Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
279/4193/17
1-кс/279/1297/17
У Х В А Л А
іменем України

В С Т А Н О В И В:
Заявник як представник власника та володільця арештованого майна звернувся з клопотанням про скасування арешту майна, який було накладено ухвалою слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20.10.2017 року.
Вказав, що ТОВ «ДЕРЕВСНАБ» являється власником лісової продукції та орендарем автомобіля марки «RENAULT MAGNUM 480 DХI» д.р.н. НОМЕР_1 , напівпричіп марки СМТ W25NSP-24 д.р.н. НОМЕР_2 , які було вилучено 19.10.2017 року та ухвалою слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20.10.2017 року на транспортний засіб з причепом та лісову продукцію було накладено арешт.
Підприємство позбавлено можливості виконувати роботи, тому просив арешт на арештоване майно зняти.
В судовому засіданні представник заявника доводи скарги підтримав.
Слідчий проти скасування арешті заперечив, зазначив, що проводиться досудове розслідування та перевіряється законність походження лісової продукції, яка перевозилася без відповідних документів, оскільки водієм 19.10.2017 року було надано товарно-транспортну накладну, виписану 30.09.2017 року, перевезення за якою мав здійснювати інший водій.
Дослідивши матеріали скарги, досудового провадження, встановлено наступне:
Заявник являється орендарем арештованого автомобіля марки «RENAULT MAGNUM 480 DХI» д.р.н. НОМЕР_1 , напівпричепу марки СМТ W25NSP-24 д.р.н. НОМЕР_2 відповідно до договорів оренди №3 та №5 ВІД 15.01.2016 року, власником яких є ОСОБА_5 , на які ухвалою слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20.10.2017 року накладено арешт з забороною його відчуження
Такі обтяження, як заборона володіння та користування, накладеним арештом щодо транспортного засобу не застосувались.
Згідно ст.168, ч.2 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку і огляду.
Відповідно до положень ст.100,ч.1 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166 (Тимчасовий доступ до речей і документів), 170-174 (Арешт майна) КПК України.
Автомобіль з напівпричепом, який було завантажено лісовою продукцією в кількості 30 куб.м, було вилучено в зв`язку із вчиненням злочину, передбаченого ст.185 ч.1 КК України, розслідування якого проводиться в межах кримінального провадження, їх визнано речовими доказами, на час розгляду клопотання досудове розслідування не завершено, рішення про долю речових доказів не приймалось.
Згідно ст.174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю або частково, якщо учасник провадження доведе, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необгрунтовано.
Суд прийшов до висновку, що у органу досудового слідства існує потреба у застосуванні арешту вказаного в клопотанні транспортного засобу в частині заборони на його відчуження, так як кінцеве рішення по справі не прийнято і його відчуження, яке є однією з форм розпорядження власником належним йому майном, може зашкодити інтересам слідства.
Арешт в частині заборони на володіння та користування майном судом не накладався, тому підстави для скасування арешту відсутні. В той же час, відсутні і перешкоди для передання арештованого майна у володіння та користування володільця (власника), оскільки такі права накладеним арештом не обмежувались.
Що стосується вилученої лісової продукції, яка перевозилась без відповідних супроводжуючих документів, що унеможливлює на даний час перевірку законності її придбання, та яка може виявитись предметом злочинного посягання, то потреба в застосуванні арешту цього майна не відпала.
Згідно ст.100 ч.6 п.1 КПК України, речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів, повертаються власнику (законному володільцю), або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
Судова практика Європейського суду з прав людини орієнтує на те, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції" (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98.)
За таких обставин суд приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенні у формі зобов`язання слідчого передати транспортний засіб за відповідальне зберігання заявнику як орендарю. В частині скасування арешту на лісову продукцію клопотання задоволенню не підлягає, оскільки потреба в такому на даний час не відпала.
Таке рішення виходить з позиції розумності та співмірності обмеження права власності, права користування та наслідків такого арешту.
Враховуючи викладене, клопотання підлягає частковому задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.174 КПК України,
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання задовольнити частково.
Попередити директора ТОВ «ДЕРЕВСНАБ» ОСОБА_3 про кримінальну відповідальність за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт, за ст.388 КК України. .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1
Копія згідно оригіналу