Номер провадження 1-кп/737/10/18
Справа № 737/68/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.18 смт Куликівка

Куликівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Куликівка Чернігівської області кримінальне провадження № 0000007 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Вересоч Куликівського району Чернігівської області, не має паспорта громадянина України, освіта базова середня, у шлюбі не перебуває, на утриманні дітей не має, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженої 25.09.2017 року Деснянським районним судом м. Чернігова за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 1. ст. 69 КК України до 240 годин громадських робіт,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 засуджена за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова 25.09.2017 року за ч.3 ст. 185 КК України, із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України, до 240 годин громадських робіт, вирок набрав законної сили 26.10.2017 року.

01.11.2017 року ОСОБА_4 поставлена на облік в Куликівському районному секторі з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції та належним чином письмово ознайомлена з умовами відбування покарання у вигляді громадських робіт, а також про передбачену ч. 2 ст. 389 КК України кримінальну відповідальність за ухилення від відбування громадських робіт, про що в останньої 02.11.2017 року відібрано підписку та 02.11.2017 року направлено для відбування покарання до Грабівської сільської ради.

Однак, ОСОБА_4 , будучи попередженою 05.12.2017 року та 03.01.2018 року про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт, діючи умисно в порушення вимог ст. 37 Кримінально - виконавчого Кодексу України, не виконувала покладених обов`язків без поважних причин більше двох разів протягом місяця не виходила на громадські роботи, що згідно ч. 3 ст. 40 КВК України є ухиленням від відбування покарання у вигляді громадських робіт.

Зокрема, у листопаді 2017 року ОСОБА_4 не виходила на громадські роботи більше двох разів без поважних причин. Згідно графіку за листопад 2017 року повинна була відпрацювати 80 годин, але без поважних причин, не відпрацювала 24 години призначеного покарання.

У грудні 2017 року ОСОБА_4 , не виходила на громадські роботи більше двох разів без поважних причин. Згідно графіку за грудень 2017 року повинна була відпрацювати 80 годин, але без поважних причин не відпрацювала 36 годин призначеного покарання.

Всього, станом на 04.01.2018 року з призначених вироком суду покарання у вигляді 240 годин громадських робіт ОСОБА_4 не відпрацювала 132 години без поважних причин, чим ухилилась від відбуття покарання.

Дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 389 КК України як ухилення засудженим від відбування покарання у виді громадських робіт.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України визнала повністю та пояснила, що в листопаді 2017 року не виконувала вирок суду з поважної причини, оскільки дуже хворіла, однак до лікаря не зверталась; чи були поважні причини не виходити на роботу у грудні, сказати не може, може й хворіла, може не виходила на роботу через горілку; у січні та лютому 2018 року громадські роботи також не відпрацьовувала з різних причин.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд враховує, що обвинувачена та інші учасники судового провадження не заперечують проти такого порядку дослідження доказів, правильно розуміють зміст цих обставин, не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд прийняв до уваги повне визнання обвинуваченою своєї вини, докази, які ніким не оспорювались, та дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України.
Судом встановлена обставина, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , а саме визнання вини та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
Підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України судом не встановлено.
Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості; особу обвинуваченої, яка раніше судима, вчинила новий злочин в період невідбутої частини покарання, раніше притягувалась до адміністративної відповідальності, свою вину визнала повністю, активно сприяла розкриттю злочину, не має офіційного постійного місця роботи, зловживає алкогольними напоями, наявність обставин, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують її покарання, не перебуває на обліку у лікарів психіатра і нарколога; негативну характеристику з місця проживання; висновок Куликівського районного сектору з питань пробації про неможливість її виправлення без позбавлення або обмеження волі на певний строк, та приходить до висновку про необхідність призначення покарання ОСОБА_4 в межах санкції ч. 2 ст. 389 КК України у вигляді арешту, що є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.
Злочин, щодо якого розглядається дане кримінальне провадження, ОСОБА_4 вчинила після набрання чинності вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 вересня 2017 року в період невідбутої частини покарання, тому покарання їй має бути призначене за правилами ст.ст. 71, 72 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт, 132 години громадських робіт відповідають 16,5 дням арешту.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.
Речові докази, витрати на проведення експертизи, цивільні позови та майно, на яке накладено арешт у провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та призначити їй покарання у виді двох місяців арешту.

На підставі ст.ст. 71, 72 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 вересня 2017 року у виді 132 годин громадських робіт та остаточно призначити ОСОБА_4 до відбування покарання у виді двох місяців п`ятнадцяти днів арешту.

Строк відбування покарання обчислювати з моменту фактичного затримання.
Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Чернігівської області через Куликівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1