ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1475/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" грудня 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,

провівши в залі суду в м. Києві підготовче судове засідання кримінального провадження № 0004462 від 01.07.2016 року з обвинувальним актом за обвинуваченням:

ОСОБА_13 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257; ч. 3 ст. 27, п. п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115; ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п. п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115; ч. 1 ст. 309 КК України,

ОСОБА_14 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257; п. п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115; ч. 2 ст. 15, п. п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115; ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 5 ч. 2 ст. 115; ч. 4 ст. 296; ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 296; ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_15 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257; п. п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115; ч. 2 ст. 15, п. п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115; ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 5 ч. 2 ст. 115; ч. 4 ст. 296; ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 296; ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_16 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257; п. п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115; ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_18 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257; п. п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115; ч. 4 ст. 296 КК України,

ОСОБА_17 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257; ч. 5 ст. 27, п. п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України

ВСТАНОВИВ:
До Дарницького районного суду м. Києва надійшло вказане кримінальне провадження з обвинувальним актом та додатками до нього.

Стороною обвинувачення заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою щодо всіх обвинувачених. При цьому вказано про те, що ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 обгрунтовано обвинувачуються у вчинні тяжких та особливо тяжких злочинів, які мають надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, та тяжкі наслідки. Також зазначено, що саме тримання під вартою, як запобіжний захід, зможе запобігти вчинити ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того всі обвинуавчені не працюють, можуть впливати на потерпілих та свідків.

Представник потерпілих ОСОБА_19 та ОСОБА_20 - ОСОБА_21 , просив продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених. Крім того зазначив, що на адресу родини ОСОБА_22 надійшли погрози фізичної розправи над всією родиною.

Захисники, думку яких підтримали обвинувачені, проти продовження запобіжного заходу категорично заперечували, посилаючись на порушення порядку розгляду таких клопотань як прокурорами, так і судом. Крім того вважали недоведеними ризики, заявленими на обґрунтування клопотання.

Вислухавши думку учасників судового провадження суд приходить до наступного.

Вирішуючи питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд враховує не тільки необхідність забезпечення прав обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Як вбачається з наявних у суду матеріалів провадження під час досудового розслідування відносно ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 застосовано запобіжний захід - тримання під вартою, який неодноразово продовжувався.

Судом приймається до уваги наявність підстав для розумної підозри щодо причетності обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, що на думку суду свідчить про правомірність затримання обвинувачених. При цьому суд розглядає тривалість періоду затримання не абстрактно, а оцінюючи в даному конкретному випадку відповідно до особливостей такого затримання. Також суд враховує практику Європейського суду з захисту прав людини, а саме те, що ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку і тому оцінка такого ризику проводиться з посиланням на ряд інших факторів (Панченко проти Росії, Бекчиєв проти Молдови).

При цьому суд, проявляючи особливу ретельність у ході судової процедури, встановив наявність ще і інших підстав для позбавлення волі, вважаючи їх релевантними (відповідними) та достатніми.

Так, приймаючи до уваги наявність підстав для розумної підозри щодо причетності обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень в сукупності з даними, що характеризують особу останніх, а саме вік та стан здоров`я, з огляду на ступінь тяжкості правопорушень та вид і розмір покарання, яке може загрожувати в разі визнання їх винуватими, суд приходить до висновку про те, що наведені обставини збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не продовживши тримання обвинувачених під вартою.

Таким чином суд вважає доведеним наявність ризику переховування обвинувачених від суду, оскільки достатні стримуючи фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах провадження відсутні.

Відомостей, які б свідчили про беззаперечну неможливість тримання обвинувачених під вартою, в матеріалах провадження немає.

Враховуючи конкретні обставини вказаного кримінального провадження суд вважає, що ризик вчинення нових кримінальних правопорушень з боку всіх обвинувачених є реальним.

Наведені обставини на думку суду свідчать про спокусу обвинувачених уникнути судової процедури (справа Барфусс проти Чеської республіки) та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, на даний час судове провадження триває, потерпілі та інші учасники кримінального провадження не допитані, що, на думку суду, свідчить про можливість незаконного впливу з боку обвинувачених на вказаних осіб. Крім того за даними, наданими представником потерпілих ОСОБА_19 та ОСОБА_23 останні зазначають про загрозу їх родині та просять продовжити заходи безпеки.

Крім того, будь-яких гарантій явки до суду з боку обвинувачених - немає.

Також судом не встановлено наявності таких міцних соціальних зв`язків, які б переважали встановлені судом ризики.

Також суд приймає до уваги високу суспільну небезпечність інкримінованих їм злочинів, кількість епізодів та складну форму співучасті, що також є причиною разом з іншими для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою

Також, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення «Лабіта проти Італії», тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.

На думку суду, обставинами, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який виправдовує виняток із загальної норми про повагу до свободи людини є непоправні наслідки вчиненого, оскільки відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя та здоров`я є найвищими соціальними цінностями.

Доводи сторони захисту про недотримання процедури при продовженні дії запобіжного заходу є неспроможними, оскільки вказане питання вирішено судом виходячи з принципу суворого контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та врахуванням практики ЄСПЛ, продовження дії запобіжного заходу відбулось не «автоматично», судом з`ясовано питання про наявність та характер ризиків, які обґрунтовують доцільність та правомірність подальшого обмеження прав людини в кримінальному провадженні, а посилання захисників про процедурні правопорушення, на думку суду, пов`язане з власною інтерпретацією норм кримінального процесуального закону захистом.

З урахуванням викладеного суд вважає, що тримання під вартою в даному випадку не виходить за межі розумного строку та не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, оскільки кореспондується з характером суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Враховуючи те, що злочини, у яких обвинувачуються обвинувачені, вчинені із застосуванням насильства та потягли смерть людини, суд вважає неможливим застосувати більш м`які запобіжні заходи та не визначає розмір застави.

Керуючись ст. ст. 314-315 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Продовжити строк дії запобіжного заходу ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , обраного у виді тримання під вартою, до 26 лютого 2018 року включно кожному.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору, захисникам та направити до Державної установи «Київський слідчий ізолятор».

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
Судді