Справа № 183/48/16
№ 1-в/183/220/17

У Х В А Л А
09 жовтня 2017 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника МРВ
з питань пробації ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Новомосковського міськрайонного відділу з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України про застосування до засудженого ОСОБА_6 Закону України «Про амністію у 2016 році»,-
в с т а н о в и в:
До суду надійшло подання Новомосковського міськрайонного відділу з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України від 25.09.2017 року про застосування до засудженого ОСОБА_6 Закону України "Про амністію у 2016 році". Подання обґрунтоване наступним. 23.11.2016 року вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_6 був засуджений за ч. 1 ст. 263, ч.4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки. На підставі ст. 76 КК України на нього були покладені обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації. За період відбування покарання засуджений ОСОБА_6 зарекомендував себе з задовільної сторони, обов`язки покладені на нього судом виконував, громадський порядок не порушував, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, а тому вони вважають можливим застосувати до нього п. в) ст. 1 Закону України « Про амністію у 2016 році».
В судовому засіданні представник Новомосковського МРВ з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації ОСОБА_4 надав пояснення по суті подання і просив його задовольнити застосувавши до ОСОБА_6 п. «в» ст. 1 Закону України « Про амністію у 2016 році», оскільки ОСОБА_6 має двох малолітніх дітей та не позбавлений відносно них батьківських прав.
Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні в цілому підтримав подання представника Новомосковського МРВ з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації, однак заявив усне клопотання про застосування до засудженого ОСОБА_6 саме ст. 2 Закону України "Про амністію у 2016 році", мотивуючи своє клопотання тим, що ОСОБА_6 був визнаний винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином, брав безпосередню участь в антитерористичній операції, надавши суду відповідну довідку.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечував, вважаючи можливим застосувати до засудженого ОСОБА_6 ст. 2 Закону України "Про амністію у 2016 році".
Засуджений ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав клопотання свого захисника та просив його задовольнити, а саме застосувавши до нього ст. 2 Закону України "Про амністію у 2016 році". Пояснив, що приймав безпосередню участь в антитерористичній операції в Донецькій і Луганській областях, але посвідчення учасника бойових дій не отримав з різних причин.
Суд вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали подання, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про амністію у 2016 році» та ч.1 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» рішення про застосування чи незастосування амністії приймається судом стосовно кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання.
Так, розглянувши подання Новомосковського міськрайонного відділу з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України про застосування до засудженого ОСОБА_6 п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», суд прийшов до висновків про неможливість його задоволення виходячи з наступного.
Статтею 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, в тому числі, передбачених п. «в» зазначеної ст. 1 Закону - не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Так, судом встановлено, що дійсно на день набрання чинності цим Законом ОСОБА_7 має двох малолітніх дітей (дітей, яким не виповнилось 18 років) відносно яких він не позбавлений батьківських прав. Однак, 23.11.2016 року вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_6 був засуджений за вчинення умисного тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. Тобто ОСОБА_6 через вчинення ним саме умисного тяжкого злочину не є суб`єктом, на якого поширюються положення ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Розглянувши клопотання захисника ОСОБА_5 про застосування до засудженого ОСОБА_6 ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році», суд також прийшов до висновків про неможливість його задоволення виходячи з наступного.
Статтею 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та статті 9 цього Закону).
Так, в судовому засіданні було встановлено, що засуджений ОСОБА_6 був засуджений за ч. 1 ст. 263 КК України, тобто за вчинення злочину, що не є особливо тяжким злочином. Також, в період з 08.05.2014 року по 21.06.2014 року ОСОБА_6 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях, що підтверджується довідкою №4282 від 31.10.2016 року за підписом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 полковника ОСОБА_8 .
В той же час, логічне тлумачення положення ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році», на переконання суду, свідчить про те, що обов`язковою передумовою для її застосування до конкретної особи є те, щоб ця особа відповідала не одній із, а всім умовам, зазначеним в ст. 2 цього Закону, а саме:
- вирок стосовно якої не набрав законної сили, а також визнана винною у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами 2,3,4 ст. 410, частинами 2,3,4 ст. 411 КК України, і
- захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, і
- брала безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, і
- отримала статус учасника бойових дій, та
- не відноситься до осіб, зазначених у ч. 4 ст. 86 КК України, ст. 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та ст. 9 цього Закону).
Тож суд приходить до висновку, що саме сукупність вищезазначених умов може бути підставою для застосування ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» до особи, яка їм відповідає.
Однак, як встановлено в судовому засіданні та підтверджено поясненнями засудженого ОСОБА_6 , останній не отримав посвідчення учасника бойових дій, тобто не набув статусу учасника бойових дій, що виключає можливість застосування до нього положень ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році». Надана засудженим довідка №4282 від 31.10.2016 року є лише підставою для подальшого надання особі статусу учасника бойових дій, але сама по собі не підтверджує набуття такого статусу.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, ст. 86 КК України, ст. ст. 1, 2, 10, 13 Закону України "Про амністію у 2016 році", суд,
п о с т а н о в и в:
В задоволенні подання Новомосковського міськрайонного відділу з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України про застосування до засудженого ОСОБА_6 Закону України «Про амністію у 2016 році», відмовити.
В задоволенні усного клопотання захисника ОСОБА_5 про застосування до засудженого ОСОБА_6 Закону України «Про амністію у 2016 році», - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1