Справа №694/967/17
У Х В А Л А

Іменем України

13.09.2017 року м. Звенигородка

Слідчий суддя Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю прокурора ОСОБА_4 розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Звенигородка скаргу ОСОБА_5 на постанову слідчого від 28.02.2017 року про закриття кримінального провадження,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді зі скаргою на постанову старшого слідчого Звенигородського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 від 28.02.2017 року про закриття кримінального провадження № 0000412 від 01.05.2013 року.

Скаргу мотивує тим, що 25.04.2011 року близько 20-00 год. в АДРЕСА_1 сусід скаржниці ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прилюдно кинув на неї зі своєї садиби по АДРЕСА_1 цеглину, яка влучила ОСОБА_5 в спину, після чого перестрибнувши через тин вчинив на неї напад для заволодіння належним їй майном. Долаючи її опір ОСОБА_8 душив її за шию, звалив її на землю та побив її руками та ногами в різні частини тіла, спричинивши їй тілесні ушкодження. Використовуючи безпорадний стан ОСОБА_5 він заволодів належним їй мобільним телефоном «Нокія» - 6085, в якому знаходилася картка поповнення мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_1 та двома пастилками ліків «Аромазін» від онкозахворювання. Крім того, в листопаді 2015 року ОСОБА_9 разом зі своїм дядьком, та чоловіком на ім`я ОСОБА_10 , заволодів належними їй 70 листами шиферу, які вони зняли з даху будинку в АДРЕСА_1 , та замінили на листи, непридатні для використання. Отже ОСОБА_9 скоїв кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 187 КК України.

28.02.2017 року старшою слідчою СВ Звенигородського РВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_7 було винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України в зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 186 КК України. Слідчий вказав на те, що жоден із свідків, на яких вказувала потерпіла ОСОБА_5 , не підтвердив факт нанесення їй ОСОБА_11 тілесних ушкоджень; факт відкритого заволодіння ОСОБА_11 її майном; факт пошкодження та таємного викрадення її майна ОСОБА_11 . Також слідчий взяв під сумнів правдивість показань ОСОБА_12 , оскільки вона передавала йому передачі.

Вказану постанову слідчого ОСОБА_5 вважає незаконною, оскільки висновки слідчого викладені у постанові не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, містять істотні суперечності, слідчий допитав не всіх свідків скоєння правопорушення, а показання допитаних свідків вказав частково та вибірково. Вважає, що строк на оскарження вона не пропустила, оскільки лише 10.08.2017 року їй була вручена копія постанови.

В судове засідання скаржниця ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомлена, двічі не з`явилась, причини неявки не повідомила підтримала подану скаргу та просила її задовольнити.
Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечив, вказав, що при винесенні оскаржуваної постанови слідчим надано оцінку зібраним доказам та встановленим під час досудового слідства обставинам з посиланням на проведені ним процесуальні дії.
На підставі ст. 107 КПК України слідчий суддя визнав за можливе проводити судове засідання без здійснення фіксації.
Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали скарги та надані для огляду прокурором матеріали кримінального провадження слідчий суддя приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що 01 травня 2013 року до ЄРДР внесені відомості за заявою ОСОБА_5 та розпочате кримінальне провадження №0000412 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125, ч.1 ст. 186 КК України.
28.02.2017 року старшою слідчою СВ Звенигородського РВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_7 винесена постанова про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України в зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.186 КК України.
При винесенні оскаржуваної постанови слідчим надано оцінку зібраним доказам та встановленим під час досудового слідства обставинам з посиланням на проведені ним процесуальні дії.

Разом з тим, оцінюючи доводи заявниці, викладені у скарзі слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Посилання на те, що «слідчий для закриття справи застосував п.1 ч. 1ст.284 КПК України» не відповідає дійсності. Як вбачається з мотивувальної та резолютивної частин постанови кримінальне провадження закрите на підставі п.2 ч. 1ст.284 КПК відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Зазначення скаржницею на те що слідчий дійшов протилежних висновків у оскаржуваній постанові про закриття кримінального провадження та попередній постанові про його ж закриття, яка була скасована, не беруться судом до уваги з огляду на наступне. Так предметом дослідження слідчого судді є постанова від 28.02.2017 року про закриття кримінального. У вказаній постанові слідчий не посилається на перевищення ОСОБА_9 меж необхідної оборони. Попередній постанові вже було надано оцінку судом внаслідок чого вона була скасована.

