Справа № 314/2376/17
Провадження № 1-кп/314/215/2017
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.12.2017 року м. Вільнянськ
Вільнянский районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4
захисника обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Вільнянськ кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000339 від 22.03.2017 року, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, українця, громадянина України, що має базову середню освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого до засудження за адресою: АДРЕСА_1 . На даний час відбуває покарання в ДУ « Кам`янська виправна колонія № 101».

Раніше судимого:

1) 30.01.2003 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ст.15, 185 ч.2, 185 ч.2, 186 ч.3, 187 ч.3, 70 КК України до 7 років позбавлення волі. Перегляд вироку 14.07.2003 року Апеляційним судом Запорізької області засуджений із застосуванням ст.69 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. Перегляд вироку 15.04.2004 року Верховним судом України засуджений за ст. 186 ч.3, 69, 185 ч.2, 15, 185 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

2) 02.11.2006 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ст.187 ч.3, 186 ч.3, 186 ч.2, 185 ч.3, 185 ч.2, 70 КК України до 7 років позбавлення волі;

3) 07.10.2014 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ст.15 ч.2, 185 ч.2 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

4) 11.06.2015 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ст.185 ч.2 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднане покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07.10.2014 року і визначене покарання 2 роки 7 місяців позбавлення волі;

5) 28.07.2015 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ст.185 ч.2 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст.70 ч.4 КК України частково приєднане покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11.06.2015 року і визначене покарання 3 роки позбавлення волі;

6) 18.08.2015 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ст.185 ч.2 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.70 ч.4 КК України шляхом поглинання покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28.07.2015 року визначене покарання 3 роки позбавлення волі;

7) 08.10.2015 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ст.185 ч.2 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.70 ч.4 КК України шляхом поглинання покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18.08.2015 року визначене покарання 3 роки позбавлення волі. Початок строку: 23.06.2015 року, кінець строку: 15.11.2017 року

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ст.391 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Засуджений Жовтневим районним судом м. Запоріжжя до позбавлення волі ОСОБА_4 , відбуваючи покарання в ДУ «Кам`янська виправна колонія (№101)», неодноразово порушував режим відбування покарання, а саме:

21.01.2017 року, приблизно о 21 годині 15 хвилин, засуджений ОСОБА_4 , порушив встановлений розпорядок дня, а саме самовільно залишив локальний сектор відділення СПС №6 і намагався проникнути на територію господарського двору установи, але при здійсненні обходу житлової зони, засуджений ОСОБА_4 був затриманий працівниками адміністрації виправної установи, у зв`язку з чим 23.01.2017 року ОСОБА_4 був переведений до приміщення камерного типу строком на один місяць, оскільки інші заходи впливу, які застосовувалися до засудженого ОСОБА_4 , за вчинені ним дисциплінарні проступки, не вплинули на його поведінку.

Після цього, 22.03.2017 року, о 05 годині 15 хвилин, при здійсненні обходу працівниками адміністрації установи приміщень ДІЗО, з метою перевірки дотримання засудженими встановленого розпорядку дня, при обстеженні камери ДІЗО №13, в якій відбував покарання засуджений ОСОБА_4 , було встановлено, що останній не виконав прибирання у вказаній камері, згідно графіка чергувань від 21.03.2017 року та розпорядку дня установи. На зроблені зауваження не відреагував належним чином, почав виражатися жаргонними та нецензурними словами, та до прибирання так і не приступив. При цьому, засуджений ОСОБА_4 був одягнутий та взутий за сезоном, а також був забезпечений необхідним робочим інвентарем, та за станом здоров`я ОСОБА_4 міг залучатися до праці.

