Справа № 128/78/18
Провадження №11-кп/772/457/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2018 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Євгенівка, Великоновоселівського р-ну Донецької області, українця, громадянина України, мешканця: АДРЕСА_1 , зареєстрований АДРЕСА_2 , освіта середня, одружений, до засудження не працював, раніше судимого:
- 28.04.2000 року Великоновоселицьким районним судом Донецької області за ч.3 ст. 101 КК України до 5 років позбавлення волі. Звільнився 28.05.2004 відповідно до ст.81 КК України умовно-достроково на 7 місяців 11 днів;
- 31.03.2005 року Великоновоселицьким районним судом Донецької області за ч.1 ст. 309, ст.71 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі. Звільнився 20.03.2006 року відповідно до статті 81 КК України умовно-достроково на 2 місяці 27 днів;
- 22.12.2006 року колегією судової палати по кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області за п.12 ч.2 ст. 115 КК України до 13 років позбавлення волі. Згідно ухвали Ладижинського міського суду Вінницької області від 02.03.2016 року, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано залік на 2 роки 3 місяці 17 днів.
на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 26.01.2018 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно положень ст. 82 КК України
За участю сторін провадження:

прокурора : ОСОБА_7

захисника : ОСОБА_8

в с т а н о в и в :
До Вінницького районного суду Вінницької області надійшла заява засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання на обмеження волі, згідно положень ст. 82 КК України.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 26 січня 2018 року у задоволені заяви засудженого ОСОБА_6 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно положень ст. 82 КК України - відмовлено.
Непогоджуючись з рішеннм суду ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 26.01.2018 року та просив застосувати до нього ст. 82 КК України.

Апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 мотивована тим, що він відбув більше 3/4 строку призначеного судом покарання, працевлаштований в установі, має заохочення, дисциплінарні стягнення у нього погашені, на досудовому слідстві та у суді не визнав себе винним, оскільки не мав наміру нікого вбивати, тому вважає, що до нього можна застосувати ст. 82 КК України.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, оскільки вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, захисника ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 404 КПК України, переглядає судові рішення суду першої інстанції, в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. У разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим, певного строку покарання.
Відповідно до ч.3 ст.82 КК України, заміна невідбутої частини частини покарання більш мяким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Відповідно до роз`яснень, які викладено у п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким",заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення.
Висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливо замінити невідбуту частину покарання більш м`яким.
Слід зазначити, що сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні засудженим вимог режиму утримання, його участі в самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації установ виконання покарань, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених.
Апеляційним переглядом ухвали суду першої інстанції встановлено, що судове рішення, яке оскаржується, в повному обсязі відповідає вищенаведеним вимогам закону.
З матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_6 , раніше неодноразово судимий 28.04.2000 року Великоновоселицьким районним судом Донецької області за ч.3 ст. 101 КК України до 5 років позбавлення волі. Звільнився 28.05.2004 року, відповідно до ст.81 КК України умовно-достроково на 7 місяців 11 днів; 31.03.2005 року Великоновоселицьким районним судом Донецької області за ч.1 ст. 309, ст.71 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі. Звільнився 20.03.2006 року відповідно до статті 81 КК України умовно-достроково на 2 місяці 27 днів.
Останній раз засуджений 22.12.2006 року колегією судової палати по кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області за п.12 ч.2 ст. 115 КК України до 13 років позбавлення волі, вину у вчинені даного злочину не визнав, оскаржив вирок в касаційній інстанції. Ухвалою Верховного суду України від 07.04.2011 року вирок апеляційного суду від 22.12.2006 року залишений без змін.
Згідно ухвали Ладиженського міського суду Вінницької області від 02.03.2016 року, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано залік на 2 роки 3 місяці 17 днів.
Початок строку засудженому ОСОБА_6 рахується з 21.12.2018 року, кінець строку 04.09.2019 року.
З характеристики начальника ВСПС СВК № 81 від 17.01.2018 року, вбачається що засуджений ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі знаходиться з 21.12.2008 року. До ДУ «Стрижавська ВК (№81)» прибув 27.05.2017 року із Ладижинської ВК-39, в якій отримав 5 дисциплінарні стягнення, та 8 заохочень. За час відбування покарання в даній установі засуджений до дисциплінарної відповідальності не притягувався, за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці - один раз заохочувався. На виробництві установи працевлаштований в якості різноробочого. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих відносин з персоналом установи, має охайний зовнішній вигляд.
Дбайливо ставиться до майна установи і предметів якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. До виконання робіт з благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Не допускає порушення вимог пожежної безпеки і безпеки праці.
Засуджений ОСОБА_6 залучений до програми диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення». Соціально - корисні зв`язки збережені, підтримує стосунки з батьками шляхом листування та телефонних переговорів.
Вину в скоєному злочині за вироком суду вину не визнає, у вчиненому не розкаюється. Зміні умов тримання, в порядку ст. 101 КВК України підлягав по відбуттю 1/2 частини строку покарання 04.03.2013 року, протокол № 14 від 09.07.2013 року комісією відмовлено згідно заяви засудженого, протокол № 17 від 22.09.2016 року переведено до установи середнього рівня безпеки.
Заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, в порядку ст. 82 КК України підлягає по відбуттю 2/3 частини строку покарання 04.05.2016 року протокол №7 від 07.04.2016 року комісією відмовлено, як засудженому що не став на шлях виправлення.
Умовно - достроковому звільненню, за формальними ознаками в порядку ст.81 підлягає по відбуттю 3/4 частини строку покарання 04.06.2016 року, протокол №12 від 09.06.2016 року комісією відмовлено, як засудженому що не довів своє виправлення. На профілактичному обліку не перебуває.
Судом першої інстанції враховано, що за час відбування покарання в ДУ «Стрижавська виправна колонія №81», ОСОБА_6 характеризується позитивно та не має дисциплінарних стягнень, але у період з 27.05.2017 року по даний час ОСОБА_6 отримав лише одне заохочення; не приймає участь у самодіяльних організаціях установи, а також те, що ОСОБА_6 не зробив належних висновків за вчинений ним злочин.
Суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції не встановлено таких даних про поведінку засудженого ОСОБА_6 та його особу, які свідчать, що процес виправлення досяг тієї стадії на якій відбування засудженим ОСОБА_6 призначеного покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним, і подальше його виправлення можливе в умовах відбування більш м`якого виду основного покарання.

Таким чином, підстави для задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 відсутні, оскільки ухвала Вінницького районного суду від 26 січня 2018 року ухвалена згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів та підстав.
Керуючись ст. ст.403, 404, 405, 419 КПК України суд апеляційної інстанції,-

ПОСТАНОВИВ :
Відмовити в задоволенні апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 .

Ухвалу Вінницького районного суду від 26 січня 2018 року про відмову в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 залишити без змін.

Судове рішення Ухвала може бути оскаржене в касаційному порядку протягом 3-х місяців до Верховного Суду, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3
Згідно з оригіналом:
Суддя: