Справа № 742/519/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/737/2017
Категорія - ч. 2 ст. 115 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001947, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03 травня 2017 року відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та призначити новий розгляд в суді 1 інстанції.

Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03 травня 2017 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, та призначено покарання: за ч. 4 ст. 187 КК України у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна; за п.п. 6,12 ч. 2 ст. 115 КК України у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна.

На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено йому покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією усього належного майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 визначено рахувати з моменту його затримання, тобто з 09 жовтня 2016 року.

На підставі ст.72 КК України, зараховано в строк відбування покарання перебування під вартою з 09 жовтня 2016 року по 03 травня 2017 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.п.6,12 ч. 2 ст. 115 КК України, та призначено йому покарання: за ч. 4 ст. 187 КК України - у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна; за п.п. 6,12 ч. 2 ст. 115 КК України 15 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна.

На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13 березня 2016 року та остаточно призначено покарання у виді 17 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна.

На підставі ст.72 КК України, зараховано в строк відбування покарання перебування ОСОБА_7 під вартою з 09 жовтня 2016 року по 03 травня 2017 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визначено рахувати з моменту їх затримання, тобто, з 09 жовтня 2016 року.

Запобіжний захід відносно них до набрання вироком законної сили залишено без змін - тримання під вартою.

Стягнуто з обвинувачених процесуальні витрати на користь держави в сумі 14412 грн. 58 коп. - по 7209 грн. 29 коп. з кожного окремо.

Питання щодо речових доказів вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 зазначає, що судом під час ухвалення вироку були допущені суттєві порушення вимог кримінального процесуального закону та неповнота судового розгляду. Зокрема, порушення його прав, відхилення заявлених клопотань, надання прокурором висновку експерта, який не досліджувався. Крім того, під час судового засідання йому не були чітко роз`яснені права, а призначений судом захисник його до кінця не зрозумів. Вказує, що інкримінований злочин він не скоював.

При розгляді провадження судом І інстанції встановлено, що 07 жовтня 2016 року, у ранковий час, знаходячись на території залізничного вокзалу за адресою м. Прилуки, Привокзальна площа, 1, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , вступили між собою у змову, спрямовану на вчинення розбійного нападу та вбивство ОСОБА_10 з метою заволодіння його майном.

Реалізуючи свої злочинні наміри, 08 жовтня 2016 року, близько 23 години 30 хвилин, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , за попередньою змовою з метою вбивства ОСОБА_10 та заволодіння його майном прибули до місця проживання останнього за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснили вбивство ОСОБА_10 за наступних обставин.

Перебуваючи у вказаному господарстві, ОСОБА_6 підібрав фрагмент металевої труби з метою її використання у ході нападу на потерпілого. Після цього, з метою проникнення у будинок потерпілого, ОСОБА_7 подзвонив у дзвінок до житлового будинку. У момент, коли ОСОБА_10 відчинив двері, обвинувачені, діючи спільно та узгоджено, з метою вбивства потерпілого та заволодіння його майном, напали на нього. У ході нападу ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій та бажаючи настання смерті ОСОБА_10 , який в цей момент знаходився в приміщені веранди будинку біля відчинених вхідних дверей, завдав попередньо підшуканим фрагментом металевої труби потерпілому один удар по голові, від якого останній впав на підлогу веранди будинку. Відразу після цього ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , діючи з єдиним узгодженим умислом, почергово вказаною металевою трубою завдали по голові лежачому на підлозі потерпілому по одному удару.

Продовжуючи свої злочинні дії, обвинувачені перетягнули ОСОБА_10 з будинку у двір господарства за вказаною адресою, де ОСОБА_7 завдав йому по голові один удар цеглиною, підібраною ним на території цього ж подвір`я, а ОСОБА_6 завдав потерпілому по голові ще один удар металевою трубою.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 та ОСОБА_6 заподіяли ОСОБА_10 тілесні ушкодження у виді: відкритої черепно-мозкової травми, шістьох забійних ран голови (три забійні рани лобної ділянки з крововиливи на верхні та нижні повіки обох очей, забійної рани потиличної ділянки, забійної рани біля вушної ділянки, трьох забійних ранок внутрішньої поверхні лівої вушної раковини з синцем навколо), рваної рани лобної ділянки по центру, садна спинки носа, крововиливів на внутрішній поверхні м`яких тканин голови в проекціях ран, багатоуламкового перелому кісток склепіння та основи черепа з утворенням 15-ти уламків з розтрощенням лобної, обох скроневих та тім`яних кісток, пластинчастого субдурального крововиливу по випуклій поверхні обох півкуль, субарахноїдального крововиливу по випуклій та базальній поверхні головного мозку, грубого руйнування обох лобних доль головного мозку, забоїв речовини головного мозку на полюсах обох скроневих доль та потиличної долі лівої півкулі, які в комплексі мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя; множинних саден задньої поверхні тулуба, по садну на внутрішній поверхні лівого ліктьового суглобу та на розгинальній поверхні лівого передпліччя в середній третині, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

