У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 листопада 2017 року м. Ужгород
Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його законного представника ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , розглянувши клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000581 - заступника начальника відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя і здоров`я слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_8 , погоджене прокурором, про обрання відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152 КК України

запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту,-
ВСТАНОВИВ:
Слідчим управлінням ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження за № 0000581 від 22.04.2014 року, в якому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України, - зґвалтування, тобто статеві зносини із застосуванням фізичного насильства.

Досудовим розслідуванням установлено, що 21.04.2014 року приблизно о 02:00 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись на задньому пасажирському сидінні автомобіля «ВАЗ 2109», державний номерний знак НОМЕР_1 , який був припаркований на галявині в урочищі «Шпінь-Городище» с. Вільхівці-Лази Тячівського району, діючи умисно, з метою скоїти насильницький статевий акт з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканкою АДРЕСА_2 , роздягнув її та силоміць повалив на заднє сидіння, головою до задніх дверцят автомобіля і притиснув зверху своїм тілом, після чого, скориставшись обмеженим простором задньої частини салону автомобіля, затуливши долонею рот потерпілої, не даючи їй можливості покликати на допомогу, подолав її фізичний опір, пов`язаний із небажанням вступати у статевий зв`язок, колінами розвів ноги ОСОБА_9 та вступив з нею в насильницький статевий акт природнім способом.
Згідно висновку експерта № 287 від 08.05.2014 у ОСОБА_9 , 1995 р.н., мають місце тілесні ушкодження у вигляді саден лівої гомілки та лівого передпліччя, а також численних синців щоки справа, шиї зліва, лівого плеча та лівого стегна. Синці лівої щоки справа, шиї зліва, лівого плеча та лівого стегна могли виникнути від дії тупих з обмеженою контактуючою поверхнею предметів, цілком можливо при захваті вищевказаних ділянок тіла пальцями рук сторонньої особи. Садна лівої гомілки та лівого передпліччя могли виникнути внаслідок дії тупого твердого предмету по механізму тертя. Строку події 21 квітня 2014 року всі вищевказані тілесні ушкодження відповідають і згідно Наказу №6 п.2.3.5. МОЗ України від 17.01.1995 р.н. відносяться до групи легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я, чи незначну стійку втрату працездатності.
Згідно висновку експерта №56 від 21.01.2016, враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_9 , на момент проведення експертизи 22 квітня 2014 року (висновок експерта №287), а саме садини лівої гомілки, лівого передпліччя, численні синці щоки справа, шиї зліва, лівого плеча та лівого стегна, експерт вважає не виключеною можливість виникнення їх в момент боротьби з сторонньою особою, а саме при подоланні опору в момент спроби здійснення з нею насильницького статевого акту.
15 лютого 2017 року складено повідомлення про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1 , громадянину України, не судимому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152 КК України, однак, у зв`язку із відсутністю ОСОБА_5 за місцем проживання у порядку ч.1 ст.278, ч.3 ст.111, ч.1, ч.2 ст.135, ч.1 ст.136 КПК України письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 вручено його матері ОСОБА_10 , проживають разом, а також вручено повістку про виклик ОСОБА_5 для проведення слідчих дій.

Повісткою про виклик, врученою матері ОСОБА_10 , підозрюваний ОСОБА_5 був викликаний до слідчого на 10 год. 17.02.2017 року, однак за викликом підозрюваний ОСОБА_5 не з`явився, про поважні причини неприбуття, встановлені ст.138 КПК України не повідомив. Окрім цього, повісткою про виклик, врученою матері ОСОБА_10 , підозрюваний ОСОБА_5 був викликаний до слідчого на 10 год. 20.02.2017 року, однак за викликом підозрюваний ОСОБА_5 не з`явився, про поважні причини неприбуття, встановлені ст.138 КПК України не повідомив.

