Справа № 273/669/17
Провадження № 1-кп/273/125/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 листопада 2017 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 секретаря судових засідань ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , представника потерпілої ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.02.2017 року за №0000048, по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Російської Федерації, жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, росіянки, з вищою освітою, розлученої, пенсіонерки, раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч.2 ст.125 КК України,
В С Т А Н О В И В:
04.02.2017 року близько 19:00 год. ОСОБА_4 з метою зустрітися зі своїм колишнім чоловіком, ОСОБА_8 , прибула до місця проживання останнього, а саме до будинку, що належить ОСОБА_6 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Зайшовши в середину зазначеного будинку, ОСОБА_4 побачила співмешканку ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , та одразу вчинила суперечку з останньою, в ході якої на грунті раптово виниклих неприязних стосунків, ОСОБА_9 , вирішила спричинити ОСОБА_6 тілесні ушкодження.

Реалізовуючи свій злочинний намір направлений на заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 нанесла один удар жіночою сумочкою в обличчя ОСОБА_6 .

Після цього, без розриву в часі між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 виникла сутичка під час якої, ОСОБА_6 з метою припинення неправомірних дій поклала ОСОБА_4 спиною на підлогу та утримувала її руки своїми ногами. Перебуваючи в лежачому стані на підлозі, ОСОБА_4 продовжуючи свої неправомірні дії, направлені на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , яка утримувала руки ОСОБА_4 , остання нанесла численні удари, близько 10-ти, взутою правою та лівою ногою в область спини з ліва, задньої частини голови та обох рук ОСОБА_6 .

У результаті нанесених ударів ОСОБА_4 спричинила ОСОБА_6 , тілесні ушкодження у вигляді ранки з синцем на носі, перелом кісток носа, що належать до легких тілесних ушкоджень з короткочасних розладом здоров`я, синців на тилі лівої кисті, на зовнішній поверхні лівого передпліччя в середній частині, на задній поверхні лівого передпліччя в нижній частині, на передньо зовнішній поверхні лівого плеча в нижній та у верхній частині, на задньо зовнішній поверхні лівого плеча у середній частині, на задній поверхні лівого передпліччя в середній частині, на передній поверхні правого плеча у середній та нижній частині, на задній поверхні правого плеча в середній частині в лівій підлопатковій ділянці, в лівій лопатковій ділянці, в лівій підключичній ділянці, садна на тильній поверхні 3 пальця правої кисті, що належать до легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою провину у вчиненні злочину при обставинах вказаних в обвинувальному акті визнала частково та пояснила, що 04.02.2017 року приїхала до свого чоловіка, який проживає з ОСОБА_6 для того щоб вирішити питання щодо подарунків онукам на день народження. Чоловіка ОСОБА_8 вдома не було, тому виникла сварка з потерпілою ОСОБА_6 . Під час суперечки, вдарила потерпілу сумкою в праву сторону голови, а вона накинувшись, збила її з ніг, повалила на підлогу та утримувала за ноги, поливаючи обличчя кислотою та била головою об підлогу. Захищаючись від потерпілої, била її ногами в нижню частину спини. Сварка з нанесенням тілесних ушкоджень тривала приблизно 40 хвилин. Вказує, що алкогольних напоїв в той вечір не вживала; в сумці, якою нанесла удар в голову потерпілій, була пляшка води. Вказує, що протягом тривалого часу між нею та ОСОБА_6 склалися неприязні стосунки, потерпіла постійно провокувала конфлікти. Свою вину визнає в частині нанесення потерпілій удару сумкою в голову та нанесення ударів в нижню частину спини. Цивільний позов визнає в частині відшкодування витрат на лікування в сумі 261,99 грн.

Незважаючи на неповне визнання своєї вини обвинуваченою, її вина у вчинені за вищевикладених обставин злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України повністю підтверджується усією сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються між собою і не викликають сумнівів у своїй достовірності та допустимості.