Від отриманих тілесних ушкоджень потерпілий помер на місці події. Смерть настала від грубого руйнування речовини головного мозку внаслідок відкритої черепно-мозкової травми.

Реалізуючи свій корисливий мотив, спрямований на заволодіння майном потерпілого, вони проникли до приміщення вказаного жилого будинку та заволоділи майном ОСОБА_10 , а саме: портативним DVD-програвачем, вартістю 350,00 грн.; відеореєстратором «Dahua», model DH-DVR 3104 H, вартістю 1 267,78 грн.; ресивером супутникового мовлення «QRTON» 4100C, вартістю 395,00 грн.; ресивером супутникового мовлення «Amiko» Mini HD, вартістю 1 057,34 грн.; персональним портативним комп`ютером «ASUS» Z99E, вартістю 765,00 грн.; монітором «ASUS» VS228H, вартістю 2 299,50 грн.; двома пультами дистанційного керування, загальною вартістю 95,60 грн.; комп`ютерним маніпулятором (мишка), вартістю 53,33 грн.; мультиметром DT 830B, вартістю 81,14 грн.; мультиметром SP 15D, вартістю 78,18 грн.; мережевим шнуром до монітору «ASUS» VS228H, вартістю 36,67 грн.; блоком живлення «Full Enegry» БЖ-1210, вартістю 132,02 грн.; автомобільною активною антеною, вартістю 35,00 грн.; мережевим адаптером (сумісним із відеореєстратором «Dahua»), вартістю 50,00 грн.; мережевим адаптером (сумісним з ресивером супутникового мовлення Amiko Mini HD), вартістю 45,00 грн.; блоком живлення (сумісним з персональним портативним компютером «ASUS» Z99E), вартістю 120,00 грн.; балончиком з фарбою «Hobby Lack» (вартість не визначена у зв`язку з втратою споживчих властивостей); пістолетом пневматичним газобалонним МР 654 К Саl. 4,5 мм., вартістю 1816,67 грн.; двома балонами зі стиснутим повітрям «QVARTA» для пневматичного газобалонного пістолету, загальною вартістю 25,50 грн.; мобільним телефоном «Fly IQ 4403», вартістю 1000,00 грн.; чоловічим гаманцем, вартістю 12,00 грн.; сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «МТС Україна», вартістю 10,00 грн.; велосипедом марки «Україна», вартістю 1316,67 грн.; велосипедом марки «Аіст», вартістю 1500,00 грн.; ліхтариком BL1102 Police, вартістю 249,84 грн.; двома палками варено-копченої ковбаси «Фермерська», загальною вагою 1кг., вартістю 63,00 грн.; грошима в сумі 50 грн., а всього майном на загальну суму 12905,24 грн.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які підтримали подану обвинуваченим апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні суду 1 та апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень не визнав, не кається та заперечував свою причетність до скоєних злочинів, без пояснення своєї позиції, вважав, що його обмовили.

Проте, не дивлячись на не визнання ним вини, його винність у вчиненні вбивства, вчиненому з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб підтверджується доказами у кримінальному провадженні.

Будучи допитаним в суді першої інстанції в якості обвинуваченого ОСОБА_7 свою вину у вчиненому визнав, але від дачі пояснень, надання відповідей на запитання в судовому засіданні відмовився.

Як вбачається з протоколу проведення слідчого експерименту від 11.10.2016 року за участю обвинуваченого ОСОБА_7 , останній в присутності захисника добровільно розповів та показав на місці, яким чином разом з обвинуваченим ОСОБА_6 наносили удари потерпілому, від яких він помер, та як з його господарства викрали майно (т. 1 а.п. 131-137).