Допитана 15.02.2017 року, як свідок мати підозрюваного ОСОБА_10 , показала, що син ОСОБА_5 проживав разом із нею, близько двох тижнів перед допитом до них прийшла ОСОБА_11 та сказала, що працівники поліції шукають ОСОБА_12 з приводу зґвалтування ОСОБА_9 , після цього ОСОБА_13 пішов із дому та не повернувся, де знаходиться син, їй не відомо.

Вжитими заходами на виконання доручення працівниками УКР ГУНП в Закарпатській області встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 за місцем проживання відсутній, з метою переховування та уникнення відповідальності покинув територію України 11.02.2017 року, на даний час його місце перебування невідоме.

20.02.2017 року досудове розслідування кримінального провадження № 0000581 від 22.04.2014 року зупинено на підставі п.2 ч.1 ст.280 КПК України та оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_5 .

На даний час місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 встановлено, досудове розслідування відновлено 10.11.2017 року.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення обґрунтовується здобутими в ході досудового слідства доказами, а саме: показаннями потерпілої ОСОБА_9 (протоколи допитів від 21.10.2015 та 16.12.2016) ; протоколом слідчого експерименту за участі потерпілої ОСОБА_9 від 02.06.2014; висновками судово-медичної експертизи потерпілої ОСОБА_9 № 287 від 08.05.2014 та №56 від 21.01.2016; протоколом огляду одягу потерпілої від 28.05.2014; протоколом одночасного допиту потерпілої ОСОБА_9 разом з ОСОБА_14 та ОСОБА_15 від 27.01.2017; іншими матеріалами кримінального провадження.

Слідчий зазначає, що на даний час є необхідність у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з метою забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання його спробам переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілу, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Необхідність обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обумовлена тим, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, зазначеним у статті 177 КПК України, а саме вчинити ОСОБА_5 спроб незаконно впливати на потерпілу, свідків злочину, покинути місце проживання та переховуватися від органу досудового розслідування, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до середньої тяжкості, санкція за вчинення якого, згідно ч. 1 ст. 152 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, відразу після першої процесуальної дії виїхав за кордон, що підтверджується листом ІНФОРМАЦІЯ_3 №5/14-651 від 29.05.2014 року, за неодноразовими викликами слідчого для проведення процесуальних дій останній не з`являвся, таким чином, існують ризики того, що ОСОБА_5 не буде виконувати покладені на нього обов`язки, може переховуватися від органу досудового розслідування, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Ризик того, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органу досудового розслідування, підтверджується тим, що на неодноразові виклики слідчого він не з`являвся та не повідомляв про причину своєї неявки, хоча про виклики він належним чином повідомлений шляхом вручення повісток його матері та по телефону. Окрім цього, з 20.02.2017 року ОСОБА_5 переховувався від органу досудового розслідування та перебував у розшуку.

Підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного середньої тяжкості злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості із застосуванням насильства, тому існують ризики і в тому, що він може незаконно впливати на потерпілу та свідків з метою схилити їх до зміни чи відмови від показань. Вказані ризики підтверджуються і іншими матеріалами кримінального провадження, зокрема показаннями потерпілої ОСОБА_9 про погрози їй з боку ОСОБА_5 під час вчинення злочину та після нього, показами свідків про те, що ОСОБА_5 у колективі хлопців був найбільш агресивним та зухвалим.

Враховуючи зазначене, слідчий вказує, що є підстави вважати, що особисте зобов`язання, особиста порука підозрюваного та застава будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання вказаним ризикам порівняно із домашнім арештом, а не обрання такого виду запобіжного заходу не забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, що в подальшому може призвести до не виконання завдань кримінального судочинства.

За таких обставин, слідчий у клопотанні просить застосувати щодо неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово. У відповідності до ч.5 ст.194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки: заборонити залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово; прибувати до слідчого, прокурора та суду за викликом; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з потерпілою ОСОБА_9 , свідками ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, просили його задовольнити.

