Номер провадження: 11-сс/785/1892/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.11.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 , на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 14 листопада 2017 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0005791 від 11 листопада 2017 року, -

ВСТАНОВИВ:
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 14 листопада 2017 року було задоволено клопотання слідчого в ОВС другого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Одеської області ОСОБА_11 та до ОСОБА_10 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 та ч.3 ст.135 КК України, застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_10 більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою з покладанням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Вимоги своєї апеляційної скарги обґрунтовує наступними доводами:

1)На думку захисника, підозра ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України є необґрунтованою, а в оскаржуваній ухвалі слідчого судді відсутні посилання на докази, якими обґрунтовується підозра ОСОБА_10

2)в оскаржувані ухвалі відсутні будь-які посилання на конкретні докази, з яких вбачається, що ОСОБА_10 знищував сліди злочину та знаряддя вчинення злочину;

3)ризики на які слідчій посилається у своєму клопотанні також не підтверджуються жодними доказами;

4)єдиною підставою для застосування до ОСОБА_10 найбільш суворого запобіжного заходу слідчий суддя вказав тяжкість злочину, що інкримінується підозрюваному;

5)в ухвалі не зазначено, чому інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного;

Заслухавши суддю-доповідача, захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які підтримали доводи апеляційної скарги, думку прокурорів, які заперечували проти її задоволення, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали провадження за клопотанням слідчого та матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

Органом досудового розслідування ОСОБА_10 , підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, передбачених ч.2 ст.15 ч.1 ст.115, ч.3 ст.135 КК України.

Так, за версією сторони обвинувачення, 11 листопада 2017 року близько 10 год. 30 хв., інспектор 2 роти 3 батальйону УПП в м. Одесі ДПП ОСОБА_10 , під час сумісного вживання алкогольних напоїв зі своїми знайомими: дільничним офіцером поліції сектору превенції Суворовського ВП у м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_12 та непрацюючим ОСОБА_13 за столом у дворі будинку АДРЕСА_1 в ході конфлікту, що виник з ОСОБА_12 на ґрунті неприязних стосунків, що раптово виникли, з метою умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_12 , здійснив постріл в область правої скроні голови ОСОБА_12 , в результаті чого спричинив йому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми голови, вогнепального поранення в області правої скроні та перелому основи черепу.

Усвідомлюючи, що ОСОБА_12 в результаті отриманого вогнепального поранення голови та втрати свідомості перебуває у небезпечному для його життя стані та позбавлений можливості вжити заходів для самозбереження, ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , маючи змогу надати ОСОБА_12 допомогу чи організувати надання такої допомоги фахівцями, навмисно залишили ОСОБА_12 у небезпеці, покинули місце події та в подальшому ОСОБА_10 прийняв заходи щодо знищення знаряддя вчинення злочину, а також слідів злочину на своєму одязі.

Відповідно до пункту 3 ч.1 ст.184 КПК України клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжних заходів повинно містити виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини.

Відповідно до клопотання слідчого вина ОСОБА_10 підтверджується наступними доказами:

- довідкою від 11.11.2017 з бази даних «Армор» з приводу події, яка зареєстрована в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області за № 36958 від 11.11.2017;

- довідкою від 11.11.2017 з бази даних «Армор» з приводу події, яка зареєстрована в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області за № 36966 від 11.11.2017;

- рапортом від 11.11.2017 інспектора-чергового ЧЧ Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_14 з приводу події, яка зареєстрована в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області за № 36958 від 11.11.2017;

- рапортом від 11.11.2017 інспектора-чергового ЧЧ Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_14 з приводу події, яка зареєстрована в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області за № 36966 від 11.11.2017;

- довідкою від 11.11.2017 з бази даних «Армор» з приводу особи ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- рапортом від 11.11.2017 інспектора 4-ї роти 3-го батальйону УПП в м. Одесі ДПП ОСОБА_15 ;

- довідкою лікаря від 11.11.2014 з КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» з приводу діагнозу ОСОБА_12 ;

- протоколами огляду місця події від 11.11.2017 року;

- протоколами допиту свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , неповнолітніх ОСОБА_18 та ОСОБА_19 .

Апеляційний суд вважає вказані докази недостатніми для належного обґрунтування підозри ОСОБА_10 у вчиненні замаху на навмисне вбивство потерпілого ОСОБА_12 .

За версією сторони захисту підозрюваний ОСОБА_10 передав пістолет потерпілому ОСОБА_12 і останній, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, сам випадково здійснив постріл в область правої скроні своєї голови.

Прокурор в судовому засіданні апеляційного суду не надав, жодних доказів, які б спростували вказану версію захисників і не зміг надати апеляційному суду належні та допустимі докази того, що постріл в потерпілого здійснив саме ОСОБА_10 .

Разом з цим, малолітній свідок ОСОБА_18 в ході допиту показав, що після хлопка (пострілу) він повернувся до місця події та побачив, що пістолет знаходився на землі під столом біля потерпілого. Чоловік, який був одягнений в сіре пальто ( ОСОБА_10 ), після пострілу, обійшов стіл, підняв з землі пістолет чорного кольору та мовчки поклав його до своєї кишені.

Покази вказаного свідка ставлять під сумнів версію органу досудового розслідування про те, що саме ОСОБА_10 здійснив постріл в потерпілого ОСОБА_12 , оскільки в такому випадку залишається незрозумілим, яким чином після пострілу пістолет опинився на землі, біля лавки де сидів потерпілий і чому він взагалі знаходився на землі, а не в руках підозрюваного ОСОБА_10 чи біля нього.