Вказані свідчення обвинуваченого ОСОБА_7 щодо вбивства потерпілого з корисливих мотивів, разом з обвинуваченим ОСОБА_6 , суд обґрунтовано поклав в основу вироку, дав їм належну оцінку, оскільки вони підтверджуються іншими доказами, зібраними у кримінальному провадженні та узгоджуються з ними.

Допитана судом 1 інстанції в якості потерпілої ОСОБА_11 показала, що вона являється рідною племінницею ОСОБА_10 , з яким завжди підтримувала дружні родинні відносини. 09 жовтня 2016 року їй зателефонувала мама і повідомила, що ОСОБА_10 вбили. На похороні дізналася, що його вбив ОСОБА_6 , який влітку 2016 року тимчасово в нього проживав. З будинку потерпілого зникли деякі речі, в тому числі плазмовий телевізор, мобільний телефон, ноутбук, два TV тюнера, апаратура до відео спостереження, портативний DVD-програвач, пневматичний пістолет; ліхтарик з електрошокером та два велосипеди, а також гаманець з банківськими картками та грошима, в якій кількості їй не відомо, але він не зберігав готівкові гроші у великій сумі.

Свідок ОСОБА_12 суду 1 інстанції показала, що потерпілий являвся рідним братом її покійного чоловіка і вона підтримувала з ним дружні родинні стосунки. ОСОБА_10 не мав негативних звичок, по характеру був спокійний врівноважений, завжди допомагав людям, був працьовитим, проживав сам, у нього ніколи не було своєї сім`ї, працював машиністом. На прохання Лісового її матір ОСОБА_13 проживала в його будинку та допомагала по господарству, вона також часто навідувалася до його господарства. В кінці травня 2016 року потерпілий познайомився з ОСОБА_6 , якого пожалів та дозволив проживати у нього в будинку, оскільки обвинувачений скаржився, що його ображають у селі, а матір вигнала з будинку. 09 жовтня 2016 року, близько 06 години ранку, їй зателефонувала її матір та повідомила, що вона не може вийти зі своєї кімнати, так як міжкімнатні двері чимось підперті зовні, а Лісовий на крики не відповідає. На її прохання ОСОБА_14 та ОСОБА_15 сходили до господарства ОСОБА_16 , де виявили, що двері до кімнати матері були підперті ззовні металевою трубою та кріслом, а у дворі за господарським сараєм виявив труп Лісового з ознаками насильницької смерті, що свідок ОСОБА_17 і підтвердив в судовому засіданні. Про вказані факти вона повідомила поліцію, а коли прибула на місце події, то виявила, що з будинку потерпілого зникли речі. Також вона дізналась, що вбивство скоїв ОСОБА_18 зі своїм товаришем.

Свідок ОСОБА_13 , допитана судом 1 інстанції, показала, що протягом останніх двох років вона проживала у будинку ОСОБА_10 та допомагати по господарству. З кінця травня 2016 року у будинку також проживав ОСОБА_6 , якого пожалів потерпілий, так як йому ніде було жити. Він проживав близько двох місяців у другій половині будинку, де проживала і вона. Український їй не сподобався, він був ледащим, брехливим, нічого не допомагав по господарству, неодноразово приводив у будинок свою дівчину та розпивали алкогольні напої. В липні 2016 року Лісовий вигнав ОСОБА_18 за те, що той крав у нього особисті речі. Близько 05 години ранку, 09 жовтня 2016 року, вона збиралася вийти з кімнати, але міжкімнатні двері були зачинені та були чимось підперті з іншої сторони. Вона кликала ОСОБА_16 , але останній не відповідав, потім вона зателефонувала своїй дочці, на прохання якої прийшли ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які в подальшому відчинили підперті двері та випустили її. На підлозі біля вхідних дверей була калюжа крові. Також ОСОБА_17 виявив труп ОСОБА_16 за господарським сараєм біля туалету, з ознаками насильницької смерті. Про це вона відразу по телефону повідомила своїй донці, а остання відразу зателефонувала до поліції. Також з кімнати ОСОБА_16 зник телевізор, мобільний телефон, електронний пристрій та з господарства зникли два велосипеди. Пізніше вона дізналася, що вбивство скоїв ОСОБА_18 зі своїм товаришем, вбивство було вчинено з метою пограбування.

