Дата документу Справа № 336/6314/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1230/17
Єдиний унікальний № 336/6314/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.115 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 грудня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретарі ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000764, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 травня 2017 року,відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Запоріжжі, громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 Кримінального Кодексу України та призначено йому покарання у виді 13 років позбавлення волі. Строк відбування покарання обчислюється з 18.00 години 31.07.2016 р. Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зараховано строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 в строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 31.07.2016 року по день ухвалення вироку 12.05.2017 року. До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_8 залишено у вигляді тримання під вартою.
Вирішена доля речових доказів.
Згідно зі змістом вироку, 31.07.2016 року близько 12 годині 15 хвилин ОСОБА_8 , маючи умисел на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині,знаходячись біля воріт гаражу, розташованого на території належного йому домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , в ході конфлікту на ґрунті особистих неприязних відносин із ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,з належної йому рушниці № НОМЕР_1 , яка згідно висновку експерта № 444/445/446-16 від 24.10.2016 р. відноситься до мисливських рушниць моделі ІЖ-К 16-го калібру, виготовлених промисловим способом, та є однозарядною гладкоствольною мисливською вогнепальною зброєю 16-го калібру, технічно справною та придатною для здійснення пострілів, з відстані приблизно 3 метри виконав один постріл в область тулубу ОСОБА_11 ,спричинивши ОСОБА_11 відповідно до висновку експерта № 2541 від 01.08.2016 р. Комунальної установи «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради вогнепальне дробове проникаюче наскрізне поранення тулуба,проникаюче у черевну порожнину, з локалізацією вхідної вогнепальної рани на правій передній боковій поверхні тулуба, на рівні правої реберної дуги, по середній та передній пахвовій лініям та вихідних вогнепальних ран в правій поперековій області ( у кількості 6),яке є тяжким тілесним ушкодженням,небезпечним для життя,що призвело до розвитку шоку,внаслідок чого настала смерть потерпілого ОСОБА_11 31.07.2016 р. о 19.10 год. у КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя»,тим самим своїми умисними діями ОСОБА_8 вбив ОСОБА_11 .
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , вказує, що в матеріалах кримінального провадження наявні порушення та фальсифікація, вказує на недостатність прямих доказів на встановлення об`єктивних обставин справи. Показання свідків з боку сторони обвинувачення є неправдивими. Судом не допитано свідків покази яких могли б встановити об`єктивні події та його дії по вказаній справі. Судом враховані однак не перевірені покази свідка ОСОБА_12 . Вважає, що безпідставно не було використано хімічні методи під час проведення дактилоскопічної експертизи (висновок №1438-д). Також судом не прийнято до уваги пояснення експерта ОСОБА_13 , які були надані ним в судовому засіданні. Крім того, обвинувачений зазначає, що він був позбавлений можливості ознайомитись з матеріалами кримінального провадження. Враховуючи викладені порушення, обвинувачений просить прийняти відповідне законне рішення стосовно його апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікацію його дій, вважає, що вирок суду першої інстанції є незаконним і підлягає скасуванню в частині призначеного покарання. Апелянт вважає, що суд призначаючи покарання не в повній мірі врахував ступінь тяжкості скоєного ОСОБА_8 кримінального правопорушення, вчинення якого відбулось на очах малолітнього сина потерпілого. Також судом не враховано той факт, що обвинувачений не розкаявся у вчиненому, намагався ввести суд в оману щодо фактичних обставин справи. На підставі викладеного прокурор просить скасувати вирок суду першої інстанції та постановити новий вирок яким призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років.

