Справа №295/9541/15-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.03.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі заяву Державної установи «Бердичівський виправний центр (№108) про роз`яснення судового рішення у відповідності до ст. 380 КПК України, -
ВСТАНОВИВ:
Вироком Богунського районного суду м. Житомира від 15.01.2018 року ОСОБА_3 визнано винуватим у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст. 309 ч. 1, 185 ч. 3 КК України та призначити покарання:
- за ст. 309 ч. 1 КК України 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у розмірі 1700 грн.,
- за ст. 185 ч. 3 КК України з застосуванням вимог ст. 69 КК України у вигляді 3 років обмеження волі.
Відповідно до ст. 70 ч. 1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено засудженому остаточне покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.
21.03.2018 року до суду надійшла заява від Державної установи «Бердичівський виправний центр (№108), в якій просять роз`яснити яким чином потрібно зараховувати період тримання під вартою з 21.06.2017 року по 15.02.2018 року: «з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Строк відбутого засудженим покарання у виді обмеження волі визначити відповідно до співвідношення, встановленого ч. 1 ст. 72 КК України, а саме: одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі» згідно редакції КК України від 26.11.2015 року або «з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі» згідно редакції КК України від 21.06.2017 року.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував щодо роз`яснення судового рішення.
Інші учасники судового провадження в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце засідання повідомлялися належним чином. Згідно ч. 2 ст. 380 КПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду заяви про роз`яснення рішення.
Згідно ч. 1 ст. 380 КПК України якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.
За змістом наведеної норми закону роз`ясненню підлягає лише незрозуміле судове рішення у більш ясній та зрозумілій формі. У ході роз`яснення суд повинен тлумачити юридичні терміни, а не загальновживані слова.
Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення.
Суддя звертає увагу на те, що за заявою про роз`яснення судового рішення суд не може змінювати змісту постановленого ним рішення, сама суть роз`яснення рішення суду полягає в тому, що суд не повинен давати відповідь на питання щодо його правомірності чи законності, він лише повинен пояснити положення постановленого ним рішення, які нечітко ним сформульовані, або є незрозумілими для зацікавлених осіб, що позбавляє їх можливості його реалізації.
У силу ч. 2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Згідно ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У строк попереднього ув`язнення включається, зокрема, строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження.
Відповідно до Закону України № 2046-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року, який набув чинності 21 червня 2017 року, ч. 5 ст.72 КК України викладено у такий редакції: «попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального судуу постанові від 13 березня 2018 року по справі № 440/853/17 зробив висновок щодо застосування ч. 5 ст. 72 КК України, з якого слідує, що у випадку, коли станом на 20 червня 2017 року особа мала право на застосування до неї положень, передбачених ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року, відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України відсутні підстави для застосування відносно неї положень Закону України № 2046-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року, яким погіршуватиметься становище цієї особи.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю злочинів та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення, зокрема, одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі.
З огляду на викладене, суд вважає за доцільне роз`яснити вирок суду.
Керуючись ст. 380 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Заяву задовольнити.
Роз`яснити, що вироком Богунського районного суду м. Житомира від 15.01.2018 року відносно ОСОБА_3 період тримання під вартою з 21.06.2017 року по 15.02.2018 року потрібно зарахувати з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У строк відбуття покарання зараховується час перебування під вартою, відповідно до співвідношення, встановленого ч. 1 ст. 72 КК України, а саме: одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом семи днів з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_1