Зокрема, потерпіла ОСОБА_6 , будучи допитаною в судовому засіданні з дотриманням правил, передбачених ст. 352 КПК України та попередженою про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання суду пояснила, що 04.02.2017 року разом з своєю матір`ю чекала чоловіка ОСОБА_8 з роботи, почула стукіт у двері. Обвинувачена ОСОБА_4 увірвалася в будинок з погрозами та одразу вдарила сумкою. Потім обвинувачена накинулася на її матір, та почала її бити. Для того щоб захистити матір від ОСОБА_4 , вона схопивши обвинувачену за волосся, повалила на підлогу, сіла на неї та тримала її, для того щоб стримувати її побої. Під час того, як ОСОБА_4 лежала на підлозі, вона продовжувала наносити їй удари ногами. Через деякий час, почувши сварку, до будинку зайшли сусіди ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а вона зателефонувала чоловіку та пояснивши ситуацію, попросила викликати швидку допомогу. Вказує, що обвинувачена була у стані сильного алкогольного сп`яніння, а відтак могла отримати тілесні ушкодження на вулиці коли падала, жодних ударів вона ОСОБА_4 не наносила. Зазначає, що жодних хімічних речовин, а тим паче кислоти, на кухні не було, а відтак заперечує те що поливала обличчя обвинуваченої кислотою. До початку судового розгляду пред`явила до обвинуваченої цивільний позов про стягнення витрат понесених у зв`язку з придбанням ліків, матеріалів та медичним обстеженням в розмірі 2320 грн. та відшкодування моральної шкоди в розмірі 20000 грн. Просила суд ОСОБА_4 суворо не карати.

Допитаний в судовому засіданні у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання свідок ОСОБА_12 пояснив, що проживає по сусідству з ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 . Ввечері 04.02.2017 року до нього подзвонив ОСОБА_8 та попросив подивитися на номер автомобіля, який знаходився біля будинку ОСОБА_6 . Вийшовши з будинку, зустрів сусідку ОСОБА_11 та запропонував сходити до будинку потерпілої разом. Підійшовши до будинку, почули крик. Зайшовши до будинку, побачив що ОСОБА_4 лежала на підлозі, а ОСОБА_6 сиділа на ній та тримала її за руки, одночасно, обвинувачена била потерпілу по спині і голові. Потерпіла тільки держала обвинувачену, стримуючи таким чином удари останньої, жодних ударів обвинуваченій не наносила, обличчя нічим не обливала. В будинку був безлад та розкидані речі, на обличчі потерпілої ОСОБА_6 бачив кров. Вказує, що обвинувачена була в стані алкогольного сп`яніння. Зазначає, що жодних тілесних пошкоджень обвинуваченій не наносив.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 , якій судом роз`яснені її права, передбачені ст. 63 Конституції України та яку судом попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання суду пояснила, що вона являється дочкою обвинуваченої ОСОБА_4 . Вказує, що ОСОБА_6 постійно провокує конфліктні ситуації. Про конфлікт між потерпілою і обвинуваченою знає зі слів матері та батька. Безпосередньо присутня 04.02.2017 року під час конфліктної ситуації та нанесенні тілесних ушкоджень не була. Зазначає, що на наступний день після бійки бачила матір, яка була побита та з вирваним волоссям.

Свідок ОСОБА_14 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність , передбачену ст. 384, 385 КК України в судовому засіданні пояснила, що проживає по сусідству з ОСОБА_4 . Довгий час працювала психологом та, на прохання дітей обвинуваченої, підтримувала ОСОБА_4 психологічно. Безпосереднім свідком подій не була. Вказує, що бачила обвинувачену в пригніченому стані та побиту (синці, напухлі руки) 05.02.2017 року.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив суду, що проживає у цивільному шлюбі з ОСОБА_6 04.02.2017 року він перебував з товаришем в Романівському районі. О 18 годині до нього телефонувала обвинувачена ОСОБА_4 , проте він не встиг підняти трубку. Одразу ж, обвинувачена зателефонувала до його товариша і почала розпитувала о котрій годині він ОСОБА_8 повертається додому. Товариш їй відповів, що близько 24 год. Вже о 19 годині до нього зателефонувала ОСОБА_6 і повідомила, що у їхньому будинку ОСОБА_4 вчинила бійку. Він одразу поїхав додому, та зайшовши до будинку, побачив, що обвинувачена лежить на підлозі, а потерпіла сидить на ній і тримає обвинувачену за волосся. В будинку був безлад, речі були розкидані, обвинувачена була в стані алкогольного сп`яніння. Після побаченого, одразу поїхав до поліції та привіз двох працівників для фіксації факту нанесення тілесних ушкоджень. На наступний день після бійки, у потерпілої почалися болі в голові, запаморочення та болів ніс. Вказує, що безпосередніми свідками події були також ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 вказала, що 04.02.2017 року повертаючись додому, вона зустріла сусіда ОСОБА_12 , який їй пояснив, що до нього телефонував ОСОБА_8 і попросив записати номера машини, яка перебуває на подвір`ї ОСОБА_6 . Почувши шум у будинку Канарської, вона і свідок ОСОБА_10 зайшли до будинку. Обвинувачена ОСОБА_4 лежала на підлозі, а потерпіла ОСОБА_6 сиділа на ній та тримала за руку і голову. Обвинувачена в цей час махала ногами та наносила удари Канарській по голові та спині. При цьому всьому була присутня матір потерпілої, якій свідок допомагала прийняти заспокійливе. Також зазначає, що бачила тілесні ушкодження, а саме ушкодження носа ОСОБА_6 .