Заслухавши доповідь судді доповідача про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого і заперечували проти доводів апеляційної скарги прокурора, просили вирок скасувати і закрити провадження; прокурора, який заперечував проти задоволення скарги обвинуваченого, натомість підтримав скаргу процесуального прокурора та просив вирок скасувати в частині призначеного покарання; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора задоволенню не підлягають.
Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. На переконання колегії суддів, оскаржуваний вирок місцевого суду в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

За матеріалами кримінального провадження ОСОБА_8 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні не визнав повністю. Зі змісту його пояснень випливало, що він не мав умислу на вбивство ОСОБА_11 , постріл у потерпілого виконав, захищаючи власне життя від неправомірних дій останнього, а смерть ОСОБА_11 настала не від його дій.
Натомість вина ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_14 , свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_12 , показами експертів ОСОБА_19 і ОСОБА_20 , які узгоджуються між собою та з письмовими доказами у кримінальному провадженні, а саме:

- протоколом огляду місця події від 31.07.2016;
- проколом огляду трупа ОСОБА_11 від 01.08.2016;
- протоколом огляду від 31.07.2016 (із стенограмою);
- висновком експерта №2541 від 01.08.2016;
- лікарським свідоцтвом про смерть №№2541 від 01.08.2016;
- протоколом огляду від 01.08.2016 (;
- висновком експерта №444/445/446-16 від 24.10.2016;
- висновком експерта №344 від 24.10.2016;
- висновком експерта №447/448-16 від 24.10.2016;
- висновком експерта №1750 від 30.08.2016;
- висновком експерта №1751 від 30.08.2016;
- висновком експерта №1438-д від 30.08.2016;
- актом №471 судово-психіатричної експертизи від 12.09.2016;

та речовим доказом дослідженим під час судового розгляду DVD-R із відеозаписом огляду місця події від 01.08.2016.

