АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/2433/16-к Номер провадження 11-кп/786/346/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 листопада 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого ОСОБА_2
Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарях ОСОБА_5 , ОСОБА_6
за участю прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтави матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Октябрського районного суду м.Полтави від 19 листопада 2016 року,-

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м Полтава, мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, освіта середня, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, не працюючий, не одноразово судимий, -

визнаний винним та засуджений за ч.1 ст. 263 КК України на 3 роки позбавлення волі.

За вироком суду, ОСОБА_9 визнаний винним та засуджений за вчинення злочину за таких обставин.

В один із днів жовтня 2015 року обвинувачений ОСОБА_9 , проходячи військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 в зоні ведення антитерористичної операції, перебуваючи у населеному пункті Верхньоторецьке Ясинуватського району Донецької області, діючи умисно, придбав шляхом обміну на пляшку горілки у невідомих йому осіб, відповідно до висновку експерта від 22 січня 2016 № 3 гранату Ф-1 з маркуванням «386 39-80Т» з уніфікованим запалом УЗРГМ-2 з маркуванням « 179-81 583», яка являється бойовим припасом, а також гранату РГД-5 з маркуванням «Дельта 182-82», яка в середині споряджена вибуховою речовиною - тротилом вагою 110-115 грам, у зв`язку з чим у нього виник умисел, спрямований на зберігання та носіння даних бойового припасу та вибухової речовини, вчинивши при цьому їх придбання.
Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_9 поклав гранату Ф-1 та корпус гранати РГД-5, спорядженої тротилом, до свого особистого речового мішка, який постійно перебував разом з ним до 15 грудня 2015 року.
У подальшому, з 15 грудня 2015 року обвинувачений ОСОБА_9 , діючи умисно, не маючи передбаченого законом дозволу, зберігав гранату Ф-1 та корпус фанати РГД-5, спорядженої тротилом, в особистому речовому мішку у розташуванні військової частини - польова пошта НОМЕР_1 поруч із своїм ліжком до 31 грудня 2015 року, вчинивши зберігання бойових припасів та вибухових речовин.
Надалі, 31 грудня 2015 року він, одержавши від командира військової частини звільнення терміном на 3 доби, діючи з умисно, з метою перевезення вищевказаних бойового припасу (граната Ф-1) та вибухової речовини (корпус гранати РГД-5, спорядженої тротилом) до місця свого проживання ( АДРЕСА_2 ), не маючи на це передбаченого законом дозволу, скориставшись рейсовим автобусом за маршрутом «Дніпропетровськ - Полтава», вибув до м. Полтава, вчинивши при цьому носіння бойових припасів та вибухових речовин.
Однак, цього ж дня о 20 год. 18 хв. на автовокзалі м. Полтава, що по вул. Великотирновська, 7, в особистих речах обвинуваченого працівниками поліції виявлено та вилучено гранату Ф-1 маркуванням «386 39-80Т» з уніфікованим запалом УЗРГМ-2 з маркуванням «179-81 583», яка являється бойовим припасом, а також гранату РГД-5 з маркуванням «Дельта 182-82», яка в середині споряджена вибуховою речовиною - тротилом вагою 110-115г.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 не оспорюючи фактичні обставини справи та доведеність вини, просить вирок суду щодо нього змінити та пом`якшити покарання з врахуванням положень ст. 75 КК України. При цьому вказує, що вину визнав, добровільно давав пояснення, коли приїхав до м.Полтава сама добровільно повідомив працівникам поліції, що має при собі гранати та видав їх, щиро кається у вчиненому.

Інші учасники процесу вирок суду не оскаржили.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника на підтримання апеляційної скарги, при цьому ОСОБА_9 просив застосувати до нього ЗУ «Про амністію у 2016 році», заперечення прокурора, обговоривши доводи апеляції та перевіривши матеріали провадження, вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню.

Висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_9 у вчинені злочину, за який він засуджений, ґрунтується на зібраних у справі доказах, які відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України судом першої інстанції не досліджувались і ніким з учасників судового розгляду не оспорюються. Тому колегія суддів виходить з того, що було встановлено вироком місцевого суду.

У відповідності до зібраних по справі доказів, дії ОСОБА_9 правильно кваліфіковані судом за ч.1 ст.263 КК України, як носіння, зберігання, придбання бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

При обранні покарання обвинуваченому суд першої інстанції виходив із загальних засад призначення покарань, передбачених ст. 65 КК України, та врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_9 злочину, відношення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, дані, що характеризують його особу, обставини, які пом`якшують покарання, зокрема позитивну характеристику, статус учасника бойових дій під час проведення АТО, щире каяття, відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Місцевий суд, з врахуванням особи ОСОБА_9 , який раніше неодноразово засуджувався за вчинення умисних злочинів, має непогашену у визначеному законом порядку судимість за попереднім вироком, обґрунтовано призначив йому покарання у виді реального позбавлення волі.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що місцевим судом не в повній мірі взято до уваги обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_9 злочину, відповідно до положень ст. 69 КК України, а тому призначене йому покарання є занадто суворим.

Так, згідно доданих до апеляційної скарги документів вбачається, що ОСОБА_9 з 30.09.15 року по 30.11.15 року безпосередньо приймав участь в антитерористичній операції, забезпечуючи її проведення в зоні антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей. Прикріплений до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , як солдат. За сумлінне виконання службового обов`язку, зразкову військову дисципліну та ін., був нагороджений грамотою командира ВЧ польова пошта НОМЕР_1 .

Враховуючи, що ОСОБА_9 брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпечував її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах АТО у період її проведення, його ставлення до вчиненого, колегія суддів вважає за можливе пом`якшити останньому покарання призначивши основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.1 ст.263 КК України.

Застосування ЗУ «Про амністію у 2016 році» до ОСОБА_9 в силу ст.9 цього Закону є неможливим.

Враховуючи, що Законом України № 2046-VIII від 18.05.2017 року, який набрав чинності 21.06.2017 року, внесені зміни до встановлених ч.5 ст.72 КК України правил зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання, вирок суду в цій частині підлягає уточненню в порядку ст.404 КПК України.

Керуючись ч.2 ст.376, статтями 404, 405,407, 418 КПК України колегія суддів
У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Октябрського районного суду м.Полтави від 19 листопада 2017 року щодо ОСОБА_9 змінити.

Вважати ОСОБА_9 засудженим за ч.1 ст. 263 КК України із застосуванням ст.69 КК України до 2 років позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України в строк попереднього ув`язнення ОСОБА_9 , зарахувати строк тримання під вартою з 19.11.2016 року по 20.06.2017 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

С У Д Д І :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4