Формальне посилання слідчого на такі докази, як рапорти інспекторів патрульної поліції, які прибули на виклик, протоколи огляду місяця події, а також протоколи допиту свідків є недостатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_10 за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.

Жоден з допитаних свідків не вказав безпосередньо на ОСОБА_10 , як на особу, яка здійснила постріл в потерпілого.

Крім того, апеляційний суд вважає необґрунтованою підозру ОСОБА_10 і у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.135 КК України.

Диспозиція ч.3 ст.135 КК України передбачає відповідальність за завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через малолітство, старість, хворобу або внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, зобов`язаний був піклуватися про цю особу і мав змогу надати їй допомогу, а також у разі, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, якщо такі дії спричинили смерть особи або інші тяжкі наслідки.
Частина третя вказаної статті КК України передбачає наявність кваліфікуючих обставин, а саме якщо залишення в небезпеці спричинило смерть особи або інші тяжкі наслідки. Під інші тяжкі наслідки підпадають тяжкі або середньої тяжкості тілесні ушкодження. Між залишенням у небезпеці і тяжкими наслідками повинен бути встановлений причинний зв`язок. Це означає, що внаслідок ненадання допомоги (залишення в небезпеці) настали тяжкі наслідки. Якби допомога була надана, то наслідки не настали б.
В даному випадку, тяжкі наслідки настали одразу ж після пострілу, в результаті якого потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження у виді відкритої черепно-мозкової травми голови, вогнепального поранення в область правої скроні та перелому основи черепу, а не після того, як підозрюваний ОСОБА_10 разом з ОСОБА_13 покинули місце події.

Жодним чином не вплинула б на тяжкість тілесних ушкоджень ОСОБА_12 та обставина, якби ОСОБА_10 не залишив місце події та надав допомогу потерпілому.

В свою чергу прокурор під час апеляційного розгляду не зміг обґрунтувати кваліфікацію дій ОСОБА_10 саме за ч.3 ст.135 КК України.

З таких підстав, апеляційний суд дійшов висновку, що підозра ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.135 КК України є також необґрунтованою.

Разом з цим, апеляційний суд вважає, що в діях ОСОБА_10 вбачаються ознаки складу злочину, передбаченого ч.1 ст.135 КК України за кваліфікуючими ознаками завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, якщо той, хто залишив без допомоги мав змогу надати їй допомогу.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що слідчий суддя належним чином не виконав вимоги п.1 ч.1 ст.178 КПК України та не дав об`єктивну оцінку вагомості наявних доказів у кримінальному провадженні, в зв`язку з чим допустив неповноту судового розгляду, що призвело до невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, що згідно до пунктів 1 та 2 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції.

Частиною ч.3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи те, що під час апеляційного перегляду прокурором не було доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_10 злочинів, передбачених ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 та ч.3 ст.135 КК України, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 підлягає задоволенню, ухвала слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 14 листопада 2017 року скасуванню, а в задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід відмовити.

Одночасно, оскільки матеріалами кримінального провадження об`єктивно підтверджується наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 злочину, передбаченого ч.1 ст.135 КК України та наявність достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на які вказує орган досудового розслідування, апеляційний суд вважає, що підозрюваний може вчинити спроби знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставини кримінального правопорушення, а також незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Існування вказаних ризиків, передбачених пунктами 2 та 3 ч.1 ст.177 КПК України підтверджується тим, що одразу ж після подій, які відбулися 11 листопада 2017 року близько 10 год.30 хв., під час розпивання спиртних напоїв ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та потерпілим ОСОБА_12 , підозрюваний намагався приховати пістолет речовий доказ у кримінальному провадженні. Крім того, підозрюваний з більшістю свідків проживає в одному дворі, а тому він реально може впливати на них з метою схилити їх до дачі завідомо неправдивих показів, чи іншим чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Разом з цим, апеляційний суд враховує особу підозрюваного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, зареєстрований та постійно про проживає в м.Одесі, позитивно характеризується, працює інспектором 2 роти 3 батальйону УПП в м. Одесі ДПП.

За таких обставин, враховуючи особу підозрюваного, апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту буде цілком достатнім та необхідним для забезпечення виконання ОСОБА_10 покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а також зможе запобігти ризикам передбаченим пунктами 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України, та дасть змогу контролювати місце перебування ОСОБА_10 під час здійснення досудового розслідування.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової, якою слід відмовити в задоволенні клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 409, 410, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , подану в інтересах ОСОБА_10 , - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 14 листопада 2017 року про застосування до ОСОБА_10 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15 ч.1 ст.115, ч.3 ст.135 КК України запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого в ОВС другого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Одеської області ОСОБА_11 про застосування до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2

Покласти на підозрюваного ОСОБА_10 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

1)прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

2)не змінювати місце проживання без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

3)не спілкуватись з потерпілим у кримінальному провадженні та свідками ОСОБА_13 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19

4)здати на зберігання слідчому або прокурору процесуальному керівнику свій паспорт або інші документи, які дають право на виїзд з території України;

5)носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин, не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, запобіжний захід відносно нього може бути змінено на більш суворий.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Строк дії ухвали до 10 січня 2017 року включно.

Обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити з під варти негайно.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду

Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3