У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"13" вересня 2017 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_4 , про накладання арешту на тимчасово вилучене майно, в рамках кримінального провадження №0008845 від 27 червня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
13 вересня 2017 року слідчий Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, з метою забезпечення в тому числі й збереження речового доказу, яке вилучено 12.09.2017 під час проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «Нокіа», imei: НОМЕР_1 , з сім карткою мобільного оператора «Лайфселл» з абонентським номером НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки «Самсунг» imei 1: НОМЕР_3 , imei 2: НОМЕР_4 .

З наданих в обґрунтування клопотання матеріалів вбачається, що Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 перебуваючи в невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, маючи на меті незаконне придбання з метою подальшого збуту психотропної речовини амфетаміну, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи психотропну речовину амфетамін та почав його зберігати з метою подальшого збуту.

Так, 26 липня 2017 року приблизно о 13 годині 45 хвилин, у службовому кабінеті № 11 ЖЄД -310 за адресою: м. Київ, вул. Каштанова,8-г, згідно постанови про оперативну закупку психотропної речовини амфетамін, працівниками поліції, у присутності двох понятих, ОСОБА_6 , було вручені грошові кошти в сумі 2500 гривень, для проведення оперативної закупівлі психотропної речовини амфетамін у ОСОБА_5 . Крім того, ОСОБА_6 , була вручена чоловіча сумку, обладнана аудіо- відео пристроєм для фіксації події.

Після цього, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконний збут психотропної речовини амфетамін, діючи за попередньою домовленістю з ОСОБА_6 , перебувала за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , де чекав на ОСОБА_6 .

Після цього, 26.07.20107 року о 14 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконний збут психотропної речовини амфетамін, діючи за попередньою домовленістю з ОСОБА_6 , перебуваючи на сходинковій клітині сьомого поверху будинку АДРЕСА_3 . При зустрічі, ОСОБА_6 передав грошові кошти у сумі 2500 гривень, які йому були видані для проведення оперативної закупки, в свою чергу ОСОБА_5 взяв грошові кошти в сумі 2500 гривень та передав ОСОБА_6 поліетиленовий пакет, в якому містилась психотропна речовина амфетамін, масою 0,967 г, тим самим вчинив незаконний збут психотропної речовини амфетамін.

В подальшому, 26.07.2017 року в період часу з 14 годині 15 хвилин по 15 годину 20 хвилин в у службовому кабінеті № 11 ЖЄД -310 за адресою: м. Київ, вул. Каштанова,8-г, у м. Києві під час огляду місця події у ОСОБА_6 із лівої кишені шортів в які був одягнений останній вилучено поліетиленовий пакет, в якому знаходився психотропної речовини амфетамін, масою 0,967 г, яку останній придбав у ОСОБА_5 при проведенні оперативної закупки.

Згідно з висновком експерта № 11-2/5306 від 02.08.2017:

1.Надана на дослідження збита у грудки волога речовина бежевого кольору містить психотропну речовину, обіг якої обмежено.

2.Надана на дослідження збита у грудки волога речовина бежевого кольору містить психотропну речовину, обіг якої обмежено, амфетамін.

Маса амфетаміну у речовині становить 0,967 г.

12.09.2017 року у період часу з 14 години 20 хвилин до 15 години 50 хвилин було проведено секціонований обшук за адресою АДРЕСА_1 . В ході якого було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Нокіа», imei: НОМЕР_1 , з сім карткою мобільного оператора «Лайфселл» з абонентським номером НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки «Самсунг» imei 1: НОМЕР_3 , imei 2: НОМЕР_4 .

13.09.2017вищевказані вилучені речі визнано речовими доказами по даному кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення в тому числі й збереження речових доказів, а саме: мобільний телефон марки «Нокіа», imei: НОМЕР_1 , з сім карткою мобільного оператора «Лайфселл» з абонентським номером НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки «Самсунг» imei 1: НОМЕР_3 , imei 2: НОМЕР_4 , що мають значення речових доказів у даному кримінальному провадженні, що тимчасово вилученні 12.09.2017а також попередження відчуження, попередження зникнення, втрати або пошкодження вищезазначеного майна, або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, необхідно накласти арешт шляхом заборони використання, розпорядження, відчуження майна.

Згідно з ч.2 ст.167 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду. Відповідно ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Арешт майна допускається з метою забезпечення в тому числі й збереження речових доказів.
Постановою слідчого від 13.09.2017 року вищевказані вилучені речі визнано речовими доказами по даному кримінальному провадженні.
Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення, в тому числі й збереження речових доказів, а також попередження відчуження, зникнення, втрати або пошкодження вищезазначеного майна, або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, слідчий просить накласти арешт на вищевказане майно, шляхом заборони використання, розпорядження, відчуження майна.
Згідно ч. 1 ст. 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
Вислухавши доводи та пояснення слідчого, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали у їх сукупності, слідчий суддя доходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом було встановлено, що 27.06.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України (кримінальне провадження №0008845).
Клопотання слідчого, погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_4 . У ньому зазначено підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна, перелік і види майна, що належить арештувати, документи, тобто клопотання оформлене відповідно до вимог ст.171 КПК України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження та обставини, викладені у клопотанні.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно з ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Крім того, ч.3 ст.170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним устатті 98 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Вирішуючи питання про задоволення клопотання слідчого, погодженого з прокурором та накладання арешту на вказане майно, суд враховує вимоги, передбачені ч.2 ст.173 КПК України та приходить до висновку, що існують правові підстави для арешту майна, є можливість використання його як доказу у кримінальному провадженні, наявна обґрунтована підозра у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, розумність та співмірність обмеження права власності завданим кримінальним правопорушенням, наслідки арешту майна для підозрюваного і третіх осіб.
Таким чином, слідчим суддею встановлено, що існують підстави, визначені у ч.2 ст.170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на зазначене вище майно шляхом заборони розпорядження та користування вказаним майном з метою збереження речових доказів.
При цьому, з огляду на положення ч.ч.1, 3 ст.170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, і у кого і де воно знаходиться, незалежно від того, чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить об`єктивному встановленню обставин кримінального провадження.
Враховуючи викладене, а також виправдані інтереси держави, пов`язані з порушенням загальносуспільних інтересів, з урахуванням принципу розумності та співрозмірності, слідчий суддя приходить до переконання, що незастосування даного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до зникнення або втрати майна, зазначеного у клопотанні слідчого, що визнано речовим доказом, чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Крім того, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним з яких і є накладення арешту на майно.
Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування, чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.
Відповідно до ст.198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.
Керуючись ст.ст. 167-175, 309, 369, 372, ч.2 ст.376 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В :
Клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 про накладання арешту на тимчасово вилучене майно задовольнити.
Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, з метою забезпечення в тому числі й збереження речового доказу, яке вилучено 12.09.2017 під час проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «Нокіа», imei: НОМЕР_1 , з сім карткою мобільного оператора «Лайфселл» з абонентським номером НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки «Самсунг» imei 1: НОМЕР_3 , imei 2: НОМЕР_4 .

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим у кримінальному провадженні №0008845 від 27 червня 2017 року.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Арешт може бути скасовано відповідно до ст. 174 КПК України.
Слідчий суддя ОСОБА_1