В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"15" березня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 006149 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: м. Києва, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, має на утриманні неповнолітнього сина, ІНФОРМАЦІЯ_2 , без постійного місця реєстрації в Україні, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 ,03 травня 2017 року, приблизно о 14 годині 30 хвилин, перебував по АДРЕСА_2 , помітив раніше невідомого чоловіка, ОСОБА_6 , з яким в нього зав`язалась розмова в ході якої ОСОБА_3 помітив у руці потерпілого мобільний телефон «Samsung». В цей самий момент у ОСОБА_3 виник злочинний умисел спрямований на заволодінні чужим майном, шляхом зловживання довірою потерпілого ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , з корисливих спонукань, шляхом зловживання довірою під приводом телефонного дзвінка, заволодів мобільним телефоном марки «Samsung» моделі «J-100», вартістю 2 000,00 гривень, що належить ОСОБА_6 .

Після цього, ОСОБА_3 з вищевказаним мобільним телефоном з місця вчинення злочину зник, майном потерпілого розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 2 000,00 гривень.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що 03 травня 2017 року, приблизно о 14 годині 30 хвилин, він перебував по Броварському проспекту, 27, в місті Києві, підійшов до потерпілого та в них зав`язалась розмова. В ході спілкування він побачив у потерпілого мобільний телефон, яким зловживаючи довірою вирішив заволодіти. Після чого, попросив його мобільний телефон марки «Samsung» для здійснення дзвінка та не маючи на меті повертати його, з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніву щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечував проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою /шахрайство/, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України є середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який неодружений, не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає, щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, наявності пом`якшуючої обставини, ставлення обвинуваченого до скоєного, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, суд вважає за доцільне призначити йому покарання у мінімальних межах визначених санкцією ч.1 ст.190 КК України.

В порядку ст.100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати не понесені.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день постановлення вироку становить 850 гривень.

Запобіжний захід ОСОБА_3 , не обрано.

Речові докази у кримінальному провадженні мобільний телефон марки «Samsung» моделі «J-100» - залишити у володінні власника ОСОБА_6 .

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати не понесені.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення.

Суддя