Провадження № 1-в/727/254/17
06 грудня 2017 року Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судових засідань ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника в інтересах засудженого ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5
за участю представника ДУ Чернівецька установа виконання покарань № 33 ОСОБА_6 розглянувши в судовому засіданні в залі судових засідань № 2 приміщення Шевченківського райсуду м. Чернівці справу за клопотанням засудженого ОСОБА_7 про застосування до нього Закону України Про амністію в 2016 році, - ВСТАНОВИВ:
23.11. 2017 року засуджений ОСОБА_7 звернувся до Шевченківського райсуду м. Чернівці з клопотанням про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року №1810-VIII. Аналогічну заяву засудженим було подано в суд і 30.11. 2017 року. В клопотанні просить застосувати до нього вказаний Закон, вважаючи, що дія Закону України «Про амністію у 2016 році» на нього поширюється.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 доводи викладені в заявах повністю підтримав. Доповнив їх тим, що його матеріальної підтримки потребують мати і двоє неповнолітніх братів, які проживають в Донецькій області. Крім цього, також зазначив, що він був учасником бойових дій і приймав участь в АТО, у зв`язку з чим, на нього поширюються вимоги ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Доводи засудженого ОСОБА_7 були підтримані в його інтересах захисником ОСОБА_4 .
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, вважав, що згідно п. «в» ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», амністія не застосовується до осіб, які були звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку вчинили новий умисний тяжкий злочин. Зазначив, що саме встановленими в засіданні обставинами і дослідженими матеріалами особової справи чітко вбачається, що засуджений ОСОБА_7 за вироком суду від 20.07. 2012 року був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком, однак, в подальшому вчинив нові умисні злочини, про що свідчать вирок суду, зокрема від 02.12. 2016 року, переглянутий апеляційною інстанцією - 16.02. 2017р. Просив в задоволенні клопотання відмовити.
Представник ДУ Чернівецька установа виконання покарань № 33 ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав доводи прокурора і також вважав, що в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 слід відмовити.
Заслухавши пояснення засудженого ОСОБА_7 , доводи в його інтересах захисника, доводи прокурора і представника ДУ Чернівецька установа виконання покарань № 33 по заявленому клопотанню засудженого про застосування до нього Закону України «Про Амністію у 2016 році», вивчивши матеріали особової справи відносно ОСОБА_7 , суд приходить до наступного.
Судом установлено і дане вбачається з матеріалів особової справи, що ОСОБА_7 , був засуджений вироком від 04.05.2012 року Артемівського міського районного суду Донецької області за ч. 1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.; вироком від 20.07.2012 року |Артемівського міського районного суду Донецької області за ч.3 ст.185 КК України до покарання 4-х років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України останнього було звільненого від відбування покарання з двохрічним іспитовим строком; вироком від 02.12.2016 року Артемівського міського районного суду Донецької області за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до покарання у виді 4-х років 2 місяців позбавлення волі. На підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_7 було зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення в період з 07.12.2015 року по день постановлення вироку 02.12.2016 року із розрахунку - один день попереднього ув`язнення за два дні вбавлення волі.
Крім наведеного, встановлено, що 16.02.2017 року вироком Апеляційного суду Донецької області вирок Артемівського міського районного суду Донецької області від 02.12.2016 року було скасовано в частині призначеного покарання та призначено ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст.185, ст.71 КК України у виді 4-х років 2-х місяців позбавлення волі. Згідно ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення за період з 02.12.2016 року по 16.02.2017 р. із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Строк відбування покарання ОСОБА_7 було визначено рахувати з 13.02.2015 року. Кінець строку - 01.02.2018 року.
Вищенаведене в судовому засіданні не заперечувалося і самим засудженим і також вбачається з довідки ДУ Чернівецька установа виконання покарань № 33.
В судовому засіданні також було установлено і даного не заперечувалося засудженим ОСОБА_7 , що він вже звертався з аналогічним клопотанням про застосування до нього Закону України Про амністію у 2016 році до Сокирянського районного суду Чернівецької області і в задоволенні його клопотання було відмовлено, однак, вважає, що має право на повторне звернення, навівши в судовому засіданні нові підстави до застосування відносно нього акту амністії.
Дані доводи засудженого стверджуються і дослідженої копією ухвали Сокирянського районного суду Чернівецької області від 27.10. 2017 року, відповідно до якої в задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування до нього Закону України Про амністію у 2016 році відмовлено.
З досліджених матеріалів справи в обґрунтування доводів засудженого ОСОБА_7 наданих в судовому засіданні щодо нових підстав застосування до нього акту амністії не вбачається посилання на докази в частині його доводів про те, що його рідні і близькі родичі мати і двоє неповнолітніх братів перебувають у скрутному матеріальному становищі і потрібують його матеріальної допомоги. Також не встановлено з матеріалів справи і посилань на докази перебування засудженого ОСОБА_7 , до винесення йому вироків досліджених в засіданні, в зоні АТО і видачі відповідного посвідчення, що фактично в засіданні було підтверджено і самим засудженим, який пояснив, що офіційно він не працював до затримання. А, тому доводи сторони захисту в інтересах засудженого про необхідність застосування до ОСОБА_7 вимог Закону України Про амністію у 2016 році як до учасника бойових дій в зоні АТО; наявності на уйого триманні і необхідності матеріального утримання останнім своїх близьких родичів матері і братів є безпідставними і такими, що не підтверджуються доказами.
З матеріалів дослідженої справи, крім наведеного вбачається, що ОСОБА_7 негативно характеризується за місцем відбування покарання, мав більше 30 дисциплінарних стягнень, жодного заохочення. З довідки ДУ «Установа виконання покарань» № 33 видно, що ОСОБА_7 був тимчасово етапований в установу для розгляду його апеляційної скарги в Апеляційному суді Чернівецької області щодо застосування до нього вимог ст. 72 КК України а тому, внаслідок розгляду його апеляції останній підлягає відправленню до місця відбування покарання Сокирянську виправну установу.
Відповідно до ч.1 ст.85 КК України на підставі Закону про амністію або акта про помилування, засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарання.
Згідно ч.2 ст.86 КК України законом про амністію особи, визнанні винними у вчиненні злочину, обвинувальним актом суду або кримінальна справи стосовно яких розгядаються судами однак вироки стосовно цих справ не набрали законної сили можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
07.09.2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22.12. 2016 року № 1810 УІІІ. Пунктом «в» ст. 9 вказаного Закону визначено, що амністія не застосовується до осіб що звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисні тяжкі або особливо тяжкі злочини.
Отже, як було встановлено в судовому засіданні з досліджених по справі доказів в їх сукупності а також і з врахуванням встановлених обставин за ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 27.10.2017 року, ОСОБА_7 після звільнення від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом за вироком суду іспитового строку вчинив новий умисний злочин за ст. 185 ч.3 КК України, що відноситься згідно ст. 12 КК України до тяжких, суд з врахуванням наведеної норми Закону (ст. 9 п. в), за відсутності підтверджуючих доказів в обґрунтування доводів засудженого, приходить до висновку, що в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році» слід відмовити.
На підставі наведеного, керуючись Законом України Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22.12. 2016 року № 1810 УІІІ (ст. 9 п.в), суд
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування до нього Закону України Про амністію в 2016 році, з підстав наведених в установчій частину ухвали відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом семи днів з дня її проголошення.
Суддя ОСОБА_1