Стосовно посилань скаржниці на те що досудове розслідування проводилося за невірною кваліфікацією, та не було надано належної оцінки її повідомленню про викрадення 70 листів шиферу , слідчий суддя зазначає наступне. По факту викрадення у заявниці вказаного шиферу проводилася перевірка за матеріалами якої було складено висновок від 21.11.2015р. про відсутність факту кримінального правопорушення. Про зазначене було повідомлено заявницю 24.11.2015р., що підтверджується відповідними копіями висновку та супровідного листа, наданими прокурором в судовому засіданні.

Посилання скаржниці на те, що слідчий не встановив причинного зв`язку між тілесними ушкодженнями нанесеними скаржниці та подіями 25.04.2011р. є безпідставними. Слідчий суддя не погоджується з такими висновками, оскільки як вбачається з оскаржуваної постанови слідчий чітко зазначає, що допитані свідки, на яких в т.ч. вказувала заявниця, вказали на не нанесення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень скаржниці. В протоколі допиту скаржниця вказувала механізм і спосіб отримання нею тілесних ушкоджень, що і було перевірено слідчим, внаслідок чого вказані обставини не знайшли свого підтвердження.

Зазначення скаржницею на те, що при проведенні досудового розслідування не були допитані дружина ОСОБА_9 та свідок ОСОБА_12 також не відповідають дійсності. Так в матеріалах кримінального провадження міститься протокол допиту свідка ОСОБА_13 , яка є дружиною ОСОБА_9 (т. 2, а.с. 26 кримінального провадження). Також в матеріалах міститься протокол допиту свідка ОСОБА_12 (т. 2, а.с. 26 кримінального провадження).

Стосовно посилань скаржниці на неприйняття слідчим до уваги показів свідка ОСОБА_12 , то суд вважає такі дії обґрунтованими, оскільки його свідчення суперечать свідченням усіх інших свідків, та крім того згідно картки побачень, видачі посилок (т. 2, а.с. 65 кримінального провадження) ОСОБА_5 відвідувала вказаного свідка у Старобабанівській виправній колонії, де він відбуває покарання на даний час чотири рази та її захисник один раз. Крім того, вона регулярно надсилає йому передачі та посилки. Викладене у сукупності дає підстави віднестися критично до показів вказаного свідка.

Щодо ненадання оцінки показам свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , то вказані свідки були допитані та їх пояснення відображені у оскаржуваній постанові і належним чином оцінені у сукупності з іншими доказами.

Аналогічне стосується і пояснень свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 . Вказані особи були допитані слідчим, що підтверджується відповідними протоколами допиту свідків (т. 1, а.с. 209-211, т. 2, а.с.24-25, 56 кримінального провадження). І у оскаржуваній постанові оцінка їх свідченням надана у відповідності до їх показів, відображених у вказаних протоколах.

Також не заслуговує на увагу посилання скаржниці на не з`ясування слідчим місця знаходження її мобільного телефону. Слідчим вчинені необхідні дії для встановлення місця знаходження її телефону. Як вбачається з відповідної довідки вих. 317240/3 від 31.10.2016р. вказані дані не збереглися (т. 2 а.с. 8 кримінального провадження). Інші можливості отримати дану інформацію відсутні.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що доводи викладені заявницею у поданій скарзі не знайшли свого підтвердження.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Вичерпний перелік підстав закриття кримінального провадження міститься в ст. 284 КПК України, згідно якої кримінальне провадження закривається в разі встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.
Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст.ст. 2, 284 КПК України).
Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).
Тобто, на слідчого суддю, відповідно до норм КПК України, покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить постанова висновки слідчого щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.
Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.
Дослідивши матеріали кримінального провадження №0000412 від 01.05.2013 року слідчий суддя дійшов до висновку про те, що слідчим вжито усіх належних заходів щодо встановлення усіх обставин справи та не перевірено всі наведені в заяві обставини вчиненого кримінального правопорушення.
Разом з тим особа, що подала скаргу ОСОБА_5 , в судове засідання не з`явилася, свої доводи щодо необгрутнованості постанови не вказала.
Враховуючи вищевикладене слідчий суддя не вбачає підстав для скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-
у х в а л и в :

У задоволенні скарги ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1