Ухвала іменем україни 10 жовтня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
переглянула в судовому засіданні вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києвавід 10 січня 2017 року за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у судовому провадженні в суді апеляційної інстанції щодо ОСОБА_6 .
Вказаним вироком, залишеним без зміни апеляційним судом, засуджено:
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,
за ч. 2 ст. 309 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки та покладено на нього обов`язки, передбачені пунктами 2, 3, 4 ст. 76 КК.
Вирішено питання про речові докази та судові витрати.
Згідно з вироком суду ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він 20 червня 2016 року, приблизно о 18.30 год., перебуваючи біля будинку № 18 по вул. Мілютенка, в м. Києві, домовився з невстановленою слідством особою про придбання у останнього наркотичного засобу мета- дону. Після чого, приїхав в раніше обумовлене місце, за адресою: Київська область, м. Бровари, зупинка громадського транспорту "Птахофабрика", біля дерева знайшов поліетиленовий згорток всередині якого знаходилось 15 поліетиленових пакетиків з наркотичним засобом - метадоном, таким чином повторно, незаконно придбавши його і зберігаючи при собі без мети збуту, на автомобілі таксі, перевіз цей наркотичний засіб до м. Києва, пр. Броварський, 32-Б.
20 червня 2016 року, близько 19.20 год., за вказаною адресою інспекторами батальйону супроводження ГУНП України в м. Києві ОСОБА_6 затримано та вилучено у нього 15 поліетиленових пакетиків з порошкоподібною речовиною білого кольору всередині, яка згідно висновку експерта містить в собі наркотичний засіб метадон, загальною масою 1,499 г. та дифенгідрамін (димедрол), що є сильнодіючим лікарським засобом.
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність порушує питання про скасування вироку районного суду та ухвали апеляційного суду і призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції. Своє прохання обґрунтовує тим, що призначене ОСОБА_6 покарання із застосуванням положень ст. 75 КК не повною мірою відповідає особі засудженого та тяжкості злочину. Звертає увагу на те, що засуджений раніше судимий, через невеликий проміжок часу після умовно-дострокового звільнення скоїв аналогічний злочин. Стверджує, що суд не зазначив, які саме обставини свідчать про можливість виправлення засудженого без відбування покарання. Також прокурор вказує, що судом апеляційної інстанції, в порушення вимог ст. 419 КПК, не надано оцінки всім доводам апеляційної скарги прокурора.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав доводи касаційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга прокурора не підлягає задоволенню на таких підставах.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочинута кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 309 КК прокурор у касаційній скарзі не оспорює.
Доводи прокурора, викладені у касаційній скарзі, щодо невідповідності призначеного засудженому покарання ступеню тяжкості злочину і даним про його особу внаслідок м`якості через безпідставне застосування ст. 75 КК України не ґрунтуються на матеріалах провадження.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України у разі, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Як видно із матеріалів кримінального провадження, районний суд при вирішенні цього питання, відповідно до вимог статей 50, 65, 75 КК України, врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також дані про особу ОСОБА_6 , який раніше судимий, позитивно характеризується за місцем роботи, на його утриманні знаходиться матір похилого віку, яка має ряд хронічних захворювань та потребує догляду, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває. Обставинами, що пом`якшують покарання, судом обґрунтовано визнано щире каяття.
З огляду на викладене та відсутності обставин, які обтяжують покарання, суд дійшов вірного висновку, що згадані обставини, які пом`якшують покарання у сукупності із встановленими позитивними даними про особу ОСОБА_6 , є підставами для призначення покарання у виді позбавлення волі за ч. 2 ст. 309 КК, та можливості виправлення його без відбування покарання на підставі положень ст. 75 КК України.
Колегія суддів вважає, що призначене засудженому покарання є таким, що відповідає вимогам статей 65, 75 КК та є необхіднім і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Що стосується перегляду вироку суду першої інстанції в апеляційному порядку, то він був здійснений відповідно до вимог статей 404, 405,407 КПК. Свій висновок щодо правильності призначення покарання засудженому із застосуванням положень ст. 75 КК апеляційний суд переконливо мотивував в ухвалі і вважати його необґрунтованим чи сумнівним підстав немає.
Під час перегляду вироку в порядку апеляційного провадження суд, дотримавшись положень глави 31 КПК, ретельно перевірив усі доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора, які аналогічні за змістом доводам, викладеним у касаційній скарзі, й вмотивовано відмовив у їх задоволенні, навівши аргументи, які ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та підтверджують обґрунтованість висновку суду першої інстанції.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК, є законною та вмотивованою.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були б безумовними підставами для зміни або скасування судових рішень, не встановлено.
Керуючись статтями 433436 КПК, п. 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 10 січня 2017 року щодо ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3