Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/4785/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2018 року слідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання старшого слідчого слідчого відділу Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0002151 від 19.05.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 та ч.4 ст.190 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
Старший слідчий Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві старший лейтенант поліції ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_5 , звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0002151 від 19.05.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 та ч.4 ст.190 КК України з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на те, що в провадженні СВ Подільського УП ГУ НП у м. Києві перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002151 від 19.05.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190 та ч.4 ст.190 КК України за фактом шахрайського заволодіння нерухомим майном, яке належить ПАТ Родовід банк.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 30.12.2006 між Банком та ОСОБА_6 укладено Кредитний договір №15.3/СЖ-245.06.2 (далі Кредитний договір №1) на відкриття кредитної лінії на споживчі цілі у розмірі 3 420 000,00 дол. США зі строком повернення до 30.12.2009.

Для забезпечення виконання зобов`язань за вказаним Кредитним договором №1, між Банком та ОСОБА_6 укладено Договори іпотеки, згідно з яким він передає Банку належне йому на праві власності наступне нерухоме майно, загальною (заставною) вартістю 4 309 200,00 дол. США, а саме :

- квартиру загальною площею 116,5 м2, що розташована за адресою:

АДРЕСА_1 ;

- квартиру загальною площею 87,1 м2, що розташована за адресою:

АДРЕСА_2 ;

- квартиру загальною площею 135,1 м2, що розташована за адресою:

АДРЕСА_3 ;

- квартиру загальною площею 72,5 м2, що розташована за адресою:

АДРЕСА_4 ;

- квартиру загальною площею 81,2 м2, що розташована за адресою:

АДРЕСА_5 ;

- квартира загальною площею 117,5 м2, що розташована за адресою:

АДРЕСА_6 ;

25.07.2007 між Банком та ОСОБА_6 укладено договір про внесення змін до Кредитного договору №1 щодо збільшення розміру кредитної лінії до 4 600 000,00 дол. США та укладено договори про внесення змін до договорів іпотеки та договорів страхування.

17.03.2008 між Банком та ОСОБА_6 укладено Кредитний договір №77.2/СЗ-070.08.2 (далі Кредитний договір №2), яким встановлено мета, порядок та умови видачі в майбутньому кредитів в межах загальної суми 1 500 000,00 дол. США.

ОСОБА_6 припинив виконувати свої зобов`язання за Кредитними договорами №1 та №2 з листопада 2008 року та вересня 2009 року відповідно. Загальна балансова заборгованість за двома кредитними договорами становить 5 637 375,23 дол. США (152 885 616,24 грн. за курсом Національного банку України на 31 січня 2017 року).

Банк звернувся з позовною заявою про стягнення заборгованості з ОСОБА_6 до Подільського районного суду м. Києва з вимогою розірвання цих кредитних договорів та стягнути з ОСОБА_6 на користь Банку заборгованість в сумі 6 090 786,78 дол. США.

04.03.2010 Подільським районним судом м. Києва ухвалено рішення про задоволення позову Банку, яке залишено в силі судами апеляційної та касаційної інстанції.

Досудовим розслідування встановлено, що з метою уникнення виконання зобов`язань за отриманими кредитами, ОСОБА_6 , будучи фахівцем в юридичному праві, шляхом введення судових та інших державних органів в оману, здійснював наступні дії, які містять ознаки кримінальних злочинів, передбачених ст. 190 КК України.

Так, 17.11.2010 Обухівським районним судом Київської області було розглянуто цивільну справу за позовом ОСОБА_7 , яка мешкала за адресою: АДРЕСА_6 (одна з квартир, що є предметом іпотеки) до ОСОБА_6 . У судовому засіданні ОСОБА_7 та ОСОБА_6 зробили спільну заяву і надали суду укладену та підписану мирову угоду.

Такими діями, вчиненими умисно за попередньою змовою ОСОБА_7 та ОСОБА_6 шляхом введення в оману Обухівського районного суду Київської області та ненадання інформації про наявність іпотеки Банку підпадають під ознаки злочину, передбаченого ст. 190 Кримінального кодексу України.

За ініціативою Банку, згідно рішень суду та в межах виконавчого провадження квартири, передані ОСОБА_6 в іпотеку, перейшли у власність Банку на підставі свідоцтв, виданих 16.06.2016 та 14.07.2016 приватним нотаріусом ОСОБА_8 .

Право власності на квартири зареєстровано за банком тільки 20.02.2017 у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 , ввівши в оману органи реєстрації вніс заяви, які не можливо було обробити та які не давали можливості змінити власника за свідоцтвами.

В подальшому, ОСОБА_6 , маючи на меті невиконання зобов`язань перед банком продовжував здійснювати протиправні діяння.

Так, зворотнім часом, нібито 24.05.2004 між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 було укладено договір позики за №25/04, відповідно до умов якого ОСОБА_6 нібито отримав у борг від ОСОБА_9 3 000 000,00 дол. США.

В подальшому, нібито 24.05.2004 між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 укладено договір поруки, згідно умов якого ОСОБА_10 поручився перед ОСОБА_9 за виконання обов`язку боржника ОСОБА_6 щодо повернення боргу за договором позики від 24.05.2004.

21.12.2016 та 27.12.2016 Уманським міськрайонним судом Черкаської області (справа № 705/7081/16-ц) були винесені рішення по майну (квартири), яке фактично вже належало державному банку.

