Справа № 487/3538/17
Провадження № 1-кп/487/383/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.09.2017 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кімівка Березанського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з середньої освітою, не одруженого, не працюючого, учня професійного-технічного училища №4 Миколаївського комплексу Національного університету «Одеська юридична академія», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Кам`янка Очаківського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з середньої освітою, не одруженого, не працюючого, учня професійного-технічного училища №4 Миколаївського комплексу Національного університету «Одеська юридична академія», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України

ВСТАНОВИВ:

23.04.2017 року о 21-00 голин, більш точного часу в ході судового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_5 здійснили відкрите викрадення чужого майна при наступних обставинах:

Так, перебуваючи біля будинку №39-а по вул. Генерала Карпенка в м. Миколаєві, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_4 побачили потерпілого ОСОБА_7 , який будучи в стані алкогольного сп`яніння, проходив повз них, при цьому розмовляв по телефону. В цей момент у ОСОБА_4 виник корисливий злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна. З цією метою ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_5 здійснити відкрите викрадення майна у потерпілого ОСОБА_7 , на що останній надав свою згоду.

Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна,за попередньою змовою, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_4 наздогнали ОСОБА_7 недалеко від будинку АДРЕСА_4 , де ОСОБА_5 повалив потерпілого ОСОБА_7 на землю та тримав його, а ОСОБА_4 дістав з лівої кишені куртки потерпілого ОСОБА_7 мобільний телефон чорного кольору марки «Samsung Galaxy J1 201» вартістю 3187,07 грн., після чого ОСОБА_5 разом з ОСОБА_4 утримуючи викрадене майно, з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 і ОСОБА_4 спричинили потерпілому ОСОБА_7 матеріальний збиток на суму 3187,07 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 вчинили кримінальне правопорушення за ч.2 ст.186 КК України, тобто відкрите заволодіння чужим майном (грабіж), за попередньою змовою групою осіб.
Встановлені судом обставини підтверджуються показами обвинувачених та потерпілого, наданих в судовому засіданні:
Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину за ч.2 ст. 186 КК України щодо відкритого заволодіння чужим майном, за попередньою змовою групою осіб визнав в повному обсязі, заперечуючи застосуванням відносно потерпілого насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

Надаючи суду покази зазначив, що 23.04.2017 року ввечері близько 21-00 год. він разом зі своїми одногрупниками пішли додому в гості до одного із них, який мешкає по АДРЕСА_5 . Підійшли до будинку, ОСОБА_5 піднявся до квартири одногрупниці, інші хлопці шли позаду них та ще не підійшли до будинку, а він разом з одногрупником ОСОБА_8 залишився на вулиці біля під`їзду. В цей час вони помітили потерпілого, який перебував в стані алкогольного сп`яніння, оскільки впав, потім пройшов повз них і достав свій мобільний телефон. Після чого він вирішив забрати у потерпілого телефон, він піднявся до квартири, де був ОСОБА_5 та запропонував йому забрати телефон у чоловіка, на що останній одразу погодився. Вони разом з ОСОБА_5 вийшли на вулицю, побачили потерпілого, який стояв біля стіни, підійшли до нього та ОСОБА_5 повалив потерпілого на землю, ніяких ударів потерпілому ніхто не наносив, потерпілий опір не чинив, один раз штовхнув ногою. Після чого, ОСОБА_5 тримав потерпілого, поки він шукав в кишенях куртки потерпілого, мобільний телефон, після того, як він знайшов у лівої кишені куртки телефон, ОСОБА_5 відпустив потерпілого та вони втекли з місця злочину. В подальшому витягли із телефону та викинули сім-карту, хотіли пере прошити телефон, але їм це не вдалось, в подальшому він пере прошив телефон та деякий час ним користувався, а потім продали телефон за 500 грн. одногрупнику, в подальшому телефон був ними виданий працівникам поліції та повернутий потерпілому.

