Провадження № 1-кс/200/6258/17
30 червня 2017 року м. Дніпро
Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю представника скаржника ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі скаргу представника ОСОБА_3 на постанову про відмову у задоволенні клопотання та зобов`язання вчинити дії, -
У судовому засіданні представник свою скаргу підтримав, прохав задовольнити. Пояснення надав аналогічні її тексту. Додатково пояснив, що одним з доказів відсутності події злочину є наявність не скасованих рішень судів першої та апеляційної інстанцій, а тому є усі підстави для задоволення скарги. Право слідчого судді на зобов`язання слідчого закрити провадження по справі внаслідок відсутності події злочину вбачав у нормі п. 3 ч. 2 ст. 307 КПК України, згідно з якою слідчий суддя при розгляді скарги має право зобов`язати слідчого чи прокурора вчинити певну дію, у даному випадку зобов`язати закрити кримінальне провадження з наведених ним підстав.
Слідчий та прокуратура Дніпропетровської області належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, але у судове засідання не з`явилися, письмових заяв та клопотань суду не надали. Представник не заперечував проти розгляду справи за відсутності слідчого та прокурора. З цих підстав справу, у відповідності до норми ч. 3 ст. 306 КПК України, розглянуто за їх відсутності та винесено ухвалу.
Відповідно до вимог п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих дій особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 307 КПК України, за наслідками розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування постановлюється ухвала, якою може бути скасовано рішення слідчого чи прокурора, зобов`язано припинити дію, зобов`язано вчинити певну дію, відмовлено у задоволенні скарги. Нормою ч. 3 цієї статті встановлено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Розглянувши скаргу, заслухавши пояснення представника, дослідивши надані до скарги додатки, приходжу до висновку про те, що вона підлягає частковому задоволенню.
У іншій частині зобов`язання слідчого закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю самої події злочину, скарга задоволенню не підлягає. Не дивлячись на наявність у слідчого судді при вирішенні скарги на дії слідчого та прокурора повноважень зобов`язати слідчого чи прокурора припинити певну дію та повноважень зобов`язати слідчого чи прокурора вчинити певну дію, на мою думку, слідчий суддя не може зобов`язувати слідчого та прокурора припинити провадження по справі. Не може з тих підстав, що чинним КПК України передбачено виключне право та обов`язок внесення відомостей до ЄРДР слідчим та прокурором, а не слідчим суддею, навіть при виявленні ним беззаперечного факту вчинення злочину. З цих підстав закрити кримінальне провадження мають право лише ті особи, які мають виключне право на внесення відомостей до ЄРДР.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 369, 371-372 КПК України, -
Скаргу представника ОСОБА_3 на постанову про відмову у задоволенні клопотання та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
У задоволенні скарги у іншій частині відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчій суддя ОСОБА_1