Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/363/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.01.2018 м. Київ
Подільський районний суд м. Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУ НП в м. Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження №0000086, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Київської обл. м. Василькова, громадянина України, не працюючого, розлученого, має на утриманні малолітніх дітей 2008 та 2009 року народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,-
ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Подільського УП ГУ НП старший лейтенант поліції ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , в рамках кримінального провадження №0000086 від 09.01.2018 р.
Досудовим розслідуванням встановлено, що в невстановленому місці, в невстановлений час, у ОСОБА_5 виник умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, поєднане з проникненням в житло, за попередньою змовою групою осіб. Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_5 в невстановлений час, в невстановленому місці, вступив в злочинну змову, з двома невстановленими особами, направлену на відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, поєднану з проникненням у житло. Так, 09.01.2018 р. о 13:35 годині ОСОБА_5 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , разом із двома невідомими особами піднялися на поверх раніше не знайомої їм громадянки ОСОБА_6 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Перебуваючи в коридорі побачили, відчинені вхідні двері до квартири, останні шляхом вільного доступу проникли до житла ОСОБА_6 , однак їхні злочинні дії були викриті ОСОБА_6 , яка почала кричати, на що один із невідомих, усвідомлюючи, що їхні злочинні дії були викриті, для подолання можливого опору зі сторони ОСОБА_6 , нанесли один удар кулаком в область лівої сторони обличчя потерпілої. Внаслідок нанесення удару потерпіла ОСОБА_6 спроб опору не чинила. В подальшому, виявивши у приміщенні також малолітню ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та інші невстановлені особи розпитавши потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 з приводу наявності у квартирі цінних речей та іншого майна зачинили їх у ванній кімнаті. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_5 та невстановлені досудовим розслідуванням особи виявили та викрали у кімнатах наступні речі:мобільний телефон марки Iphone 6,Silver, 64 Gb, serialNoF17PWCKJG5MT, imei: НОМЕР_1 , вартістю 8000 гривень, який знаходився у кімнаті дочки потерпілої, яка розташована прямо від входу до квартири; мобільний телефон марки Alcatel imei: НОМЕР_2 , вартістю 1000 гривень, який також знаходилася в кімнаті дочки; дві золотих цепочки, одна з яких звичайна, інша іменна зі словом ALLA, пару золотих сережок, один золотий хрестик, які знаходились у кімнаті ОСОБА_6 у шкатулці; грошові кошти в сумі 700 доларів США, які знаходились у кімнаті ОСОБА_6 у шафі; норкову шубу, яка знаходилась в кімнаті дочки у шафі; зимовий костюм, з якого: куртка червоного кольору та штани чорного, яка знаходилась в кімнаті дочкиу шафі; 10 білоруських рублів, які знаходились у кімнаті ОСОБА_6 у конверті; ключі від квартири, які знаходились у замку вхідних дверях, зарплатна карта банку ВОСТОК, яка знаходилась у гаманці ОСОБА_6 .
Після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 спільно з двома невідомим особами з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, а викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.
У судовому засіданні прокурор та слідчий внесене до суду клопотання підтримали, просили його задовольнити. Прокурор зазначив, що відносно ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою оскільки, існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, та які вказують на те, що підозрюваний буде: переховуватиметься від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення; впливати на потерпілого та свідків. Підозрюваний раніше судимий 19.01.2012 Деснянським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 121 КК України, де йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років, за вчинення майнових злочинів та злочинів проти здоров`я та життя, що свідчить про неефективність застосованого раніше покарання та схильність підозрюваного до вчинення нових злочинів, запобігання чому можливе лише шляхом застосування до особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою фактично заперечував, зазначив, що бажає співпрацювати з органом досудового розслідування, провину в інкримінованому йому правопорушенні визнає.
Заслухавши слідчого, прокурора та підозрюваного, вивчивши матеріали клопотання, суд приходить до висновку про часткове задоволення клопотання, у зв`язку з наступним.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності підстав, зазначених статтею 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, які зазначені статтею 178 КПК України.
Про підозру у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення ОСОБА_5 повідомлено слідчим 12.01.2018 р., його дії кваліфіковані ч. 3 ст. 186 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Злочин, в скоєнні якого підозрюється ОСОБА_5 , відноситься до категорії тяжкого злочину, покарання за яке, передбачено у вигляді позбавлення волі на строк не більше десяти років.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 на даний час обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке інкримінується йому органом досудового розслідування, оскільки в розпорядженні слідчого є зібрані у встановленому законом порядку фактичні данні, які, на разі, свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення, що інкримінується йому органом досудового розслідування.
На думку слідчого судді, на той факт, що підозрюваний вчинятиме інші кримінальні правопорушення вказує те, що згідно наявної інформації підозрюваний раніше притягувався до кримінальної відповідальності та був судимий, останній раз Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 19.01.2012 р., за яким було призначено покарання у вигляді 6 років розбавлення волі, при цьому, звільнився по відбуттю покарання, з його слів, в квітні 2017 р., після чого проходив тривалий курс, з його слів, 4 місяці, лікування від СНІДУ та туберкульозу, при цьому знову вчинив інкримінуєме йому діяння. Аналізуючи даний ризик в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини слід звернути увагу на позицію Суду щодо повторного скоєння правопорушень: серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться (Clooth v. Belgium (Клоот проти Бельгії). Наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин (Selcuk v. Turkey (Сельчук проти Туреччини); Matznetter v. Austria (Мацнеттер проти Австрії).
А відтак, суд приходить до висновку, що є достатні підстави для обрання щодо підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк, що надасть можливість органу досудового розслідування зібрати у встановленому законом порядку достатні фактичні данні, що свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення, що інкримінується підозрюваному, також, судом враховується, що особа зявилася на виклик до слідчого, має місце постійного проживання, одночасно жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених законом.
З урахуванням положень ч. 4 ст. 183 КПК України, суд приходить до висновку про неможливість визначення застави при обранні щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, за п. 1 -2 ч. 4 ст. 183 КПК України.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 177 - 178, 183, 193 - 194, 196 - 197, 199, 205, 309, 331, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУ НП в м. Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження №0000086, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 задовольнити частково;
Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та взяти останнього під варту після проголошення ухвали;
Для утримання підозрюваний ОСОБА_5 підлягає направленню до Київського СІЗО Державної пенітенціарної служби України;
Ухвала слідчого судді діє до 16 год. 10 хв. 09 лютого 2018 р. та підлягає негайному виконанню після її проголошення;
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1