Справа № 462/6252/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/756/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:
Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора: ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Львівської області ОСОБА_8 на вирок Залізничного районного суду м.Львова від 17 травня 2017 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр-н України, українець, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , раніше судимий 17.02.2017 року Франківським районним судом м. Львова за ч.2 ст.185, ч.1 ст.309 КК України, на підставі ст.70 КК України остаточно обрано покарання у виді 5 років позбавлення волі, згідно ч.5 ст.72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення 3 роки 10 місяців 1 день з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та звільнено від відбування покарання у зв`язку з відбуттям строку покарання,

засуджений за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання із випробуванням протягом іспитового строку тривалістю два роки.

Зобов`язано ОСОБА_9 відповідно до ст.76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнуто із ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 10000 (десять тисяч) гривень моральної шкоди.

Вирішено питання з речовими доказами.

ВСТАНОВИЛА :

за вироком суду ОСОБА_9 визнаний винним в тому, що 26.08.2016року близько 04.00 год., перебуваючи на вул. Квітки Основяненка, 38 у м. Львові з метою вчинення таємного викрадення чужого майна та власного збагачення, шляхом вільного доступу, повторно вчинив замах на таємне викрадення чужого майна, намагаючись викрасти реєстраційний номер болгарської реєстрації НОМЕР_1 , вартістю 11,74 болгарських левів, що станом на 26.08.2016 року, згідно офіційного курсу валют НБ України становить 165 гривень 47копійок із належного ОСОБА_10 автомобіля марки «Jaguar S Type», однак довести свого злочинного умислу до кінця не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки був виявлений потерпілою ОСОБА_10 .

Крім цього, 16.03.2017року, близько 13.50 год., знаходячись в маршрутному таксі №25, яке рухалось по вул. Любінська, 98 у м. Львові, маючи умисел на повторне незаконне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, підійшовши ззаду до потерпілої ОСОБА_11 , скориставшись відсутністю уваги зі сторони інших пасажирів, витягнув із сумки останньої гроші в сумі 500.00 гривень, які сховав собі в кишеню, а в подальшому за пояс, однак довести свого злочинного умислу до кінця не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки був викритий потерпілою та іншими пасажирами.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Львівської області ОСОБА_8 вказує, що, не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним і таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування Закону про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного ОСОБА_9 покарання ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок безпідставного застосування ст.75 КК України. Вважає. що місцевий суд застосовуючи до ОСОБА_9 положення ст.75 КК України не врахував, що він раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, двічі за вчинення тяжких злочинів проти власності. Будучи звільненим 28.01.2016р. у зв`язку з зміною судом запобіжного заходу з тримання під вартою на підписку про невиїзд 26.08.2016р. знову вчиняє кримінальне правопорушення, а через місяць після постановлення відносно нього вироку Франківським районним судом м.Львова 17.02.2017р. вчиняє ще один епізод злочину, що свідчить, на думку прокурора, що відбуття ОСОБА_9 реальних покарань не забезпечило його виправлення та запобігання вчиненню ним нових злочинів проти власності, а відтак висновок суду про можливість виправлення ОСОБА_9 без ізоляції від суспільства є необґрунтованим. Крім цього ОСОБА_9 є не працевлаштованим, а отже немає законного джерела доходів, що збільшує ризик вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Також зазначає, що суд не мотивував належним чином у яких діях виразилось відповідне ставлення ОСОБА_9 до скоєного, а враховуючи вчинення останнім ряду кримінальних правопорушень, відсутні підстави вважати, що він зробив належні висновки та бажає виправити ситуацію.

За таких обставин просить вирок Залізничного районного суду м.Львова від 17.05.2017р. стосовно ОСОБА_9 скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання 3 роки позбавлення волі.

Заслухавши доповідача, думки прокурора ОСОБА_6 на підтримання доводів апеляційної скарги, адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_9 , які заперечили доводи апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів визнала, що апеляційна скарга прокурора до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості засудженого ОСОБА_9 в інкримінованих йому злочинах, при обставинах зазначених у вироку суду, відповідає фактичним обставинам справи, стверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Доведеність винуватості засудженого та правильність кваліфікації його дій не оспорюється в апеляційній скарзі прокурора тому, на думку колегії суддів, вірно кваліфіковані судом першої інстанції відносно ОСОБА_9 за ст.15 ч.2, ст.185 ч.2 КК України.

Що ж стосується застосування до ОСОБА_9 ст.75 КК України та звільнення від відбування призначеного покарання з іспитовим строком то таке, на думку колегії суддів, місцевим судом правильно застосовано до обвинуваченого положення цієї статті, оскільки враховано ступінь суспільної небезпеки вчинених ним злочинів, які є злочинами середньої тяжкості, особу винного, пом`якшуючу відповідальність обставину щире каяття, думки потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які просили суворо не карати ОСОБА_9 , відсутність обтяжуючих обставин .

Також колегією суддів враховується той факт, що згідно поданих захисником в судовому засіданні апеляційного суду документів обвинувачений ОСОБА_9 страждає на ряд тяжких захворювань та має на утриманні тяжкохворого батька.

У зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора щодо обрання обвинуваченому ОСОБА_9 реальної міри покарання до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст.376,404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Вирок Залізничного районного суду м.Львова від 17 травня 2017 року відносно ОСОБА_9 залишити без змін, а апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_8 без задоволення.

Головуючий:

Судді: