Дата документу 10.10.2017
Справа № 501/5004/15-к

У Х В А Л А
10 жовтня 2017 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
перекладача ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Крумовград Республіка Болгарія, громадянина Болгарії, який є громадянином Турецької Республіки, ОСОБА_9 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за звинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 15 та ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_8 обвинувачується в незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту наркотичних засобів та особливо небезпечних наркотичних засобів, в особливо великих розмірах (ч.3 ст. 307 КК України), контрабанді, тобто переміщенні через митний кордон України з приховуванням від митного контролю наркотичних засобів, в особливо великих розмірах, вчинене за попередньою змовою групою осіб (ч.3 ст. 305 КК України), закінченому замаху на контрабанду, тобто закінчений замах на переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю наркотичних засобів, в особливо великих розмірах, вчинене за попередньою змовою групою осіб повторно (ч. 2 ст. 15 та ч. 3 ст. 305 КК України), в незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні з метою збуту наркотичних засобів та особливо небезпечних наркотичних засобів, в особливо великих розмірах, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб (ч.3 ст. 307 КК України).
Прокурором ОСОБА_5 внесено клопотання, щодо проведення допиту свідків: Дороти Калковскої та ОСОБА_10 , які мешкають на території Републіки Польщі, ОСОБА_11 - мешкає на території Республіки Туреччина, ОСОБА_12 на території Ісламської республіки Ірану в режимі відеоконференції. Обґрунтовує клопотання тим, що показання свідків мають суттєво значення для повного, всебічного та об`єктивного розгляду кримінального провадження. Крім того, свідки допитувалися на стадії досудового розслідування у відсутності обвинуваченого та його захисника, що позбавило їх ставити запитання та може бути причиною неповноти судового розгляду.
Захисник та обвинувачений не заперечували проти допиту свідків у режимі відеоконференції, але просили обмежити строк її проведення.
Вислухавши думку прокурора, захисника та обвинуваченого, суд вважає за необхідне клопотання сторони обвинувачення задовольнити з наступних підстав.
Згідно ч. 4 ст.95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція 1) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно п. d) ч. 3 ст. 6 Конвенції 1 кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше право допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення.
Обставини, які необхідно встановити при допиті вказаних свідків є суттєвими для забезпечення захисту прав обвинуваченого.
10 листопада 1994 року Верховною Радою України ратифіковано Конвенцію про правову допомогу та правові відносини в цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, яка набула чинності для України 14 квітня 1995 року.
07 вересня 2005 року Верховною Радою України ратифіковано договір між Україною та Ісламською республікою Іран про правові відносини та правову допомогу в цивільних і кримінальних справах.
04 лютого 1994 року Верховною Радою України ратифіковано договір між Україною і Республікою Польща про правову допомогу і правові відносини у цивільних і кримінальних справах.
Крім того, Законом України «Про ратифікацію Європейської конвенції про взаємну допомогу у кримінальних справах» 1959 року (далі Конвенція 2), та Другого додаткового протоколу 2001 року до Конвенції від 16 січня 1998 року № 44/98-ВР, ратифіковано підписані від імені України 29 травня 1997 року в м. Страсбурзі вказану Конвенцію з заявами і застереженнями до неї, учасником якої є Польща, Туреччина.
Згідно ст. 1 Конвенції 2 договірні Сторони зобов`язуються надавати одна одній, відповідно до положень цієї Конвенції, як найширшу взаємну допомогу у кримінальному переслідуванні правопорушень, покарання яких, на момент прохання про надання допомоги, підпадає під юрисдикцію судових властей запитуючої Сторони.
В силу ст. 6 (Обсяг правової допомоги) Конвенції 2, Договірні Сторони надають один одному правову допомогу шляхом виконання процесуальних і інших дій, передбачених законодавством запитуваної Договірної Сторони, зокрема складання і пересилання документів, проведення обшуків, вилучення, пересилання і видачі речових доказів, проведення експертизи, допиту сторін, обвинувачених, свідків, експертів, порушення карного переслідування, розшуку і видачі осіб, що вчинили злочини, визнання і виконання судових рішень по цивільним справам, вироків у частині цивільного позову, виконавчих написів, а також шляхом вручення документів.
При цьому судом враховується, що допит вказаних свідків на території України ускладнений необхідністю надання тривалого часу для виклику та прибуття свідка до України, обмеженістю на теперішній час фінансових можливостей України у фінансування прибуття свідків, у зв`язку з чим можливо звернутися до компетентного органу закордонної держави з проханням забезпечити проведення допиту за допомогою відеоконференції, що відповідає вимогам п.3 ст.9 Другого додаткового протоколу
Порядок допиту свідка за запитом компетентного органу іноземної держави та України шляхом проведення відеоконференції регулюється положеннями також ст. 567 КПК України.
Відповідно ч. 1 ст. 551 КПК України суд, прокурор або слідчий за погодженням з прокурором надсилає до уповноваженого (центрального) органу України запит про міжнародну правову допомогу у кримінальному провадженні, яке він здійснює.
Відповідно до пп.9 п.3 Положення про Міністерство юстиції України (затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 2 липня 2014 р. № 228) одним з основних завданням Мін`юсту є здійснення міжнародно-правового співробітництва, забезпечення дотримання і виконання зобов`язань, узятих за міжнародними договорами України з правових питань.
Відповідно до ст. 15 Європейської конвенції про взаємну допомогу у кримінальних справах Судові доручення, передбачені у статтях 3, 4 і 5, а також прохання, передбачені в статті 11, надсилаються міністерством юстиції запитуючої Сторони міністерству юстиції запитуваної Сторони і повертаються по тих же каналах.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 550, 551, 567 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Надіслати запит до Міністерства юстиції України про міжнародну правову допомогу шляхом виконання процесуальної дії щодо допиту свідків обвинувачення:
громадянку ОСОБА_13 , зареєстровану в АДРЕСА_2 ;
громадянина Польщі ОСОБА_10 , зареєстрованого в Республіці Польща;
громадянина Туреччини ОСОБА_14 ( ОСОБА_15 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Батман, паспорт НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , особистий ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ;
громадянина Ірану ОСОБА_16 ( ОСОБА_17 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження м. Тебріз, паспорт НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 ,
в режимі відеоконференції під час судового провадження у кримінальному провадженні № 501/5004/15-к відносно ОСОБА_8 у строки достатні для повідомлення відповідних держав.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3