ун. № 759/2564/18
пр. № 1-кп/759/470/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 березня 2018 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження 0002077, внесеного 21.02.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області, який проживає у АДРЕСА_1 , не працює, з середньою освітою, не одруженого, судимого вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.03.2010 року за ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 153 , 70 КК України на 6 років позбавлення волі, звільненого по відбуттю строку покарання 17.05.2015 року,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні зазначене кримінальне провадження,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 10.03.2017 року у нічний час, знаходячись у невстановленому досудовим розслідуванням місці та при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, зустрівся зі своїми знайомими ОСОБА_5 і невстановленими досудовим розслідуванням особами та бажаючи покращити своє матеріальне становище, спільно вирішили вчинити крадіжку будівельного обладнання з території будівельного майданчика, розташованого по АДРЕСА_2 , чим вступили між собою у попередню злочинну змову.

З метою виконання спільного злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що у власності ОСОБА_6 є вантажний автомобіль, з метою перевезення будівельного обладнання, зателефонував останньому та попросив перевезти вантаж за матеріальну винагороду. Не підозрюючи про дійсні злочинні наміри ОСОБА_5 , ОСОБА_6 10.03.2017 приблизно о 03 годині 30 хвилин на власному автомобілі «Газель» д.н.з. НОМЕР_1 прибув на вулицю Гната Юри в місті Києві та став чекати біля будинку № 14-Б.

Реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_5 і невстановленими досудовим розслідуванням особами 10.03.2017 року приблизно о 04 годині 00 хвилин, перелізши через металевий паркан, незаконно проникли на територію огородженого та охоронюваного будівельного майданчика, розташованого по вулиці Гната Юри, 14-Б в місті Києві, звідки таємно викрали будівельне обладнання, а саме щит опалубки кутовий 270/30, вартістю 1563 гривні 94 копійки та щит опалубки кутовий 270/30, вартістю 1536 гривні 40 копійок, а всього майна на загальну суму 3100 гривень 34 копійки, перемістивши їх через паркан будівельного майданчика та завантажили в автомобіль «Газель» д.н.з. НОМЕР_1 , після чого з місця вчинення злочину втекли.

Заволодівши в такий спосіб чужим майном, ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_5 і невстановленими досудовим розслідуванням особами з місця вчинення злочину втекли разом з викраденим майном, однак в подальшому були затримані працівниками поліції.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у висунутому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. ст. 185 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, зазначивши час, місце, спосіб і мету його вчинення. Зокрема, він пояснив, що 10.03.2017 року у нічний час він зустрівся зі своїм знайомим ОСОБА_7 та останній запропонував йому скоїти крадіжку будівельного обладнання з території будівельного майданчика, розташованого по вул. Гната Юри, 14-б в м. Києві, на що він погодився. Близько 04 години 00 хвилин він з ОСОБА_5 та іншими особами перелізли через паркан та проникли на територію огородженого та охоронювального будівельного майданчика, звідки викрали щит опалубки, перемістивши викрадене через паркан та завантажили в автомобіль «Газель», яким керував родич ОСОБА_7 , якого останній викликав для перевезення викраденого майна. Після цього коли вони від`їхали від місця скоєння злочину метрів п`ятсот, їх з викраденим майном затримали працівники поліції. ОСОБА_3 просив застосувати до нього покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції. Заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Отже, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, доходить висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні таємного викрадення чужого майна на суму 3100 грн. 34 коп. доведена повністю.

Дії обвинуваченого підлягають кваліфікації за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжуює покарання обвинуваченого, є рецидив злочинів.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином; обставини, яка пом`якшують та обтяжують його покарання, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, тому вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у межах санкції цієї частини ст. 185 КК України.

На підставі викладеного суд доходить висновку, що покарання обвинуваченому потрібно призначити у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, одночасно поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, які сприятимуть його виправленню, оскільки таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів та процесуальних витрат необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. ст. 100, 124 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. 369-371, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки, поклавши на нього обов`язки згідно зі ст. 76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 вартість проведеної експертизи № 8-3/1843 від 18.03.2017 року у розмірі 1237 гривень 00 копійок на користь держави.

Речові докази по справі:

- щит металевий опалубки кутовий 270/30 та щит металевий опалубки кутовий 270/30, що передані на відповідальне зберігання представнику потерпілого ТОВ "Подолжилбуд" ОСОБА_8 - залишити потерпілому за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1