Вказані докази судом були вивчені і досліджені кожний окремо з точки зору належності, допустимості,а в сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язкуі всебічності, і їм була дана належна оцінка. Версія обвинуваченого спростована, а висновки щодо наявності вини ОСОБА_8 у скоєнні вбивства викладені обґрунтовано і вмотивовано.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтвердив, що 31.07.2016 р. приблизно о 12.00 год. він знаходився за місцем свого мешкання по АДРЕСА_1 , де на подвір`ї між ним та потерпілим ОСОБА_11 виник конфлікт, в процесі якого ОСОБА_8 застосував рушницю,з якої здійснив постріл у потерпілого патроном із зарядом дробі з відстані приблизно 1 м.
Ці обставини підтверджені показаннями свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , потерпілої ОСОБА_14 , протоколом огляду місця події та долученими до справи речовими доказами.
Тяжкість тілесних ушкоджень, спричинених потерпілому, їх кількість, небезпечний для життя і здоров`я людини характер, можливість заподіяння за вказаних в обвинувальному акті і вироку обставин, з вилученої у обвинуваченого рушниці та патронами його власного спорядження, встановлені висновками експертиз, які сумнівів в обґрунтованості та кваліфікації експертів не викликають.
Доводи апелянта на перемет показів експертаОСОБА_19 про те, що небезпеки при здійсненні пострілу (з рушниці ІЖ-К 16-го калібру) не має, не виключають правильність висновків щодо вини обвинуваченого, адже вони (покази експерта) свідчать, що небезпеки не має для того хто здійснює постріл, а не для того, в кого він здійснюється.
Спричинення потерпілому вогнепального поранення з розвитком крововтрати та шоком, як це встановлено висновком експерта № 2541 від 01.08.2016, його тяжкість, надання потерпілому первинної медичної допомоги безпосередньо після події злочину біля будинку обвинуваченого, з подальшим транспортуванням у лікарню «швидкою», виключає можливість отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_11 за інших, ніж викладено в обвинувальному акті і вироку, обставин.
Вилучення під час огляду місця події у гаражі обвинуваченого знаряддя злочину, а на подвір`ї його будинку слідів крові, викривають саме ОСОБА_8 , як особу, що спричинила вогнепальне поранення потерпілому, чого сам обвинувачений не оспорював.
Версія обвинуваченого про самооборону була оцінена критично, оскільки доказів на її підтвердження наведено не було та не було встановлено обставин, які дають підстави для висновку про загрозливу поведінку потерпілого по відношенню до обвинуваченого або наявність у нього будь-якої зброї чи інших предметів для нанесення тілесних ушкоджень. Свої висновки щодо секатора, який був вилучений під час огляду місця події, і за версією обвинуваченого, був доказом того що потерпілий намагався завдати йому цим предметом удар, суд також обґрунтував належним чином.
Свідок ОСОБА_12 , (покази якого також ставить під сумнів апелянт) був допитаний за участю педагога-психолога, сумнівів у суду не викликали, протиріч не містили, їх зміст на переконання колегії суддів є послідовним та логічно узгоджується з іншими дослідженими судом доказами.
Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №471 від 12.09.2016 року, ОСОБА_8 в період здійснення інкримінованого правопорушення, ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, міг усвідомлювати фактичний характер своїх дій і керувати ними. В досліджувальній ситуації ОСОБА_8 не виявляв характерних феноменологічних ознак фізіологічного чи патологічного афекту, або будь-якого іншого особливого емоційного стану, який має юридичне значення.
Так, апеляційна скарга може бути задоволена апеляційним судом у разі, якщо вона містить посилання на те, в чому полягає неправильність оскаржуваного вироку та містить визначені чинним процесуальним законом підстави для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення судом апеляційної інстанції. Лише за об`єктивного підтвердження таких підстав можливе скасування оскаржуваного вироку.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого за винятком версії про самозахист (про який обвинувачений не зазначає в апеляційній скарзі), є аналогічними тим, що були надані стороною захисту під час розгляду провадження в суді першої інстанції, а саме про те, що ряд доказів у вказаному кримінальному провадженню є недопустимими, і що під час досудового розслідування були порушенні права ОСОБА_8 в частині не надання йому для ознайомлення матеріалів кримінального провадження.
Разом з тим суд першої інстанції дійшов висновку, що об`єктивних підстав для породження сумніву у законності отримання вищевказаних доказів і визнання їх недопустимими не має. Так само суд не встановив процесуальних порушень і порушень прав обвинуваченого на стадії досудового розслідування, про що навів у вироку відповідні мотиви з якими в повній мірі погоджується і колегія суддів.
В апеляційній скарзі не зазначено у чому полягає недопустимість доказів.
Процесуальних порушень і порушень прав обвинуваченого на стадії досудового розслідування і судового розгляду, колегія суддів під час апеляційного розгляду не встановила.
Відтак, доводи зазначені в апеляційній скарзі обвинуваченого правильність висновків суду першої інстанції не спростовують.
Щодо доводів зазначених в апеляційній скарзі прокурора, слід зазначити, що відповідно до положень ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації. У кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують чи обтяжують покарання. Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчиненого злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи непогашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність утриманців), його матеріальний стан, тощо.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд врахував характер (на очах у дитини) та ступінь тяжкості вчиненого ним правопорушення, його наслідки (смерть людини), дані про особу обвинуваченого (у тому числі і ті про які зазначає прокурор). Обставин які пом`якшують і обтяжують покарання не встановив. Покарання обвинуваченому було призначено в межах наближених до максимальних, передбачених санкцією ч.1 ст.115 КК України, що на переконання колегії суддів при відсутності обставин, які обтяжують покарання є правильним.

Призначене судом першої інстанції покарання, з яким згодна і колегія суддів, відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого та випливає з дотримання судом принципів «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» від 04.11.1950 року.

Отже, доводи прокурора про невідповідність призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 , покарання ступеню тяжкості і особі обвинуваченого, у зв`язку з його м`якістю, колегія суддів визнає непереконливими.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, також не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:
апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 , залишити без задоволення.
Вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 травня 2017 року,відносно ОСОБА_8 , залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим, який утримується під вартою, - в той самий строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_21 Дадашева