Справа № 445/1682/17
УХВАЛА

20 жовтня 2017 року слідчий суддя Золочівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю прокурора ОСОБА_2 , секретаря судового засідання ОСОБА_3 , розглянувши клопотання прокурора ОСОБА_2 про арешт майна, -

в с т а н о в и в :
прокурор Золочівської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді Золочівського районного суду Львівської області з клопотанням про арешт майна, а саме трактора марки МТЗ 1025 д.н.з. НОМЕР_1 та шнекового зернопогрузчика.

В клопотанні зазначає, що у провадженні СВ Золочівського ВП ГУ НП у Львівській області перебуває кримінальне провадження № 0000598 від 18.10.2017 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КПК України. Під час досудового розслідування встановлено, що 17.10.2017 року до Золочівського ВП ГУ НП у Львівській області надійшло повідомлення по телефону про те, що весною 2017 року на території Ремезівцівської сільської ради Золочівського району Львівської області, за межами населеного пункту, ТзОВ «Захід-Агро МХП» самовільно зайняло земельну ділянку площею 42,9 га, на якій посіяло та вирощує насіння соняшника.

17.10.2017 року слідчим проведено огляд місця події, де було виявлено скошені рослини соняшника, а також трактор марки МТЗ 1025 д.н.з. НОМЕР_1 та шнековий зернопогрузчик. Зазначена техніка передана на зберігання керівнику с/г дільниці ТзОВ «Захід-Агро МХП» ОСОБА_4 .

Вказує, що у ТзОВ «Захід-Агро МХП» відсутні документи на право користування зазначеною земельною ділянкою, ділянка перебуває у державній власності. Виявлена сільськогосподарська техніка може бути використана як доказ самовільного захоплення та використання земельної ділянки і може забезпечити відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з мотивів, що викладені у такому, просить його задовольнити.

Розглянувши клопотання, заслухавши думку прокурора, дослідивши додані до клопотання документи вважаю, що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1,2,3 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

З доводів прокурора вбачається, що такий просить накласти арешт на майно з метою збереження його як речового доказу та з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Водночас, як вбачається з витягу з ЄДРДР, кримінальне провадження внесено до реєстру за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 197-1 КК України, тобто самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику.

Кримінально караним є саме діяння, що пов`язане із зайняттям ділянки, а тому у слідчого судді наявні критичні сумніви, що трактор марки МТЗ 1025 д.н.з. НОМЕР_1 та шнековий зернопогрузчик відповідають критеріям зазначеним у статті 98 КПК України та можуть бути речовими доказами саме як матеріальний об`єкт, який був знаряддям самовільного захоплення земельної ділянки, зберіг на собі сліди такого захоплення та ін. Прокурором не надано доказів того, що вказана техніка є об`єктом кримінально протиправних дій, передбачених саме ч. 1 ст. 197-1 КК України, та/або отримана внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Окрім цього, згідно свідоцтва про реєстрацію трактора марки МТЗ 1025 д.н.з. НОМЕР_1 , вбачається, що такий належить не ТзОВ «Захід-Агро МХП», а ТзОВ «ЛК ЮКРЕЙН ГРУП», а отже не може бути об`єктом за рахунок якого можна відшкодувати шкоду, завдану внаслідок ймовірного кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, оскільки кримінальне провадження не стосується власника майна.

Докази належності ТзОВ «Захід-Агро МХП» шнекового зернопоргузчика відстутні в матеріалах клопотання та прокурором не надані.

Трактор марки МТЗ 1025 д.н.з. НОМЕР_1 та шнековий зернопогрузчик, речовими доказами у кримінальному провадженні не визнавались, відомості про це в матеріалах клопотання відсутні.

Підозра у вказаному кримінальному провадженні не вручалась та не оголошувалась, відомості про розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Оцінюючи подане клопотання, з врахуванням критеріїв, що передбачені ч. 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. 98, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в :
у задоволенні клопотання прокурора Золочівської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_2 про арешт трактора марки МТЗ 1025 д.н.з. НОМЕР_1 та шнекового зернопогрузчика відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області протягом пяти днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1