airmax» вартістю 60,00 грн.

Після цього, ОСОБА_6 завантажив викрадені речі до власного автомобілю та залишив місце скоєння злочину. Таким чином, присвоївши викрадене майно, ОСОБА_6 розпорядився ним на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 1208,50 грн.

Матеріали кримінального провадження розглядались в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити останньому покарання у вигляді 100 годин громадських робіт.

В обґрунтування своїх вимог прокурор, зазначає, що судом першої інстанції в порушення вимог ст. 124 КПК України не стягнув з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Крім того, не оспорюючи правильність кваліфікації кримінального правопорушення та доведеність вини обвинуваченого, зазначає, що судом першої інстанції було призначено покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого, який не працює, не має постійного джерела доходу, що суттєво впливає на виконання вироку в частині сплати штрафу.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, доводи прокурора ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу частково, просив вирок суду змінити, стягнувши з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 176 гривень 20 копійок, обвинуваченого та його захисника, які вважали вирок суду законним і обґрунтованим та не заеречували проти стягнення витрат на залучення експерта, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню в частині стягнення витрат на залучення експерта з обвинуваченого з наступних підстав.

У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Фактичні обставини кримінального правопорушення, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, судом першої інстанції встановлено в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, кваліфікація дій обвинуваченого за кримінальним законом та доведеність його вини - в апеляційній скарзі прокурором не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.
Доводи апеляційної скарги прокурора про не правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність та не відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого і особі обвинуваченого, колегія суддів вважає такими, що не підлягають задоволенню та не підтрмані прокурором в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів. При призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, суди мають суворо дотримуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Призначаючи покарання ОСОБА_6 , у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, суд врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого, тяжкість вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що останній щиро розкаявся у вчиненому, визнав вину, раніше не судимий. З урахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції обґрунтовано призначив ОСОБА_6 покарання в межах санкції ст. 185 ч. 1 КК України. За своїм видом та розміром на думку колегії саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 і попередження ним нових злочинів.
Тому рішення суду щодо міри покарання, призначеної обвинуваченому у виді штрафу в дохід держави в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 850 гривень, на думку колегії суддів відповідає вимогам ст.ст. 50,65 КК України.
Крім того, відовідно до квітанції Приватбанку від 16 січня 2017 року, сума штрафу в розмірі 850 грн. обвинуваченим сплачена в повному обсязі (а.п.99).
У зв`язку з вищевикладеним, доводи прокурора про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості скоєного злочину та особі обвинуваченого, колегія суддів розцінює як необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню.
Доводи прокурора про те, що обвинувачений ніде офіційно не працевлаштований та не працює, що суттєво впливає на виконання вироку в частині сплати штрафу є необґрунтованими.
Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора стосовно витрат на залучення експерта та проведення судово-товарознавчої експертизи, то, на думку колегіі суддів, вони є слушними та підлягають задоволенню.
Так, згідно ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтвердженні витрати на залучення експерта.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 118 КПК України, процесуальні витрати складаються з витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.
Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначаються у разі визнання особи винуватою: рішення про відшкодування процесуальних витрат.
У обвинувальному акті щодо ОСОБА_6 вказано розмір витрат на залучення експертів у кримінальному провадженні, а саме: проведення судово-товарознавчої експертизи №3632-16 від 21.07.2016 року у розмірі 176 грн. 20 коп., підтверджено актом здачі приймання висновку судового експерта, висновком судово-товарознавчої експертизи (а.к.п. 64, 66-70).
На підставі наведеного, апеляційна скарга прокурора в частині стягнення витрат з обвинуваченого ОСОБА_6 в сумі 176 грн. 20 коп. на залучення експерта є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2017 року задовольнити частково.
Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2017 року щодо ОСОБА_6 , засудженого за ч. 1 ст. 185 КК України змінити.
Стягнути з ОСОБА_6 , на користь держави витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 176 гривень 20 копійок.
В іншій частини вирок залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на судові рішення може бути подана до Кримінального касаційного Суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим - в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді:

______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4