В судовому засіданні суду 1 інстанції свідок ОСОБА_19 , яка перебуває у фактичних шлюбних відносинах з обвинуваченим ОСОБА_6 , показала, що 08.10.2016 року, у вечірній час, вона з ОСОБА_18 , ОСОБА_7 та його дівчиною ОСОБА_20 прибули до будинку ОСОБА_21 , щоб переночувати, так як матір ОСОБА_18 не впустила їх до будинку. Потім ОСОБА_20 стало зле і її забрали до лікарні на кареті швидкої допомоги. Після цього хлопці довго розмовляли між собою, змісту розмови їй невідомо. Коли вони виходили з будинку, вона не чула та не бачила. В ночі їй на мобільний зателефонував ОСОБА_22 щоб вона відчинила двері. Хлопці зайшли до будинку та занесли мішок з під цукру, який був чимось наповнений. До хлопців вона не підходила та з ними не спілкувалася, лягла спати. Вранці на її питання, де вони були вночі та що з собою принесли в мішку, ОСОБА_18 відповів, що це не її справа та щоб вона не вмішувалася. Після цього викликали таксі, з лікарні забрали ОСОБА_20 та поїхали на ж/д станцію в м. Прилуки, де до них підійшли працівники поліції та затримали.

Допитана в судовому засіданні суду 1 інстанції в якості свідка ОСОБА_23 показав, що він працює в таксі «Вояж» в м. Прилуки водієм таксі. 09.10.2016 року, у ранковий час, на прохання ОСОБА_6 він прибув до господарства в с. Малківка. З господарства вийшов ОСОБА_18 разом з незнайомим хлопцем, вони несли наповнений білий поліетиленовий мішок та ще якусь сумку. Вказані речі вони поклали в багажник. З хлопцями була дівчина, яких він відвіз до м. Прилуки, де заїхали в Прилуцьку ЦРЛ, звідки забрали невідому дівчину та всі повернулися до с. Малківка, звідки він їх забирав зранку. Приїхавши до с. Малківка, вони всі зайшли в будинок, з багажника автомобіля своїх речей не забирали, а повернувшись через 5 хвилин, сіли в автомобіль і поїхали в м. Прилуки на залізничний вокзал, де хлопці забрали з багажника автомобіля білий мішок та якусь сумку.

Наведені свідчення потерпілої та свідків суд обґрунтовано поклав в основу вироку, дав їм оцінку та правильно визнав їх достовірними, оскільки вони підтверджують обставини вчинення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , інкримінованого їм кримінального правопорушення, узгоджуються між собою та підтверджуються іншими доказами, зібраними у кримінальному провадженні.

Показання обвинуваченого ОСОБА_7 , надані під час слідчого експерименту, щодо кількості, характеру та способу та механізму нанесення потерпілому ударів та його місцезнаходження під час вбивства узгоджуються з висновками судово-медичної експертизи № 265 від 10.10.2016 року, згідно яких при експертизі трупа ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження, які докладно виписані у вироку суду (т. 1 а.п. 109-115).

Відповідно протоколу проведення огляду місця події від 09.10.2016 року, у господарстві, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за одним із сараїв, виявлено труп потерпілого ОСОБА_10 , з ознаками насильницької смерті. Окрім іншого, на другій бетонній східці перед входом до будинку виявлено плями бурого кольору, схожі на кров, у виді крапель зі слідами волочіння у напрямку від вхідних дверей, а також на речах та предметах, що там знаходяться маються плями та краплі бурого кольору, схожі на кров. В кімнаті при вході до будинку, на підлозі маються плями речовини бурого кольору зі слідами волочіння, а також на стінах вказаного приміщення та предметах, що знаходяться в ньому. Виявлено металеву трубу з плямами бурого кольору. Також в будинку маються сліди підошви взуття (т. 1 а.п. 39-56).

