Провадження № 11-сс/792/140/18
Категорія: ухвала слідчого судді Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 лютого 2018 року м. Хмельницький
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду Хмельницької області
в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваної ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами підозрюваної ОСОБА_8 та її захисника адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 лютого 2018 року про продовження строку тримання під вартою,
в с т а н о в и л а :
Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 лютого 2018 року задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Хмельницькій області майора поліції ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, не заміжньої, не працюючої, раніше судимої:

15 червня 2012 року Ізяславським районним судом Хмельницької області за ст.ст. 185 ч. 3, 75, 76, 104 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, з встановленням іспитового строку на 2 роки;

11 червня 2013 року Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області за ст.ст. 289 ч. 1, 71 ч. 1, 71 ч. 2 КК України до покарання у виді 3 роки 10 днів позбавлення волі;

8 жовтня 2014 року Ізяславським районним судом Хмельницької області за ч. 1 ст. 296 КК України до покарання у виді арешту на строк 30 днів,
та продовжено їй строк тримання під вартою до 24 квітня 2018 року включно.
Органом досудового розслідування ОСОБА_8 26 грудня 2017 року повідомлено про підозру у тому, що вона, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 25 грудня 2017 року приблизно о 18 год. 20 хв., діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою між собою, приховавши обличчя, проникли в житловий будинок ОСОБА_12 , що розташований по АДРЕСА_2 . Надалі, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , маючи на меті протиправне заволодіння майном ОСОБА_12 , вчинили напад на останню, який виразився у тому, що вони за допомогою власної фізичної сили кинули потерпілу на підлогу та зв`язали, після чого ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з застосуванням насильства, вимагали у ОСОБА_12 грошові кошти та золоті вироби, які в цей час намагалась відшукати ОСОБА_8 . В результаті спланованих злочинних дій ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_8 , та відомостей, які надала їм потерпіла, останні відкрито заволоділи мобільним телефоном марки «Nokia C2-01» та грошовими коштами в сумі 1000 грн., чим завдали потерпілій ОСОБА_12 майнової шкоди на загальну суму 1500 грн.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 грудня 2017 року ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 23 лютого 2018 року включно.

Постановою заступника прокурора Хмельницької області від 14 лютого 2018 року строк досудового розслідування продовжено до чотирьох місяців до 26 квітня 2018 року.

14 лютого 2018 року слідчий СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням, яке погоджене із прокурором відділу прокуратури Хмельницької області ОСОБА_6 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 .

В його обґрунтування зазначив, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не відпали та продовжують існувати. Зокрема, ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілу, щоб змінити показання останніх, знаючи про тяжкість покарання, що їй загрожує у разі визнання винуватою у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності за його вчинення, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Окрім того, завершити досудове розслідування до 25 лютого 2018 року не представляється можливим, так як дане кримінальне провадження є складним, ще необхідно провести ряд слідчих (розшукових) дій, а саме: необхідно долучити ряд експертиз, направити клопотання до Апеляційного суду Хмельницької області про розтаємнення ухвал щодо проведення негласних слідчих (розшукових) дій, а також виконати вимоги ст.290 КПК України та скласти обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування, що потребує додаткового часу.
Постановляючи ухвалу про продовження строку тримання під вартою, суд мотивував своє рішення тим, що на даний момент наявні відповідні ризики передбачені ст. 177 КПК України, які не зменшились та виправдовують тримання ОСОБА_8 під вартою. А тому, лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної.
В поданих апеляційних скаргах підозрювана ОСОБА_8 та її захисник адвокат ОСОБА_7 просять ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваній більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Ухвалу вважають незаконною та необгрунтованою.

Поза увагою слідчого судді залишилось те, що досудове слідство триває більше двох місяців, всі необхідні слідчі дії проведено, допитано потерпілу та свідків, що унеможливлює вплив підозрюваної на їх показання.

Суд не врахував, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, хвору матір, яка потребує догляду та сторонньої допомоги .

Зазначають, що ОСОБА_8 заперечує свою причетність до вчинення злочину, дала відповідні пояснення, просила провести з нею слідчий експеримент, однак їй було відмовлено.

Слідчий суддя не врахував, що посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що підозрювана переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, а потребу у позбавленні волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину, про що Європейський суд з прав людини зазначав у своєму рішенні від 1 червня 2006 року у справі «Мамедова проти Росії».

Поза увагою суду залишилась практика Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 11 липня 2006 року у справі «Бойченко проти Молдови», де зазначено, що одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказання підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про тримання заявника під вартою.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення підозрюваної ОСОБА_8 та її захисника адвоката ОСОБА_7 на підтримку апеляційних скарг, з посиланням на зазначені в них доводи, думку прокурора, який просив апеляційні скарги залишити без задоволення, а ухвалу без зміни, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України визначено, що строк тримання під вартою може бути продовженим слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 294 КПК України якщо досудове розслідування злочину (досудове слідство) неможливо закінчити у двомісячний строк, він може бути продовженим в межах строків, встановлених ч.ч. 2 та 3 ст. 219 КПК України.

Згідно з ст.199 КПК України слідчий суддя продовжує строк тримання під вартою за умови, що прокурор, слідчий доведуть існування заявлених ними ризиків, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; та наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Продовжуючи строк тримання під вартою, слідчий суддя своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження його строку має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

На думку колегії суддів, ухвала слідчого судді відповідає зазначеним критеріям.

