01 вересня 2016 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника заявника - ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду м. Києва скаргу представника ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора щодо неповернення тимчасово вилученого майна,
Скарга обґрунтована тим, що ГСУ СБ України здійснюється досудове розслідування вказаного кримінального провадження за ч.2 ст.2585, ч. ст. 205, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 199 КК України. У зв`язку з цим, 17.06.2016 на підставі ухвали слідчого судді проведений обшук у кабінеті керуючої відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_5 за адресою - м. Київ, пр. Повітрофлотський, б. 50/2. Під час обшуку вилучено банківські картки, мобільні телефони, робочі записники ОСОБА_5 , планшетні комп`ютери, моноблоки, флеш-картку.
На думку заявника, вилучені предмети є тимчасово вилученим майном, оскільки прямо не зазначені в ухвалі слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку, тому підлягають поверненню.
У судовому засіданні представник ПАТ КБ «ПриватБанк» скаргу підтримав, просив її задовольнити. Зауважив, що вилучене майно підлягає поверненню у зв`язку з тим, що воно не належить та не має відношення до підприємств, які зазначені в ухвалі слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку.
Прокурор заперечував проти задоволення скарги, зазнаючи, що вилучені документи прямо вказані в рішенні слідчого судді, що не вимагало накладення арешту на них.
Слідчий суддя, заслухавши представника володільця майна, прокурора, дослідивши надані документи, дійшов висновку про таке.
Відповідно до ч.7 ст.236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
У такому випадку вилучене майно підлягає арешту або негайному поверненню особі, у якої воно було вилучено.
Слідчий суддя звертає увагу, що за ухвалою слідчого судді обшуку підлягав саме кабінет керівника відділення ОСОБА_5 , оскільки у його приміщенні зберігались речі та документи, які свідчать про причетність останньої до перелічених вище кримінальних правопорушень
Таким чином, вилученню підлягали не тільки документи щодо фінансово господарської діяльності низки суб`єктів господарювання з ознаками фіктивності, як зазначав заявник, але й речей та документів, що стосуються діяльності керівника відділення вказаного банку ОСОБА_5 .
Співставлення судового рішення про дозвіл на проведення обшуку з вимогами скарги свідчить, що перелік речей, на поверненні яких наполягає заявник, повністю охоплюється родовими ознаками речей, на вилучення яких надавався дозвіл слідчого судді ухвалою від 03.06.2016.
Отже, вилучені документи є такими, про які прямо зазначено в ухвалі про обшук.
Наведене свідчить, що вилучене майно не має статусу тимчасово вилученого, на режим його подальшого утримання не поширюються вимоги ст.169, ч.5 ст.171 КПК, тобто не зобов`язують слідчого протягом 48 годин вирішувати його подальшу долю.
Сукупність наведеного приводить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 169, 171, 236, 303, 309 КПК України, слідчий суддя,
Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошений 05.09.2016 о 09.00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1