Справа № 159/3851/17
Провадження № 1-кп/159/348/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 жовтня 2017 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинськоі області

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Ковель кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001876 від 11 серпня 2017 року з угодою про визнання винуватості у цьому ж кримінальному провадженні, укладеною між прокурором Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.263, ч.2 ст.15 - ч.2 ст.263 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем смт.Люблинець Ковельського району Волинської області, українцем, громадянином України, з вищою освітою, одруженим,приватним підприємцем, зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючим за адресою: АДРЕСА_2 , таким, що не має судимості,

в с т а н о в и в :

згідно з обвинувальним актом весною 2016 року обвинувачений ОСОБА_4 перебуваючи у лісосмузі в с.Городилець Турійського району Волинської області знайшов металевий багнет, який згідно висновку експерта № 532 від 29.08.2017 відноситься до холодної, військової (бойової) зброї колючої дії. Вказаний багнет ОСОБА_4 з метою подальшого носіння без передбаченого законом дозволу за допомогою власного транспортного засобу марки «Сітроен», незаконно перемістив за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_2 , де в гаражному приміщенні зберігав його для власного користування.

В подальшому близько 12 години 11 серпня 2017 року ОСОБА_4 з метою подальшого збуту вказаного вище багнета умисно власним автомобілем марки «Фольксваген» р.н.з. НОМЕР_1 перемістив його до парку відпочинку імені Тараса Шевченка, що в м.Ковелі по вул. Шевченка, чим вчинив незаконне носіння іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу, після чого в ході огляду місця події багнет був вилучений працівниками поліції.

Крім цього, на початку квітня 2017 року обвинувачений ОСОБА_4 умисно з метою збуту шляхом продажу, знайденого ним у лісосмузі в с. Городилець Турійського району Волинської області металевого багнета, який згідно висновку експерта № 532 від 29.08.2017 відноситься до холодної, військової (бойової) зброї колючої дії, розмістив в мережі Інтернет на сайті «OLX» оголошення про продаж останнього. В подальшому близько 12 години 11 серпня 2017 року ОСОБА_4 з метою збуту вказаного вище багнета умисно власним автомобілем марки «Фольксваген» р.н.з. НОМЕР_1 перемістив його до парку відпочинку імені Тараса Шевченка, що в м.Ковелі по вул. Шевченка, чим виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки його дії були припинені (виявлені) працівниками поліції. Після чого в ході огляду місця події від 11.08.2017 даний багнет був вилучений.

Тобто, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 263, ч.2 ст. 15-ч. 2 ст.263 КК України, тобто носіння іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу та закінчений замах на збут іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

Під час досудового розслідування між прокурором Ковельської місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №001876 від 11 серпня 2017 року та обвинуваченим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 263, ч.2 ст. 15-ч. 2 ст.263 КК України ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 , 28 вересня 2017 року укладена угода про визнання винуватості.

За умовами вказаної угоди обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 263, ч.2 ст. 15-ч. 2 ст.263 КК України, а також зобов`язувася сприяти розслідуванню кримінальних правопорушень, у з`ясуванні всіх обставин, спрямованих на виявлення та припинення кримінальних правопорушень.
Сторонами угоди погоджена кваліфікація інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_4 кримінальних правопорушень (злочинів) за ч.2 ст. 15-ч. 2 ст.263, ч.2 ст.263 КК України.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди обвинуваченому ОСОБА_4 , з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння у проведенні даних кримінальних проваджень, з урахуванням особи винного, буде призначене покарання: за ч.2 ст. 15-ч. 2 ст.263 КК України у виді штрафу в розмірі 40 (сорока) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 гривень, за ч.2 ст.263 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, на підставі ст.70 КК України остаточно визначити покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімдесят) гривень.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного: відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Згідно з ч.4 с т. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , віднесені до середньої тяжкості злочинів. Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкціям ч.2 ст. 263, ч.2 ст. 15-ч. 2 ст.263 КК України.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. ч. 4,5 ст. 474 КПК України, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Для з`ясування добровільності укладення угоди судом витребувані матеріали кримінального провадження №0001876 від 11 серпня 2017 року, на предмет наявності скарг підозрюваного, поданих ним під час кримінального провадження.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Виходячи з викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 .
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Судові витрати за проведення експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого, а речові докази вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.. 373,374, 475 КПК України, суд

у х в а л и в:

Угоду про визнання винуватості від 28 вересня 2017 року у кримінальному провадженні №0001876 від 11 серпня 2017 року, укладену між прокурором Ковельської місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0001876 від 11 серпня 2017 року та обвинуваченим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.263, ч.2 ст.15 - ч.2 ст.263 КК України ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 , затвердити.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.263, ч.2 ст.15 - ч.2 ст.263 КК України призначивши узгоджене покарання:

за ч.2 ст.15 - ч.2 ст.263 КК України у виді штрафу в розмірі 40 (сорока) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 гривень;

за ч.2 ст.263 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімдесят) гривень.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в дохід держави судові витрати в сумі 395 грн. ( триста дев`яносто п`ять ) грн. 48 коп.

Речові докази: багнет, що згідно висновку експерта №532 від 29.08.2017 року є холодною зброєю переданий на зберігання до складу ВЛМТЗ ГУНП у Волинській області, знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення. Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити засудженому, захиснику і прокурору.

Головуючий:ОСОБА_1