Так, з матеріалів судового провадження та змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою належним чином перевірялись слідчим суддею при його розгляді.

При цьому, отримано пояснення підозрюваної, заслухана думка захисника, прокурора, досліджені письмові докази, покладені в основу підозри, а також з`ясовані обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою, в тому числі і ті, на які посилається в апеляційній скарзі сторона захисту.

Слідчим суддею під час судового розгляду з`ясовано наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, яка підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, та наведеними судом у прийнятому рішенні.

Слідчим суддею у повному обсязі досліджено доводи клопотання щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховано необхідність виконання ряду слідчих та процесуальних дій, а також взято до уваги існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які в сукупності виправдовують подальше тримання підозрюваної під вартою. Зокрема, можливість ОСОБА_8 переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищення, сховання або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілу, свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення.

ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років із конфіскацією майна.

Враховуючи, що запобіжний захід у виді тримання під вартою обраний підозрюваній раніше і на теперішній час обставини, які були враховані при обранні запобіжного заходу, не змінились, тому і заявлені ризики не зменшились.

Таким чином, наявність вищевикладених ризиків у межах кримінального провадження, ґрунтується не на припущеннях, як про це помилково стверджує сторона захисту у поданій апеляційній скарзі, а на реальних фактичних даних, наведених слідчим у поданому клопотанні та доведених прокурором в судовому засіданні першої та апеляційної інстанцій.
Доводи апелянтів про те, що досудове слідство триває більше двох місяців, всі необхідні слідчі дії проведено, допитано потерпілу та свідків, що унеможливлює вплив підозрюваної на їх показання, суд до уваги не приймає. Так, постановою заступника прокурора Хмельницької області від 14 лютого 2018 року строк досудового розслідування продовжено до чотирьох місяців до 26 квітня 2018 року, тобто можуть проводитись слідчі дії, необхідні для встановлення істини у справі, може виникнути необхідність у повторному допиті свідків, потерпілої чи проведенні інших слідчих дій за їх участю.

Окрім того, запобіжний захід є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому. Стороною обвинувачення такі ризики відповідно до ст. 177 КПК України доведені, які в сукупності із обґрунтованою підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, стали підставою для продовження їй запобіжного заходу саме у вигляді триманні під вартою, що відповідає характеру суспільного інтересу в даному випадку.

Наявність в ОСОБА_8 постійного місця проживання, хворої матері, яка потребує догляду та сторонньої допомоги, не дають колегії суддів підстав для зміни їй запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. Так, будучи раніше судимою за злочини проти власності, громадського порядку та моральності, маючи не зняту та не погашену судимість, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні нового кримінального правопорушення, що свідчить про її небажання стати на шлях виправлення та можливість продовжувати злочинну діяльність.

Посилання апелянтів на те, що ОСОБА_8 заперечує свою причетність до вчинення злочину, дала відповідні пояснення, не заслуговують на увагу, оскільки є правом підозрюваної.

Колегією суддів під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді було досліджено матеріали кримінального провадження, надані слідчим, та встановлено ряд об`єктивних доказів на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_8 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення. Зокрема, до таких доказів відносяться: протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину відносно ОСОБА_8 від 26 грудня 2017 року; заява ОСОБА_12 від 25 грудня 2017 року; протокол допиту потерпілої ОСОБА_12 від 26 грудня 2017 року; протоколи огляду місця події від 25 грудня 2017 року; протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 26 грудня 2017 року; протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 26 грудня 2017 року; протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 26 грудня 2017 року; протокол огляду місця події від 26 грудня 2017 року; протокол проведення слідчого експерименту від 12 лютого 2018 року.

Окрім того, усі перелічені докази були враховані слідчим суддею під час постановлення оскаржуваної ухвали.

До того ж, слід зазначити, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних стадій кримінального провадження, на що неодноразово наголошував Європейський суд з прав людини у своїх судових рішеннях.

Твердження про те, що ОСОБА_8 просила провести з нею слідчий експеримент, однак їй було відмовлено, не є беззаперечною підставою для скасування ухвали слідчого судді та зміни запобіжного заходу на більш м`який. Окрім того, на даний час триває досудове розслідування, проводяться слідчі дії.

Доводи сторони захисту про те, що посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що підозрювана переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, а потребу у позбавленні волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину, про що Європейський суд з прав людини зазначав у своєму рішенні від 1 червня 2006 року у справі «Мамедова проти Росії», суд до уваги не приймає.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Посилання апелянтів на рішення Європейського суду з прав людини, від 11 липня 2006 року у справі «Бойченко проти Молдови», де зазначено, що одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказання підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про тримання заявника під вартою, є необґрунтованими. Так, слідчим суддею та колегією суддів апеляційного суду зазначені стороною захисту обставини перевірялись відповідно до вимог КПК України. До того ж, слід зазначити, що продовження строку запобіжного заходу не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у справі існують ознаки суспільного інтересу, який, зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Інші доводи апеляційної скарги не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що зазначені у клопотанні слідчого обставини виправдовують подальше тримання підозрюваної ОСОБА_8 під вартою, а тому ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування та задоволення апеляційних скарг захисника і підозрюваної не вбачається.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів підстав для скасування ухвали слідчого судді не знаходить.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст.407, ст.ст. 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 лютого 2018 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 до 24 квітня 2018 року включно залишити без зміни, а апеляційні скарги підозрюваної ОСОБА_8 та її захисника адвоката ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду ОСОБА_2