У вчиненому ОСОБА_4 щиро розкаявся.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину за ч.2 ст. 186 КК України щодо відкритого заволодіння чужим майном, за попередньою змовою групою осіб визнав в повному обсязі, заперечуючи застосуванням відносно потерпілого насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

Надаючи суду покази, підтвердив надані ОСОБА_4 покази та суду додатково показав, що 23.04.2017 року ввечері він разом зі своїми одногрупниками пішли до одного із них в гості, він знаходився вдома у одногрупниці, коли до нього прийшов ОСОБА_4 та запропонував забрати у п`яного чоловіка, який був у дворі будинку, мобільний телефон, він спочатку задумався, а потім чомусь погодився. Вони вийшли у двір, побачили потерпілого, який стояв біля стіни, він схопив чоловіка за воріт куртки, смикнув того, сам присів та потерпілий впав йому на коліна, при цьому ніяких ударів потерпілому ніхто не наносив. Після чого він утримував потерпілого, а ОСОБА_4 з лівого карману куртки дістав мобільний телефон та вони втекли з місця вчинення злочину. Потім вони викинули сім-карту з телефону, телефон залишився у ОСОБА_4 та він їм користувався. Через деякий час в гуртожитку його та ОСОБА_4 затримали працівники поліції.

У вчиненому ОСОБА_5 щиро розкаявся.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 суду показав, що 23.04.2017 року ввечері приблизно о 21-00 год. проходячи повз ЗОШ №17, розташованої по вул. Крилова в м. Миколаєві, раптово відчув удар с заду в область щелепи, можливо кулаком, після чого його повалили на землю. Нападників було двоє, один лежав на ньому та тримав його, а другий з кишені куртки витягнув його мобільний телефон марки «Samsung Galaxy», після чого нападники втекли. Обличчя нападників він не бачив, хто саме повалив на землю, а хто витягнув телефон, не може вказати, оскільки було темно та він тільки побачив силуети двох людей, коли вони втікали. Під час досудового розслідування йому слідчий давав направлення на проходження медичної експертизи щодо встановлення ступеня тілесних ушкоджень, але він експертизу не робив.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно ст. 364 ч.3 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Таким чином, стороною обвинувачення не доведено спричинення обвинуваченими тілесних ушкоджень потерпілому, вказані кваліфікуюча ознака в обвинувальному акті взагалі не викладена, а тому обвинувачення ґрунтується лише на припущеннях, оскільки доказів, зокрема, висновку судово-медичної експертизи з приводу завдання потерпілому тілесних ушкоджень суду не надано, а обвинувачені в судовому засіданні категорично заперечували нанесення потерпілому ударів.

Отже, кваліфікуюча ознака -застосуванням обвинуваченими відносно потерпілого насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, підлягає виключенню з пред`явленогоОСОБА_4 і ОСОБА_5 обвинувачення.
Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_4 і ОСОБА_5 суд враховує роль та ступень участі кожного у вчиненні злочину те, що вчинений ними злочини, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Обставинами, які пом`якшують покарання судом, відповідно до ст. 66 КК України, є щиро каяття обвинувачених, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди потерпілому.

Обставин, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не виявлено.

При обранні виду та міри покарання ОСОБА_4 суд також враховує данні про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем навчання професійно-технічного училища №4 Миколаївського комплексу Національного університету «Одеська юридична академія» і мешкання характеризується посередньо, на обліку в ОНД, лікаря-психіатра і нарколога Миколаївської ЦРЛ не перебуває.

При обранні виду та міри покарання ОСОБА_5 суд також враховує данні про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем навчання Кам`янської ЗОШ, професійно-технічного училища №4 Миколаївського комплексу Національного університету «Одеська юридична академія та місцем мешкання характеризується позитивно, на обліку в ОНД, лікаря-психіатра і нарколога Очаківської ЦРЛ не перебуває.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходячи з загальних засад призначення покарання, необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів ОСОБА_4 і ОСОБА_5 є покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 186 КК України.

Між тим, з урахуванням ступені тяжкості вчиненого ОСОБА_4 і ОСОБА_5 злочину, який законом відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів, конкретних обставин його вчинення, ступені кожного у вчиненні злочину, наслідків вчиненого, даних про їх особу, які раніше не судимі, а також враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди потерпілому, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків відповідно до п.п. 2,3,4 ст. 76 КК України.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначить йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, встановивши іспитовий строк 2 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 в період іспитового сроку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання і роботи, періодично з`являтись в уповноважений орган з питань пробації для реєстрації.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначить йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, встановивши іспитовий строк 2 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 в період іспитового сроку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання і роботи, періодично з`являтись в уповноважений орган з питань пробації для реєстрації.

Речовий доказ - мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J1 201», переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_7 - залишити в розпорядженні останнього.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1