В ході проведення огляду приміщення зали очікування залізничного вокзалу 09.10.2016 року, виявлено, що у кріслі сидить чоловік , який назвався ОСОБА_7 , поряд з ним на стільцях для пасажирів знаходяться предмет схожий на пістолет, грошові купюри, жовтий поліетиленовий пакет, в якому лежить пара чоловічих туфель 43 розміру, шкільний портфель чорно-фіолетово-рожевого кольору, в якому знаходиться кабель живлення з штекером круглої форми, зарядний пристрій до ноутбука, ДВД-програвач, предмети чорного кольору зовні схожий на накопичувач для відеокамери, два предмети схожі на ТВ-тюнери, ноутбук. Поряд з портфелем на стільці лежить білий полімерний мішок, в якому при огляді виявлено металевий балончик з чорною краскою та плазмовий телевізор, пульт дистанційного керування, декілька кабелів, а також вимірювальні прилади, що було викрадено у потерпілого (т. 1 а.п. 57-62).

Протоколом огляду місця події від 09.10.2016 року, а саме металевого кіоску з вивіскою «Мобільні телефони», розташованого на привокзальній площі залізничного вокзалу м. Прилуки, встановлено, що ОСОБА_24 видав два мобільних телефони «Samsung» чорного кольору, в якому знаходиться сім картка МТС та телефон «Fly IQ 239», білого кольору, в якому знаходилась сім картка МТС, при цьому пояснив, що вказані телефони йому залишили два невідомі чоловіки для підзарядки акумуляторної батареї (т. 1 а.п. 63-64).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 13.10.2016 року, ОСОБА_25 , начальник вокзалу м. Прилуки, добровільно видала флеш накопичувач Transcend 8GB, пояснивши, що на ньому знаходиться запис з залізничного вокзалу м. Прилуки за період часу 09.10.2016 року з 12 год до 12 год 30 хв. (т. 1 а.п. 71).

Протоколом від 18.01.2017 року огляду предметів з фототаблицею до нього встановлено, що у період часу з 12 год до 12 год 30 хв. до приміщення залізничного вокзалу зайшли ОСОБА_7 , який ніс на плечах та в руці кольоровий рюкзак, наплічну сумочку, поліетиленовий пакет чорного кольору, ОСОБА_6 ніс на плечі та у руці наплічну сумочку і поліетиленовий мішок білого кольору (т. 2 а.к.п.73-86).

11.10.2016 року, 12.10.2016 року, 21.10.2016 року під час проведення огляду місця події було вилучено одяг та взуття обвинувачених (т. 1 а.п. 139-144, 145, 147-148).

Протоколом від 14.11.2016 року огляду предметів з фотоілюстративною таблицею до нього зафіксовано факт огляду двох велосипедів марки «Україна» та «Аіст», які вилучені під час проведення слідчого експерименту від 11.10.2016 року за адресою с. Малківка вул. Шевченка 6, які викрадені були у потерпілого (т. 2 а.п.56).

Протоколом від 18.01.2017 року огляду предметів з фототаблицею до нього встановлено, що в ході огляд предметів, вилучених під час затримання та обшуку ОСОБА_7 від 09.10.2016 року, вилучено чоловічий шкіряний гаманець, чотири сім картки операторів мобільного зв`язку «МТС» «Київстар» «Vodafone» «Life», флеш картка micro SD Tema, флеш картка micro SD HC, посвідчення «Укрзалізниця Південна Залізниця» видане на ім`я ОСОБА_10 , пластикова банківська картка «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_26 , пластикова картка «ОЩАДБАНК» на ім`я ОСОБА_26 та пакунок з паперу до висновку № 265 від 09.10.2016 року, а саме фрагмент металевої труби круглої форми, один кінець, якої має наскрізний отвір, на іншому кінці приварена металева пластина прямокутної форми, поверхня вкрита іржею (т. 2 а.п.87-91).

Висновки судових експертиз № 209-ц від 28.10.2016 року, № 2572 від 24.11.2016 року № 191(б), 2571 від 21.12.2016 року, № 2585,138 від 30.11.2016 року (т. 2 а.п. 119-123, 172-183, 190-212, 218-231) щодо слідів рук обвинувачених, волокон їх одягу, слідів взуття та крові підтверджують перебування 08 жовтня 2016 року обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в будинку потерпілого та наявність між ними фізичного контакту, а також застосування обвинуваченими під час скоєння злочину фрагменту металевої труби, цегли та заволодіння майном потерпілого.

При наведених доказах, колегія суддів вважає що висновок суду першої інстанції про доведеність вини як обвинуваченого ОСОБА_6 , так і ОСОБА_7 у вбивстві, тобто, умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчиненому з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, ґрунтується на сукупності досліджених у судовому засіданні доказах і їх дії правильно кваліфіковані за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Разом з тим, на підставі досліджених судом 1 та апеляційної інстанції доказів встановлено, що у засуджених до нападу на потерпілого була попередня змова на вбивство з корисливих мотивів, про що зазначено і в обвинувальному акті. Отже, в такому випадку кваліфікація дій ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 187 КК України є зайвою.