Крім того вина обвинуваченої ОСОБА_4 підтверджується іншими дослідженими та перевіреними в судовому засіданні доказами:

- даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 08.02.2017 року, згідно якого 04.02.2017 року близько 19-ї години в м. Баранівка по вул. Зарічна 42 ОСОБА_16 нанесла тілесні ушкодження для ОСОБА_6 (а.с. 61);

- висновком судово медичної експертизи №59 від 09.02.2017 року відповідно до якої при експертизі потерпілої ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження, а саме ушкодження у вигляді ранки з синцем на носі, перелом кісток носа, що належать до легких тілесних ушкоджень з короткочасних розладом здоров`я, утворились від одноразової дії тупого предмета, давністю можливо 04.02.2017 pоку; ушкодження у виді синців на тилі лівої кисті, на зовнішній поверхні лівого передпліччя в середній частині, на задній поверхні лівого передпліччя в нижній частині, на передньо зовнішній поверхні лівого плеча в нижній та у верхній частині, на задньо зовнішній поверхні лівого плеча у середній частині, на задній поверхні лівого передпліччя в середній частині, на передній поверхні правого плеча у середній та нижній частині, на задній поверхні правого плеча в середній частині в лівій підлопатковій ділянці, в лівій лопатковій ділянці, в лівій підключичній ділянці, садна на тильній поверхні 3 пальця правої кисті утворились від дії тупого(их) предмета(ів) і ушкоджень; ці тілесні ушкодження у ОСОБА_6 могли утворитися не менш ніж від 7-8 травмуючих дій (а.с.52);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 11.05.2017 року з фототаблицею, проведеного у будинку АДРЕСА_2 , за участю потерпілої ОСОБА_6 , яким встановлено події сварки, яка відбулася 04.02.2017 року та механізм нанесення ударів обвинуваченою ОСОБА_4 (а.с.53-59);

- постановою про перекваліфікацію діяння у кримінальному провадженні від 18.05.2017 року, якою перекваліфіковано дії ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000048 від 08.02.2017 року з ч.1 ст.125 КК України на ч.2 ст.125 КК України, так як в діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України умисне нанесення легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я (а.с.60).

Таким чином, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими у процесі судового розгляду й оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом і оцінюючи кожен доказ з точку зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності і взаємозв`язку, суд прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_4 в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 , що спричинило короткочасний розлад здоров`я, а її дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 125 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує думку потерпілої про призначення покарання обвинуваченій, характер і ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, наслідки, які настали від його скоєння, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченої, її відношення до скоєного правопорушення та данні про її особистість.

Злочин, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

Обвинувачена ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не притягувалася. Відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 виданого 12.05.2010 року є пенсіонером (а.с.62). За місцем проживання характеризується посередньо, зокрема відповідно до характеристики наданої Виконавчим комітетом Баранівської міської ради Житомирської області у ОСОБА_4 були суперечки з сусідами за криницю; іншими компрометуючими матеріалами сільська рада не володіє (а.с.65); на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.с.63,64).

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, не встановлено.

