Справа № 464/521/18
пр.№ 1-кп/464/183/18
У Х В А Л А
10 квітня 2018 року Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Львова кримінальне провадження № 0004133 від 14.12.2017 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 187, ч.2 ст.345 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в :
В провадженні Сихівського районного суду м.Львова перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 187, ч.2 ст.345 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 на два місяці, оскільки ризики, які враховувались судом при обранні та продовженні запобіжного заходу обвинуваченому на даний час не відпали.

Захисник та обвинувачений категорично заперечили підставність продовження строку обраного запобіжного заходу і вважають за доцільне змінити тримання під вартою на домашній арешт, оскільки наявне місце реєстрації, що вказує на відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження стосовно доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , суд приходить до наступного.
Згідно ч.3 ст.331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Згідно ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м"яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Летельє проти Франції" від 26 червня 1991 року, зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув"язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув"язнення може бути застосоване. Суд зобов"язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.
Відповідно до положень ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обгрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість.
Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.
Враховуючи те, що з дня надходження до суду обвинувального акта судове провадження не завершене, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких віднесено до тяжкого, із застосуванням насильства; дані про особу обвинуваченого, який не працює, згідно ст.89 КК України раніше не судимий, його вік, репутацію, тяжкість покарання, яке хоча і не є самостійною підставою для продовження утримання обвинуваченого під вартою, проте, на думку суду, вищевказані обставини у своєму взаємозв`язку дають підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Продовжуючи строк тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. У зв`язку з наведеним, строк тримання обвинуваченому ОСОБА_3 під вартою слід продовжити на два місяці.
Застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу за наведених вище обставин є неможливим, оскільки, ризики, що існували на час обрання дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою фактично не зменшилися, що повністю виправдовує тримання обвинуваченого під вартою.
Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 197, 331 КПК України, суд , -

п о с т а н о в и в :
Строк тримання під вартою ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.187, ч.2 ст.345 КК України, продовжити на два місяці - до 10 червня 2018 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору для відома, Львівському СІЗО УДПСУ у Львівській області - для виконання.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1