1Справа № 335/1150/18 1-кс/335/906/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 квітня 2018 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
представника заявника ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
ВСТАНОВИВ:
На думку заявника, під час досудового розслідування не проведено повного, всебічного, об`єктивного дослідження всіх обставин справи, а тому ОСОБА_5 просив суд скасувати оскаржувану постанову, як незаконну.
В судовому засіданні представник заявника адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримала з підстав, які викладені в ній, просила скаргу задовольнити у повному обсязі.
Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги та вважала, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження є законною та такою, що не підлягає скасуванню.
Слідчий в судове засідання не з`явився, 13.04.2018 року до суду надійшла заява начальника СВ ФР Запорізької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області ОСОБА_7 в якій він просить суд розглядати справу у відсутність слідчого, у зв`язку з необхідністю проведення слідчих дій за межами м. Запоріжжя.
Враховуючи те, що неявка слідчого у судове засідання не перешкоджає розгляду скарги у його відсутності, слідчий суддя відповідно до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України вважав за можливе розглянути скаргу у його відсутність.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнений до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому розслідуванні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим його представником чи законним представником.
Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язанні всебічно, повно і неупереджено дослідити усі обставини кримінального провадження. Лише за такої умови можливе виконання завдань кримінального судочинства. Усебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення, винуватість особи; а по-друге, однаково ретельне встановлення і перевірку як обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу. Повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.
Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст.ст. 2, 284 КПК України).
Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту свої прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Між тим, зміст оскаржуваної постанови та матеріали кримінального провадження беззаперечно свідчать про недотримання органом досудового розслідування вищевказаних вимог закону щодо всебічного, повного і неупереджено дослідження усіх обставини кримінального провадження, а також належної обґрунтованості прийнятої постанови, яке б не викликало жодних сумнівів в правильності прийнятого рішення.
З аналізу матеріалів досудового розслідування вбачається, що слідчим покладено в основу висновку про відсутність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 219 КК України, відсутність доказів неправомірності дій службових осіб ПАТ «ЗСПЗ», які начебто призвели до фінансової неспроможності підприємства.
При цьому, є не зрозумілим на підставі яких доказів здобутих в ході досудового розслідування зроблений такий висновок, оскільки як встановлено під час розгляду скарги, з метою перевірки інформації щодо доведення до банкрутства ПАТ «ЗСПЗ» за допомогою експерта в галузі судової економіки по кримінальному провадженню 05.07.2016 року було призначено судово-економічну експертизу щодо встановлення факту доведення до банкрутства ПАТ «ЗСПЗ» у період з 01.05.2008 року по 31.03.2015 року.
В ході проведення судово-економічної експертизи, від експерта до органу розслідування надходило клопотання про надання документів бухгалтерської звітності ПАТ «ЗСПЗ», проте, під час розслідування встановити їх місцезнаходження не виявиловися за можливим.
Проте, слідий не провів інших необхідних слідчих дій, направлених на встановлення запитуваємих експертом документів, зокрема, не допитав посадових осіб ПАТ ЗСПЗ» членів наглядової ради, членів правління, членів ревізійної комісії, головного бухгалтера, арбітражних керуючих, ініціаторів банкрутства посадових осіб та власників, акціонерів стосовно місця перебування бухгалтерської документації заводу тощо.
Крім того, з матеріалів кримінального провадження випливає, і на зазначені обставини посилається заявник у скарзі, під час досудового розслідування не здійснено огляд ПАТ «ЗСПЗ» за його місце розташування з метою фіксування стану приміщень, речей та майна ПАТ «ЗСПЗ» із запрошенням відповідних спеціалістів.
Не проведено економічні експертизи бухгалтерського та податкового обліку, фінансово-господарської діяльності, фінансово-кредитних операцій ПАТ «ЗСПЗ».
Не допитано посадових осіб ПАТ «ЗСПЗ» членів наглядової ради, членів правління, членів ревізійної комісії, головного бухгалтера, арбітражних керуючих, ініціаторів банкрутства посадових осіб та власників, акціонерів щодо переліку нерухомого майна (склади, цехи, інші підсобні та виробничі приміщення із зазначенням інвентаризаційних номерів), яке знаходилося на території заводу станом на 01.01.2013 року та де наразі знаходиться така нерухомість (якщо продана, то коли і кому, підстава, якщо зруйнована, то коли це відбулося), щодо майна, грошових коштів яким фактично володіє ПАТ «ЗСПЗ» станом на теперішній час.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 39 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
У п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів, експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
Таким чином, в даному випадку слідчий суддя вважає, що слідчий прийняв рішення про закриття кримінального провадження без встановлення всіх обставин справи.
Слідчим не використано усіх можливих процесуальних заходів для розслідування кримінального правопорушення, не в повній мірі проведено слідчі дії, а тому досудове слідство проведено неповно, без встановлення всіх обставин, які мають істотне значення по даному кримінальному провадженню, що дає підстави слідчому судді визнати оскаржувану постанову слідчого необґрунтованою, скасувавши її.
Частиною 3 ст. 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 22, 26, 284, 303, 304, 306-307, 309, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвалу направити до СВ ФР Запорізької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області для продовження досудового розслідування.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 17 квітня 2018 року.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 20 квітня 2018 року о 15:00 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1