Захисник підозрюваного ОСОБА_7 у судовому засіданні не заперечив проти обрання відносно його підзахисного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, але просив заборонити йому залишати місце проживання в певний період, оскільки застосування до нього цілодобового домашнього арешту буде перешкоджати йому працевлаштуватися та позбавить заробітку.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його законний представник ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримали думку захисника. Крім того, підозрюваний просив врахувати, що його батько не може самостійно пересуватись, постійно знаходиться дома, а допомагає йому мати.

Заслухавши думку прокурора та слідчого з приводу внесеного клопотання, пояснення підозрюваного, його захисника та законного представника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 177 КПК України метою та підставами застосування запобіжного заходу є спосіб забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього зобов`язань, не впливати на свідків та потерпілого. Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України. Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або в певний період доби (ч.1 ст.181 КПК України).

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або в певний період доби (ч.1 ст.181 КПК України).

Згідно вимог пункту (с) ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року), ніхто не може бути позбавлений волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігти вчиненню особою правопорушення або втечу після його вчинення.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно з ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З матеріалів клопотання слідує, що органом досудового розслідування ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152 КК України - зґвалтування, тобто статеві зносини із застосуванням фізичного насильства, яке відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до п`яти років.

Слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Слідчим суддею враховуються вимоги пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), а також пункту 1 частини 1 статті 178 Кримінального процесуального кодексу України, згідно з яким слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Водночас, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, у слідчого судді наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152 КК України.

При розгляді клопотання слідчим суддею також оцінено особу підозрюваного ОСОБА_5 , який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, офіційно не працевлаштований та не має джерела доходу. Крім того, слідчий суддя враховує, що підозрюваний відразу після проведення першої процесуальної дії у кримінальному провадженні №0000581 виїхав за кордон, що підтверджується листом ІНФОРМАЦІЯ_3 №5/14-651 від 29.05.2014 року, за неодноразовими викликами слідчого для проведення процесуальних дій останній не з`являвся та не повідомляв про причину своєї неявки, хоча про виклики був належним чином повідомлений шляхом вручення повісток його матері та по телефону, з 20.02.2017 ОСОБА_5 переховувався від органу досудового розслідування та перебував у розшуку, що свідчить про наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України, а саме: ОСОБА_5 з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Окрім того, слідчий суддя приймає до уваги, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості із застосуванням насильства, тому існують ризики і в тому, що він може незаконно впливати на потерпілу та свідків з метою схилити їх до зміни чи відмови від показань. Вказані ризики підтверджуються зокрема показаннями потерпілої ОСОБА_9 про погрози їй з боку ОСОБА_5 під час вчинення злочину та після нього, показами свідків про те, що ОСОБА_5 у колективі хлопців був найбільш агресивним та зухвалим.

Оцінюючи у сукупності всі обставини справи, вважаю доведеним, що встановленні під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

За допомогою застосування до ОСОБА_5 заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у виді домашнього арешту, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Щодо застосування до підозрюваного заборони цілодобово не залишати житло де він проживає, слідчий суддя вважає клопотання в цій частині є необґрунтоване, та приходить до переконання, що до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю, заборонивши йому залишати житло у період з 21.30 до 07.00 години, оскільки останній так матиме можливість працевлаштуватись та утримувати себе, а також такий запобіжний захід зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, визначених ст.177 КПК України.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про те, що підстави і обставини, з яких суд задовольняє клопотання слідчого про застосування до підозрюваного домашнього арешту з забороною залишати житло в певний період є достатньо обґрунтованими.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на нього обов`язки.

Керуючись ст. ст. 176, -178, 181, 184, 186, 193, 194, 196, 309, 310 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000581 - заступника начальника відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя і здоров`я слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_8 задовольнити частково.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, без застосування електронних засобів контролю, строком на два місяці.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

- заборонити залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду в період часу з 21.30 до 07.00 години;

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за викликом;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з потерпілою ОСОБА_9 , свідками ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Строк дії ухвали складає 2 місяці з дня її проголошення.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1