У Х В А Л А
про залишення касаційної скарги без руху

30 січня 2018 року
м. Київ

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду:
головуюча ОСОБА_1 ,
судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 04 жовтня 2017 року відносно нього,

в с т а н о в и в:

До Касаційного кримінального суду Верховного Суду надійшла касаційна скарга засудженого на вказані судові рішення.
Суд, перевіривши касаційну скаргу та долучену копію судового рішення, дійшов висновку про необхідність залишення скарги без руху із наданням особі, яка її подала, строку на усунення недоліків.
Касаційна скарга, всупереч положенням п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України, не містить обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Так, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Касаційна скарга не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, оскільки засуджений не зазначив в ній конкретні порушення закону, допущені судами, які відповідно до ст. 438 КПК України були б підставами для зміни або скасування оскаржуваних судових рішень.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції.
Такі вимоги мають узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 436 КПК України, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Однак, касаційна скарга в частині вимоги до суду касаційної інстанції не відповідає наведеним положенням ч. 1 ст. 436 КПК України, оскільки засуджений одночасно виклав вимогу про скасування судових рішень та їх зміну.
Також, всупереч вимогам ч. 5 ст. 427 КПК України до скарги не долучено копії вироку суду першої інстанції, що оскаржується. Обов`язок долучення копії судового рішення, що оскаржується, кримінальним процесуальним законом покладено саме на особу, яка подає касаційну скаргу.
Таким чином, подана касаційна скарга засудженого не відповідає зазначеним положенням кримінального процесуального закону, що є підставою згідно з ч. 1 ст. 429 КПК України для залишення її без руху із встановленням строку, необхідного для їх усунення, що становить п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
В подальшому, при зверненні до суду касаційної інстанції зі скаргою, особою має бути підтверджено усунення недоліків скарги в установлений судом строк.
Керуючись ст. 429 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 04 жовтня 2017 року відносно нього залишити без руху і встановити строк, що становить п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу, для усунення недоліків касаційної скарги.
Касаційна скарга підлягає поверненню в разі, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3