Справа № 715/2061/17
Провадження № 1-кп/715/133/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.11.2017 смт. Глибока
Глибоцький районний Чернівецької області в складі:
Судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2

учасники кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_3
обвинувачений ОСОБА_4
адвокат ОСОБА_5
ОСОБА_4 будучи засудженим 17.07.2012 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області за ч.1 ст. 164 КК України до покарання у виді 120 (сто двадцять) годин громадських робіт, умисно та злісно ухилився від відбування призначеного йому судом покарання при наступних обставинах.
Так, 10.08.2012 року вказаний вирок суду, який набрав законної сили, з розпорядженням про його виконання надійшов з Глибоцького районного суду Чернівецької області до Глибоцького ВП КВІ ВДПтСУ в Чернівецькій області.
Відповідно до ст. 37 ч.1 Кримінально виконавчого кодексу України ОСОБА_4 було роз`яснено, що він зобов`язаний додержуватись встановлених законодавством порядку і умов відбуття покарання, сумлінно ставитись до праці, працювати на визначеному об`єкті і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт, з`являтися за викликом до кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти інспекцію про зміну місця проживання, з`являтися до інспекції у встановлені дні на реєстрацію, без дозволу інспекції не від`їжджати за межі України.
Окрім цього, при постановці на облік засудженого ОСОБА_4 попереджено про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання та роз`яснено порядок і умови відбуття покарання, обов`язки, які він повинен виконувати протягом терміну відбуття покарання та наслідки, які можуть виникнути за ухилення від відбуття покарання, про що було відібрано відповідну підписку. 29.10.2012 року засудженого ОСОБА_4 було направлено для відбування громадських робіт до Станівецької сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, де він мав приступити до роботи з 5 листопада 2012 року.
В подальшому Станівецьким сільським головою 05.11.2012 року видано розпорядження про прийняття на роботу ОСОБА_4 для відпрацювання покарання у виді 120 (сто двадцять) годин громадських робіт. Цього ж дня дане розпорядження було оголошено ОСОБА_4 та складено графіки виходу на роботу з 05.11.2012 року по 16.12.2012 року. Однак, не дивлячись на це, ОСОБА_4 якому було роз`яснено порядок відбування покарання у вигляді громадських робіт в період з 5 по 27 листопада 2012 року відпрацював лише 48 годин з встановленого строку покарання.
В подальшому, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність своїх дій без поважних причин, маючи умисел на ухилення від відбування призначеного йому покарання Глибоцьким районним судом Чернівецької області у виді 120 годин громадських робіт, діючи умисно, ухилився від відбування громадських робіт та 28.11.2012 року здійснив виїзд за межі території України до Російської Федерації. За вказаний період засуджений ОСОБА_4 , відпрацював тільки 48 годин, а залишилось невідпрацьованими на даний час 72 години громадських робіт.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 389 КК України, тобто ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у інкримінованому йому злочині визнав повністю, і в своїх показах підтвердив обставини скоєння злочину, які викладені в обвинувальному акті. Вказав на те, що громадські роботи вже відбув повністю, щиро розкаявся та просив його не позбавляти його волі.
Прокурор Сторожинецької місцевої прокуратури ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав пред`явлене обвинувачення, просив визнати винним обвинуваченого у вчинення інкримінованому йому злочині та призначити йому покарання у вигляді 1 року 6 місяців обмеження волі з відстрочкою виконання покарання відповідно до вимог ст.ст. 75, 76 КК України. За згодою учасників судового процесу, згідно ч.3 ст.349 КПК України, судом було визнано недоцільно дослідження всіх доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорювались. Обвинувачений правильно розуміє фактичні обставини справи, що підтверджуються його показаннями, сумнівів у добровільності та істинності його позиції не має, а тому суд, згідно вимог ч.2 ст.349 КПК України, обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих даних ОСОБА_4 , які наявні в матеріалах кримінального провадження.
З зібраними на досудовому слідстві доказами обвинувачений повністю погодився, що він підтвердив у судовому засіданні.
Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинені злочину передбаченого ч. 2 ст.389 КК України доведена у повному обсязі. Вищенаведені докази, надані стороною обвинувачення, не викликають сумнівів у суду, з них встановлено фактичні обставини події, вони є належними, достовірними та допустимими, зібрані відповідно до вимог чинного законодавства.
З огляду на викладене, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст. 389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.
При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує всі обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України, суд визнає визнання ним своєї вини, щире каяття та сприяння у розкритті злочину.
Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 , згідно п.1 ч.1 ст.67 КК України вчинення особою рецидиву злочину.
Згідно ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує, що він вчинив злочин, який відноситься до категорії середньої тяжкості, його посередню характеристику по місцю проживання, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, а також те, що він перебуває на «Д» обліку у психіатра.
При цьому, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 розкаявся у вчиненому, повністю відбув громадські роботи, які йому були призначені попереднім вироком, має на утриманні двох малолітніх дітей, а тому в даному випадку досягнення мети покарання та виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без його ізоляції від суспільства на підставі ст.75 КК України, однак зі здійсненням контролю за його поведінкою в період іспитового строку, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, і саме таке покарання суд вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому.
Підстав для призначення покарання із застосування вимог ст.69 КК України суд не знаходить.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 368, 371, 374 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст. 389 КК України і призначити йому міру покарання і у виді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він на протязі іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
У відповідності до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 в період іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Копія вироку суду негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
На вирок суду може бути подано апеляцію в апеляційний суд Чернівецької області через Глибоцький районний суд Чернівецької області на протязі 30-ти діб з дня його проголошення всіма учасниками процесу.
Суддя: ОСОБА_1