Кваліфікація діяння особи за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України та ч. 4 ст. 187 КК України (як ідеальна сукупність злочинів) можлива лише у разі, коли доведено, що умисел спочатку був направлений на вчинення розбою, під час якого вчиняється умисне вбивство.

Системний аналіз наведених доказів переконливо свідчить про те, що підготовка знаряддя злочину, узгодженість і послідовність дій обвинувачених, а також характер, локалізація і значна кількість нанесених ударів у життєво важливі органи, зокрема по голові, вказує безпосередньо на наявність в їх діях попередньої змови щодо реалізації єдиного умислу, спрямованого на позбавлення життя потерпілого.

Таким чином, вирок суд 1 інстанції щодо ОСОБА_6 та в порядку ч. 2 ст. 404 КПК України щодо ОСОБА_7 підлягає зміні на підставі п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність шляхом виключення рішення про їх засудження за ч. 4 ст. 187 КК.

Невизнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини та його показання про непричетність до інкримінованого злочину суд першої інстанції вірно розцінив як захисну версію з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення, з чим погоджується і колегія суддів.

Висновки експертів складено у відповідності до вимог чинного законодавства та компетентними особами, відповідають вимогам ст.ст. 94, 101, 102 КПК України, з дотриманням Правил проведення судово-медичних експертиз (досліджень) у відділеннях судово-медичної імунології бюро судово-медичної експертизи, затверджених наказом Міністерства охорони

здоров`я України від 17 січня 1995 року N 6, вони є науково обґрунтованими і суд правильно визнав їх як докази, будь-яких сумнівів у правильності таких висновків не виникло і в колегії суддів.

На думку колегії суддів під час провадження в суді першої інстанції право обвинуваченого на захист порушено не було, зокрема, в частині роз`яснення обвинуваченому процесуальних прав, вирішення заявлених клопотань, участі захисника за призначенням та відмови в задоволенні клопотання про призначення судово-імунологічної експертизи. Крім того, аналізуючи матеріали кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що у суду 1 інстанції було достатньо доказів для прийняття рішення по суті без призначення повторної судово-імунологічної експертизи, на якій наполягав Український, зважаючи на ймовірну помилку експертів, і на думку колегії суддів, судом першої інстанції обґрунтовано постановлено ухвалу про відмову в задоволенні клопотання про призначення повторної судово-імунологічної експертизи та такі дії суду не свідчать про неповноту судового розгляду та порушення прав обвинуваченого на захист.

Призначене засудженим покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК, достатньо умотивовано та визначено з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ними злочину, даних про їх особи, відношенням до скоєного, обтяжуючих покарання обставин, відсутність пом`якшуючих покарання обставин обвинуваченого ОСОБА_6 , який не визнав вини та не розкаявся в скоєному, та наявність пом`якшуючих обставин у обвинуваченого ОСОБА_7 . Таке покарання є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження нових злочинів. Таким чином, колегія суддів, незважаючи на виключення з обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 рішення про їх засудження за ч. 4 ст. 187 КК, не знаходить підстав для пом`якшення призначеного їм покарання.

Також в порядку ч.2 ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає необхідним додатково зарахувати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 04 травня 2017 року по 20.06.2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тобто, по день набрання чинності Закону України № 2046-VІІІ від 18.05.2017 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення».

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03 травня 2017 року відносно ОСОБА_6 та в порядку ч.2 ст.404 КПК України, відносно ОСОБА_7 - змінити.

Виключити з вироку Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03 травня 2017 року рішення про засудження ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 187 КК України.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна.

Зарахувати додатково ОСОБА_6 , на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 04 травня 2017 року по 20 червня 2017 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В порядку ч. 2 ст. 404 КПК України, виключити з вироку Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03 травня 2017 року рішення про засудження ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 187 КК України.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, до покарання у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна.

Зарахувати додатково ОСОБА_7 , на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 04 травня 2017 року по 20 червня 2017 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті цей вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими, які тримаються під вартою в той самий строк з дня вручення їм копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4