27.12.2016 Уманський міськрайонний суд Черкаської області прийняв рішення про солідарне стягнення боргу з ОСОБА_6 та ОСОБА_10 на користь ОСОБА_9 у сумі 76 650 000,00 грн.

Таким чином, на думку ОСОБА_11 , громадяни ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , за попередньою змовою, шляхом підроблення документів, з метою уникнення зобов`язань перед банком та привласнення майна державного банку, ввели в оману судові органи, у зв`язку з чим в їх діях містяться ознаки злочину, передбаченого ст. 190 (шахрайство) Кримінального кодексу України

В подальшому, 20.02.2017, коли ОСОБА_6 стало відомо про здійснення реєстрації іпотечного майна у власність банку, в той же день він, продовжуючи протиправні діяння, отримав рішення головного державного виконавця Уманського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_12 про накладення арешту на шість вищезазначених квартир, а державний реєстратор ОСОБА_13 внесла відомості про арешт вказаних квартир до держаного реєстру.

При вивченні документів, винесених судом, виконавцем та реєстратором встановлено протиріччя, які не відповідають дійсності. Наприклад, сума боргу в постанові на арешт 980 000 грн., а в ухвалі суду 76 650 000 грн.

В подальшому, ОСОБА_6 , оскаржуючи дії приватного нотаріуса Київського нотаріального округу ОСОБА_14 щодо реєстрації квартир у власність банку, звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав власності.

08.12.2017 Київським окружним адміністративним судом винесено постанову про задоволення позову ОСОБА_6 (справа №810/1163/17), а 06.03.2018 Київський апеляційний адміністративний суд залишив в силі постанову про задоволення позову ОСОБА_6 .

В ухвалах Обухівського районного суду Київської області, Київського окружного адміністративного суду та Київського апеляційного адміністративного суду прізвище претендента на шість зазначених квартир, згідно мирової угоди, прописано як ОСОБА_7 та ОСОБА_15 відповідно.

В теперішній час ОСОБА_6 продовжує здійснювати протиправні дії, направлені на уникнення виконання своїх зобов`язань перед Банком.

З 22.03.2018 він поновив право власності на вказані квартири та використовує їх з метою отримання прибутку. При цьому існує ризик втрати банком іпотечного майна (квартир) які вже були у власності банку, у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 може їх переоформити на інших осіб.

Таким чином, досудовим розслідуванням встановлено, що дії ОСОБА_6 прямо спрямовані на незаконне заволодіння вищевказаних об`єктів нерухомого майна та права на його розпорядження та незастосування арешту майна призведе до його відчуження.

Посилаючись на те, що на даний час, досудове розслідування триває, встановлюються всі обставини кримінального правопорушення, з метою забезпечення збереження речових доказів до постановлення у кримінальному провадженні кінцевого рішення, слідчий звернувся до слідчого судді з даним клопотанням, в якому просив накласти арешт на нерухоме майно, а саме:

- квартиру загальною площею 116,5 м2, що розташована за адресою:

АДРЕСА_1 ;

- квартиру загальною площею 87,1 м2, що розташована за адресою:

АДРЕСА_2 ;

- квартиру загальною площею 135,1 м2, що розташована за адресою:

АДРЕСА_3 ;

- квартиру загальною площею 72,5 м2, що розташована за адресою:

АДРЕСА_4 ;

- квартиру загальною площею 81,2 м2, що розташована за адресою:

АДРЕСА_5 ;

- квартира загальною площею 117,5 м2, що розташована за адресою:

АДРЕСА_6

Слідчий в судовому засіданні підтримав клопотання з викладених у ньому підстав, просив його задовольнити.

Слідчий суддя, заслухавши обґрунтування слідчого, вивчивши доводи клопотання про арешт майна та долучених до нього письмових доказів, прийшов до висновку про його задоволення у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст.98 КПК України речовими доказами визнаються матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, згідно наданих слідчому судді матеріалів кримінального провадження, існують достатні підстави вважати, що майно, яке слідчий просить арештувати, підпадає під критерії ст. 98 та ч. 1, ст. 170, п. 1 ч. 2 ст. 170 та ч. 3 ст. 170 КПК України та на нього необхідно накласти арешт з метою забезпечення його збереження як об`єкта кримінально-протиправних дій, оскільки невжиття заходів забезпечення кримінального провадження може призвести до незаконного відчуження об`єктів нерухомості.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та необхідність його задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 167, 170-173, 175, 309 КПК України,

У Х В А Л И В :
Клопотання старшого слідчого слідчого відділу Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0002151 від 19.05.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 та ч.4 ст.190 КК України задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, а саме:

- квартиру загальною площею 116,5 м2, що розташована за адресою:

АДРЕСА_1 ;

- квартиру загальною площею 87,1 м2, що розташована за адресою:

АДРЕСА_2 ;

- квартиру загальною площею 135,1 м2, що розташована за адресою:

АДРЕСА_3 ;

- квартиру загальною площею 72,5 м2, що розташована за адресою:

АДРЕСА_4 ;

- квартиру загальною площею 81,2 м2, що розташована за адресою:

АДРЕСА_5 ;

- квартира загальною площею 117,5 м2, що розташована за адресою:

АДРЕСА_6 .

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1