Суд також враховує висновки досудової доповіді Баранівського районного сектору з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України щодо обвинуваченої ОСОБА_4 , згідно якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній, виправлення обвинуваченої можливе без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства.

Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченої ОСОБА_4 до вчиненого, суд вважає необхідним призначити обвинуваченій покарання у виді штрафу. Зазначений вид покарання буде необхідним та достатнім і досягне мети не лише кари за вчинене, а й буде слугувати для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

У судовому засіданні захисник обвинуваченої заявив клопотання про застосування до неї ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» та просив звільнити її від покарання, оскільки на день набрання чинності вказаним законом обвинувачена досягла пенсійного віку.

Обвинувачена ОСОБА_4 підтримана заявлене захисником клопотання.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі ст. 1 п. «ґ» Закону України «Про амністію у 2016 році».

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що встановивши на стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07 вересня 2017 року набув законної сили Закон України «Про амністію у 2016 року» від 22 грудня 2016 року.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, де пунктом «ґ» визначено осіб, які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Судом встановлено, що відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 виданим 12.05.2010 року, ОСОБА_4 є пенсіонером за віком (а.с. 62).

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_4 амністії, передбачених ч. 4 ст. 86 КК України, ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до неї не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинувачену ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому вона підлягає звільненню від відбування покарання.

Наслідки застосування амністії обвинуваченій роз`яснено.

В ході судового розгляду потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов на підставі ст.1166, 1177 ЦК України, про стягнення з ОСОБА_4 витрат понесених у зв`язку з придбанням ліків, матеріалів та медичним обстеженням в розмірі 2320 гривень та моральної шкоди в розмірі 20000 гривень, а також витрат понесених у зв`язку із сплатою судового збору в розмірі 640 гривень, а всього стягнути 22960 гривень.

Обвинувачена ОСОБА_4 цивільний позов потерпілої визнала в частині відшкодування витрат на лікування в сумі 261,99 грн. В задоволенні решти позовних вимог просила відмовити.

Вирішуючи питання про заявлений потерпілою позов суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особі, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна особі або майну громадянина, підлягає відшкодуванню особою, що заподіяла шкоду в повному обсязі, за винятком випадків, передбачених законодавством України. Шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Статтями 10, 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В якості підтвердження завданих матеріальних збитків потерпілою до суду надано чеки про оплату на придбання лікарських препаратів та обстежень на загальну суму 1098,52 грн. та чеків на придбання дизельного палива на суму 710,01 грн. Доказів витрат на придбання інших ліків суду не надано.

Придбання позивачем дизельного палива на суму 710,01 грн. суд не вважає виправданим, оскільки в порушення ст.ст.10, 60 ЦПК України не доведено необхідність його придбання, а тому вимоги в даній частині задоволенню не підлягають.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 20000 грн., вимоги якого обґрунтовані тим, що їй злочинними діями обвинуваченої були спричинені тілесні ушкодження, що потягли за собою розлад здоров`я та довготривале лікування, вона пережила фізичну біль та страждання, підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

У відповідності до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, на підставі ч. 1 ст. 1167 ЦК України, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пункт 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснює, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Під час судового розгляду було встановлено, що в результаті умисних неправомірних дій обвинуваченої ОСОБА_4 потерпіла ОСОБА_6 отримала легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди судом враховано ступінь фізичних та психічних страждань потерпілої, вік потерпілої, яка тривалий час лікувалася з приводу отриманих тілесних ушкоджень, у зв`язку з чим була позбавлена звичайного укладу життя, характер отриманих тілесних ушкоджень, глибину та тривалість її моральних страждань, пов`язаних з протиправними діями обвинуваченої. Разом з тим, враховуючи принципи розумності та справедливості, матеріальний стан обвинуваченої, яка не працює, являється пенсіонеркою, суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди потерпілої завищений, і вважає можливим задовольнити дану вимогу частково, у розмірі 7000 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.
На підставі п. «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного за цим вироком у зв`язку з амністією.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до обвинуваченої ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 майнову шкоду у сумі 1098 (одна тисяча дев`яносто вісім) гривень 52 коп. та моральну шкоду в розмірі 7000 (сім тисяч) грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 сплачений судовий збір у розмірі 224 (двісті двадцять чотири) грн.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Баранівський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя ОСОБА_1