Справа № 357/2385/18
У Х В А Л А
20 березня 2018 року Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області рядового поліції ОСОБА_4 за матеріалами досудового розслідування за № 0001356, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.03.2018 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України про арешт тимчасово вилученого майна,-
В С Т А Н О В И В:
12.03.2018 р. до Білоцерківського міськрайонного суду надійшло клопотання слідчого Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області рядового поліції ОСОБА_4 за матеріалами досудового розслідування за № 0001356, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.03.2018 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України про арешт тимчасово вилученого майна, мотивоване наступним.
Слідчий Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області рядовий поліції ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду з названим клопотанням, просить накласти арешт на вилучене 10.03.2018 року у ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 майно шприц, в середині якого знаходиться речовина темно-коричневого кольору, зовні схожа на особливо небезпечний наркотичний засіб «опій», який упаковано в спец конверт № 2513200, скріплено підписами понятих та знаходяться при матеріалах кримінального провадження, так як винайдені речі можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні, можуть бути предметом злочину, речовими доказами, а тому наявна необхідність у застосуванні до вилученого майна такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав в повному обсязі.

Володілець вилучених речей та речовини ОСОБА_5 , належним чином повідомлений про час і місце розгляду клопотання, надав письмову заяву, в якій просить розглянути клопотання в його відсутність, не заперечує щодо накладення арешту на вилучене у нього майно, його відсутність не являється перешкодою для розгляду клопотання згідно ст. 172 ч.1 КПК України.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, врховуючи заяву та доводи слідчого на які остання посилається в клопотанні, яка просила задовольнити клопотання, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що 27.02.2018 року до ЧЧ Білоцерківського ВП надійшло телефонне повідомлення від працівника СКП ВП № 1 ст. лейтенанта поліції ОСОБА_6 , про те, що 10.03.2018 року о 11 год. 15 хв. по вул. Тімірязєва, 14, в під`їзді № 2 було зупинено гр.. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за підозрою у зберіганні наркотичних засобів.

10.03.2018 близько 11 год. 15 хв.ОСОБА_5 знаходячись в під`їзді № 2, на 9-тому поверсі по вул. Тімірязєва, 14, в м. Біла Церква, був зупинений працівниками поліції на предмет зберігання заборонених предметів. В подальшому у ОСОБА_5 під час особистого обшуку, в присутності понятих, було виявлено та вилучено шприц з речовиною темно-коричневого кольору, зовні схожа на наркотичний засіб «опій», який він знайшов та зберігав при собі для власного вживання без мети збуту.
В присутності понятих вказаний шприц, в якому знаходилась речовина темно-коричневого кольору, зовні схожа на особливо небезпечний наркотичний засіб - «опій» було вилучено у нього працівниками поліції під час особистого обшуку затриманого ОСОБА_5 .

10.02.2018 року слідчим відділом Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні з № 0001356, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.03.2018 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього кодексу.
Згідно ст.167 КПК України - тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно п.4 ч.2 ст. 167 КПК України - тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Метою арешту вище описаного майна є визнання його речовими доказами та проведення судових експертиз.
Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення може здійснюватися також під час обшуку.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Відповідно до ч. 3 даної статті арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
Відповідно до ч.1,2 ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави, у звязку з якими потрібно здійснити арешт майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Відповідно до ч.2 ст.172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Згідно ч.3 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Отже, суд приходить до висновку, що слідчий надав суду достатньо доказів того, що незастосування арешту до майна може призвести до його зникнення та настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 167-168, 170-173 КПК України, суддя, -
У Х В А Л И В:
Клопотання - задовольнити.
Накласти арешт на тимчасово вилучене 10.03.2018 року у ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 майно шприц, в середині якого знаходиться речовина темно-коричневого кольору, зовні схожа на особливо небезпечний наркотичний засіб «опій», який упаковано в спец конверт № 2513200, скріплено підписами понятих та знаходяться при матеріалах кримінального провадження.
Арештом визначити заборону зберігання, користування, розпорядження зазначеним майном їх власника та інших осіб.
Уповноваженим службовим особам, для досягнення цілей кримінального провадження дозволити зберігання та розпорядження зазначеним майном.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом 5 днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1