Справа № 147/945/16-к
Провадження №11-кп/772/304/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 листопада 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження внесене 20.01.2016 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000015 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_9 на вирок Тростянецького районного суду Вінницької області від 10.11.2016, яким
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селищі Смотрич Дунаєвецького району Хмельницької області, українця, громадянина України, розлученого, офіційно непрацюючого, освіта середня-спеціальна, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 3 185 КК України, та призначено покарання
- за ч. 1 ст. 190 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки;
- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Згідно ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 72 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом повного складання покарань, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки.
Згідно ч. 5 ст. 72 КК України, в строк покарання зараховано ОСОБА_7 попереднє ув`язнення в період з часу затримання - 21.07.2016 року по 10.11.2016 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 роки, звільнивши з-під варти в залі суду.
Відповідно до ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Задоволено цивільний позов. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 у відшкодування матеріальних збитків 11 782 грн., моральних збитків 8 218 грн. та судових витрат по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати по сплаті судового збору за вимоги майнового характеру в сумі 551,20 грн., а також за проведення судової авто-товарознавчої експертизи в сумі 770,35 грн.
Запобіжний захід, обраний щодо ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу - тримання під вартою змінено на особисте зобов`язання та покладено на нього обов`язок прибувати за кожною вимогою суду, не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу суду, повідомляти суд про зміну місця свого проживання та місця роботи.
Контроль за виконанням особистого зобов`язання покладено на органи поліції за місцем реєстрації обвинуваченого.
Речові докази по справі, а саме: мопед «Хонда Діо», темно синього кольору, б/н, що переданий на зберігання ОСОБА_10 , залишено останньому.
Згідно вироку суду, ОСОБА_7 з липня 2015 року по січень 2016 року, перебуваючи із ОСОБА_10 в довірливих стосунках, користуючись належним останньому мопедом марки «Хонда Діо», темно синього кольору, б/н, 18.01.2016 маючи умисел на заволодіння чужим майном, протиправне збагачення, з корисливих спонукань, шляхом зловживання довірою ОСОБА_10 за місцем свого проживання, що в АДРЕСА_2 продав належний ОСОБА_10 мопед марки «Хонда Діо», темно синього кольору, б/н, вартістю згідно висновку Вінницького НДЕКЦ УМВС України №70 від 23.03.2016 - 8 010 грн., чим спричинив ОСОБА_10 матеріальний збиток на вказану суму.
Він же, 20.01.2016 близько 00:00 год. маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, з корисливих мотивів, скориставшись відсутністю сторонніх осіб на території магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що в АДРЕСА_3 з тильної сторони приміщення магазину, за допомогою драбини, через вікно проник всередину магазину. Після чого через кімнату вітрину, зламавши металевий замок потрапив у середину приміщення, звідки із шухляди письмового столу викрав грошові кошти в розмірі 5 500 грн., та з приміщення магазину дев`ять мішків з цукром, загальною вагою 450 кг на суму 6 282 грн., з розрахунку 1 кг цукру становить 13,96 грн.
Своїми діями ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_10 , власнику магазину, матеріальну шкоду на загальну суму 11 782,00 грн.
Не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, доведеність вини ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій, прокурор подав апеляційну скаргу, у якій просить вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі засудженого внаслідок м`якості. Просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчинені злочинів, передбачених за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 190 КК України і призначити покарання: за ч. 1 ст. 190 КК України на 2 роки обмеження волі; за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі. Згідно ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 72 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, визначати ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки та 6 місяців. В решті вирок залишити без змін.

Вважає, що вирок підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. Вказує, що судом не в повній мірі враховано особу обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора, який підтримав апеляційну скаргу частково і просив внести зміни у вирок в частині застосування ст. 76 КК України, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали думку прокурора про часткове задоволення апеляційної скарги, розглянувши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини провадження, кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 та його винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень ніким не оспорюються, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції у відповідності з ст. 404 КПК України рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно вимог ст.ст. 50, 65 КК України суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на м`якість призначеного ОСОБА_7 покарання є необґрунтованим та непереконливим.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження і вироку щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , суд навів докази, дав їм відповідну оцінку і мотивував свої висновки стосовно злочинів, за які засуджено обвинуваченого.

Обставин, які б свідчили про велику суспільну небезпечність ОСОБА_7 , як наполягав прокурор в апеляційній скарзі, колегія суддів не знаходить.

Покарання ОСОБА_7 призначені відповідно до вимог ст. 65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, його особи, обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Враховуючи заяву потерпілого ОСОБА_10 , виступ прокурора ОСОБА_6 , який частково підтримав апеляційну скаргу, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_7 призначено покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Разом з тим, є слушними доводи прокурора в частині покладення на ОСОБА_7 обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Судом при винесенні вироку відносно ОСОБА_7 не враховано що, законом України від 07.09.2016 № 1492-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальний покарань та реалізації прав засуджених», що набрав чинності 08.10.2016, ст. 76 КК України викладено в новій редакції та обов`язки, які були передбачені п. п. 3. 4 ч. 1 ст. 76 КК України (в редакції Закону від 14.04.2009), вже викладено в п. п. 1. 2 ч. 1 ст. 76 КК України, якими передбачено, що у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Суд при ухваленні вироку та звільненні обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком зобов`язаний безальтернативно покласти на особу обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України (в редакції Закону від 07.09.2016), тим паче, що такі обов`язки фактично були передбачені п. п. 3, 4 ст. 76 КК України (в редакції Закону від 14.04.2009).

Проте, суд першої інстанції поклав на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п. п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України (в редакції Закону від 14.04.2009), не звернувши увагу на нову редакцію даної статті, згідно якої контроль за поведінкою суджених, звільнених від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації, а не кримінально-виконавчою інспекцією.

За таких обставин, вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання підлягає зміні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Тростянецького районного суду Вінницької області від 10.11.2016 щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 190, ч. 3 ст. 185 КК України змінити в частині покладення на нього, передбачених ст. 76 КК України, обов`язків.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_7 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом.
Суддя: