Справа № 171/1963/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.12.2017 року м. Апостолове
Апостолівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого - ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Апостолове кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.09.2017 р. за № 0001201 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у смт. Межове Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, маючого на утримання малолітню дитину 2011 року народження, офіційно не працюючого, раніше не судимого, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід якому не обирався,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185, ч.2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
01.11.2017 р. до суду з Апостолівського відділу Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України, з угодою про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Згідно з угодою про примирення від 31.10.2017 р. сторони дійшли згоди про те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнає свою винуватість у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України, повністю відшкодував потерпілому завдану шкоду. Між сторонами досягнуто згоду на призначення покарання ОСОБА_4 за ч.1 ст.185 КК України у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі, за ч.2 ст. 185 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України призначити остаточне покарання шляхом поглинення менш сурового покарання більш суровим у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з іспитовим строком 2 (два) роки та відповідно до п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.. При цьому, сторони ознайомлені з наслідками укладання даної угоди, розуміють їх, ознайомлені з наслідками невиконання угоди про примирення та розуміють їх.

В підготовчому судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 просять затвердити вказану угоду про примирення, прокурор не заперечує проти затвердження даної угоди.

Вирішуючи питання про затвердження угоди, суд встановив, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 18.08.2017 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , працюючи на посаді контролера в ТК «Міленіум», знаходячись в кімнаті складського приміщення ТК «Міленіум», яке розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Апостолове вул. Центральна 62, побачив кабельно провідникову продукцію, яка знаходилась у кімнаті вищевказаного приміщення. У вказаному місці у вказаний час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на таємне викрадення майна, належного ОСОБА_5 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, таємно, умисно, із корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання шляхом вільного доступу викрав 2 бухти кабельно провідникової продукції марки ПВСм 2*4,0+1*4,0 довжиною по 100 метрів кожна, вартістю 5225 гривень 34 коп., які належали ОСОБА_5 , чим завдав останньому матеріальної шкоди на вищевказану суму. Після цього, ОСОБА_4 з місця злочину зник, обернувши викрадене на свою користь.

Крім того, ОСОБА_4 , 28.08.2017, приблизно о 19 годині 00 хвилин, знаходячись в кімнаті складського приміщення ТК «Міленіум», яке розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Апостолове вул. Центральна 62, побачив кабельно провідникову продукцію, яка знаходилась у кімнаті вищевказаного приміщення. У вказаному місці у вказаний час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на повторне таємне викрадення майна, належного ОСОБА_5 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, таємно, умисно, повторно, із корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання шляхом вільного доступу викрав 2 бухти кабельно провідникової продукції марки ПВСм 2*4,0+1*4,0 довжиною по 100 метрів кожна, вартістю 5225 гривень 34 коп., які належали ОСОБА_5 , чим завдав останньому матеріальної шкоди на вищевказану суму. Після цього, ОСОБА_4 з місця злочину зник, обернувши викрадене на свою користь.

Крім того, ОСОБА_4 , 15.09.2017, приблизно о 20 годині 00 хвилин, знаходячись в кімнаті складського приміщення ТК «Міленіум», яке розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Апостолове вул. Центральна 62, побачив кабельно провідникову продукцію, яка знаходилась у кімнаті вищевказаного приміщення. У вказаному місці у вказаний час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на повторне таємне викрадення майна, належного ОСОБА_5 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, таємно, умисно, повторно, із корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання шляхом вільного доступу викрав 2 бухти кабельно провідникової продукції марки ПВСм 4*4,0+1*4,0 довжиною по 50 метрів кожна, вартістю 4147 гривень 50 коп., які належали ОСОБА_5 , чим завдав останньому матеріальної шкоди на вищевказану суму. Після цього, ОСОБА_4 з місця злочину зник, обернувши викрадене на свою користь.

Суд вважає встановленим та доведеним, що своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), тобто скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 185 КК України та вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) вчинене повторно, тобто скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 185 КК України.

При цьому, вину у вчиненні даного кримінального правопорушення ОСОБА_4 визнав повністю, щиро кається в скоєному.

З реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що у справі зібрано достатньо доказів для обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, а тому визнання ним своєї вини є цілком виправданим.

Кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України, згідно з ст.12 КК України є злочинами середньої тяжкості, тому укладання угоди між потерпілим та обвинуваченим з їх ініціативи узгоджується з положеннями ч.1, 3 ст.469 КПК України і за своїм змістом вона відповідає вимогам ст. 471 вказаного Кодексу, в тому числі, стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Також судом з`ясовано, що потерпілий ОСОБА_5 цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.

Суд переконався в тому, що угоду сторонами підписано свідомо, добровільно, без застосування насильства, примусу, погроз або внаслідок обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Умови укладеної угоди відповідають вимогам закону, в тому числі в частині узгодженого покарання, не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань. Матеріальна шкода потерпілому відшкодована в повному обсязі під час досудового розслідування.

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, до адміністративної відповідальності не притягувався.

За вказаних обставин суд вважає можливим затвердити угоду про примирення, ухваливши вирок на підставі угоди з призначенням узгодженої сторонами міри покарання.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Доля речових доказів має бути вирішена в порядку ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст.ст. 374, 474 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про примирення від 31 жовтня 2017 року, укладену між потерпілим ОСОБА_5 і обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185, ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угодою про примирення покарання за даними статтями

за ч.1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі;

за ч.2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі.

Відповідно до положень ч.1 ст.70 КК України ОСОБА_4 остаточне покарання призначити за правилами призначення покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у вигляді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

Покласти на ОСОБА_4 , відповідно до положень ст.76 КК України наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази, повернуті потерпілому, залишити власнику.

Вирок суду на підставі угоди про примирення може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення відповідно до ч.3 ст. 394 КПК України

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною 5-7 ст.474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- потерпілим, його представником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладання угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами 6-7 ст. 474 КПК України;

- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1