Справа № 405/1100/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 лютого 2018 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

представника Державної установи

«Кропивницька виправна колонія (№6)» ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Кропивницький клопотання засудженого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Григоро-Бригадирівка Кобеляцького району Полтавської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого; раніше судимого:

?29.01.1996 року Комсомольським районним судом м. Кременчук Полтавської області за ч.2 ст. 215-3, ч.2 ст. 140, ст. 42, 46-1 КК України до 2 років позбавлення волі, з відстрочкою виконання вироку на 2 роки;

?05.06.1996 року Кобеляцьким районним судом Полтавської області за ст. 86-1, ст. 44, ч.3 ст. 140, ст. 42, ст. 43 КК України до 5 років позбавлення волі, з конфіскацією 1/2 частини майна. Звільнений 22.12.1999 року умовно-достроково на 1 рік 2 місяці 03 дні за постановою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 22.12.1999 року;

?19.06.2001 року Комсомольським районним судом Полтавської області за ст. 17 - ч.3 ст. 140, ст. 44 КК України до 10 місяців позбавлення волі, з конфіскацією 1/2 частини майна. Звільнений 02.03.2002 року по відбуттю строку покарання;

?12.02.2004 року Кобеляцьким районним судом Полтавської області за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 190, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений 05.10.2005 року на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на 4 місяці 04 дні за постановою Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 28.09.2005 року;

?17.04.2007 року Машівським районним судом Полтавської області за ч.3 ст.185, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 2 роки. Постановою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 05.05.2009 року іспитовий строк скасовано, направлений в місця позбавлення волі строком на 3 роки;

?03.08.2009 року Кобеляцьким районним судом Полтавської області за ч.3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнений 21.09.2011 року на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на 10 місяців 18 днів за ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 13.09.201 1 року;

?27.10.2016 року Комсомольським міським судом Полтавської області за ч.2 ст. 121 КК України до 9 років позбавлення волі, -

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення, на підставі ст. 81 КК України. В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав своє клопотання та просив його задовольнити.

Прокурор заперечував щодо задоволення клопотання, посилаючись на те, що останній не довів своє виправлення.

Представник Державної установи «Кропивницька виправна колонія (№6)» питання щодо умовно-дострокового звільнення залишив на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання та матеріали особової справи засудженого ОСОБА_5 № 361-Б-17, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно положень ч. 2, п.2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, після фактичного відбуття засудженим не менше 2/3 строку покарання, призначеного судом, за умисний тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

В силу положень частини 2 зазначеної статті головною умовою прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

В судовому засідання встановлено, що вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 27.10.2016 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначено покарання у виді 09 років позбавлення волі; відповідно до ст.72 КК України ОСОБА_5 зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 15.07.2014 року по 08.04.2015 року та з 09.10.2015 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.о.с. 60-63, Т.1 ч1).

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 02.11.2017 року вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 27.10.2016 року залишено без змін, на підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_5 зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 15.07.2014 року по 08.04.2015 року та з 09.10.2015 року по 20.06.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.о.с. 65-68, Т.1 ч.1).

Початок строку покарання 15.07.2014 року, кінець строку 10.02.2021 року. На момент розгляду клопотання засуджений відбув 06 років 17 днів строку покарання, призначеного судом за вчинення злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів. На момент розгляду клопотання залишилося до відбуття 02 роки 11 місяців 13 днів.

З особової справи засудженого ОСОБА_5 № 361-Б-17 вбачається, що в місцях позбавлення волі останній перебуває з 19.07.2014 року, за час відбування покарання допустив 1 (одне) порушення встановленого режиму утримання, яке на даний час погашене (а.п. 9, а.о.с. 118, Т.1 ч.2); заохочень не має (а.п. 9); в Полтавській УВП № 23 перебував з 19.07.2014 року; з 24.12.2017 року відбуває покарання в Кропивницькій ВК (№ 6); стосовно скоєного злочину розкаюється, але робить це з метою отримати поблажливість; міру покарання, призначену судом, вважає надто суворою; намагається дотримуватись правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом; до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість; до виконання робіт із благоустрою установи ставиться безвідповідально,

перекладає їх виконання на інших засуджених; участі у виховних заходах, які проводяться в установі, не приймає; бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Професія», але особистого прагнення для її реалізації не проявляє; участі у роботі самодіяльних організацій не бере, соціально-корисну активність в організації їх роботи не проявляє; характеризується посередньо (а.п. 8, а.о.с.136, 148, Т.1 ч.2).

На засіданні адміністративної комісії Кропивницької ВК (№6) розглядалося питання заміни невідбутої частини строку покарання більш м`яким у виді обмеження волі щодо засудженого ОСОБА_5 , де останньому було відмовлено в застосуванні ст.82 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення (протокол № 02 від 18.01.2018 року - а.о.с. 134-135, Т.1 ч.2).

На засіданні адміністративної комісії Кропивницької ВК (№6) розглядалося питання про застосування умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 , де останньому було відмовлено в застосуванні ст.81 КК України, як такому, що не довів свого виправлення (протокол № 04 від 15.02.2018 року - а.о.с. 147-148, Т.1 ч.2).

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 2 від 26.04.2012 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» під час розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Однак, клопотання засудженого ОСОБА_5 та матеріали особової справи останнього за № 361-Б-17 не містять відомостей про те, що засуджений приймає активну участь у суспільному житті в установі виконання покарань та сумлінно виконує громадські доручення у процесі відбування покарання, прагне своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, що свідчить про те, що останній на шлях виправлення не став.

При цьому, при оцінці поведінки засудженого, суд виходить з того, що сумлінна поведінка, як передумова умовно-дострокового звільнення, - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.

Так, суд відмічає, що пасивна поведінка засудженого не засвідчує виправлення та перевиховання останнього. ОСОБА_5 допустив одне порушення встановленого режиму утримання, жодних заохочень не має та його поведінка не була позитивним прикладом для інших засуджених.

З урахуванням сукупності викладених обставин, суд вважає, що засуджений, який раніше відбував покарання у виді позбавлення волі за умисні тяжкі злочини і до погашення або зняття судимості знову вчинив умисний злочин, за який його було засуджено до позбавлення волі, відбув дві третини строку покарання, призначеного йому судом, за вчинення умисного тяжкого злочину, позитивного ставленням до праці не має та його поведінка, як процес виправлення та перевиховання не є взірцевою.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

За таких обставин, судом не встановлено необхідних та достатніх підстав для застосування до засудженого ОСОБА_5 положень ст. 81 КК України, а отже, в задоволенні клопотання останнього слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Копію ухвали направити до Державної установи «Кропивницька виправна колонія (№6)» для вручення засудженому ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 7 днів з дня її проголошення, а засудженим в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_1