Про даний факт, порушення засудженим ОСОБА_4 встановленого розпорядку дня, було повідомлено керівництву виправної установи рапортом та прийнято рішення повторно висунути засудженому ОСОБА_4 законну вимогу приступити до прибирання в камері ДІЗО №13 установи, але останній 22.03.2017 року, о 10 годині 10 хвилин, відкрито в категоричній формі в присутності працівників адміністрації ДУ «Кам`янська виправна колонія (№101)», а саме: виконуючого обов`язки чергового помічника начальника установи майора внутрішньої служби ОСОБА_6 , виконуючого обов`язки начальника оперативного відділу установи капітана внутрішньої служби ОСОБА_7 , старшого майстра підприємства ОСОБА_8 та фельдшера медичної частини ОСОБА_9 , в категоричній формі відмовився виконувати законну вимогу інспектора відділення соціально-психологічної служби установи підполковника внутрішньої служби ОСОБА_10 приступити до прибирання в камері ДІЗО №13 установи, в якій він утримувався та згідно графіку чергувань від 21.03.2017 року був черговим, чим порушив вимоги ст.9 КВК України, згідно якої засуджені зобов`язані виконувати законні вимоги адміністрації органів та установ виконання покарань, ч.3 ст.107 КВК України, п.2 розділу III, п.1 розділу IV Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, згідно яких засуджений зобов`язаний виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії та заборонено перешкоджати виконанню своїх посадових обов`язків персоналу колонії. При цьому, засуджений ОСОБА_4 був одягнутий та взутий за сезоном, а також був забезпечений необхідним робочим інвентарем, та за станом здоров`я ОСОБА_4 міг залучатися до праці.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю та пояснив, що він дійсно вчинив злочини за обставин, викладених в обвинувальному акті. По справі дав свідчення, в яких визнав, що з його сторони як підсудного була злісна непокора законним вимогам адміністрації установи. В скоєному розкаюється, просить суд його суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органами досудового розслідування злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та обмежитись допитом обвинуваченого.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження інших доказів по справі через повне визнання обставин скоєння злочину обвинуваченим.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за статтею 391 КК України, тобто: «злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, яка за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу».

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що помякшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому злочині, вину визнав повністю, активно сприяв розкриттю злочину, а тому суд визнає ці обставини помякшуючими покарання.

Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є рецидив злочину.

Відповідно до ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. Відповідно до ч. 2 ст. 69 КК України на підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення злочину, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд враховує зокрема те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому злочині, вину визнав в повному обсязі, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, характеризується за місцем відбування покарання задовільно, мати обвинуваченого є інвалідом І групи, потребує стороннього нагляду, тому наявність вказаних обставин, які істотно знижують ступінь вчиненого кримінального правопорушення та особи обвинуваченого ОСОБА_4 зумовлює можливість призначення покарання за ст. 391 КК України із застосуванням ст. 69 КК України - перейти до іншого, більш мякого виду покарання, не зазначеного в санкції статті, а саме арешту.

Речовий доказ у кримінальному провадженні: диск DVD-R з відеозаписом пред`явлення законної вимоги засудженому ОСОБА_4 , долучений до матеріалів кримінального провадження.
Судові витрати по справі відсутні.
При призначені покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини справи, вказані дані про особу обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.391 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 6 ( шість) місяців арешту.

На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового складання покарань за сукупністю вироків- Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08.10.2015 року та даного вироку Вільнянського райсуду Запорізької області остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 7 місяців 12 днів позбавлення волі.

Згідно ст. 72 ч. 5 КК України в редакції від 26.11.2015 року зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_4 строк його попереднього ув`язнення з 31.05.2017 року по 20.06.2017 року включно відповідно до правил ст. 72 ч. 5 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, та з 21.06.2017 року до дня набрання вироком законної сили з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.
Строк покарання обчислювати з 31.05.2017 року.

Вважати ОСОБА_4 таким, що відбув покарання за даним вироком.

Звільнити ОСОБА_4 з- під варти в залі суду.

Речовий доказ у кримінальному провадженні диск DVD-R з відеозаписом пред`явлення законної вимоги засудженому ОСОБА_4 долучений до матеріалів кримінального провадження - залишити в матеріалах справи.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які перебувають під вартою протягом тридцяти днів з моменту вручення їм копії вироку. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Суддя: ОСОБА_1

22.12.2017