Справа № 296/7072/17
Вирок
Іменем України
05 березня 2018 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні двох н/л дітей, з незакінченою вищою освітою, працюючого техніком ТОВ «Айпіком», проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ст. 286 ч.1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

24 жовтня 2016 року о 08 годині 55 хвилин ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ моделі 21099, номерний знак НОМЕР_1 , здійснюючи рух по ділянці проїзної частини вул. І.Франка, поблизу буд. № 6/18 у м. Житомирі в напрямку від вул. В.Бердичівської до вул. Хлібної, в порушення вимог п.1.10 Правил дорожнього руху України, на регульованому перехресті вул. І.Франка та вул. С.Ріхтера у м. Житомирі, не надав дорогу пішоходу, порушуючи вимоги п.16.5 зазначених Правил, при ввімкненні сигналу світлофора, що дозволяє рух, не надав дорогу пішоходу, який завершував рух, порушуючи вимоги п.18.2 зазначених Правил на регульованому перехресті при сигналі світлофора, що дозволяє рух транспортним засобам, не надав дорогу пішоходу, який закінчував перехід проїзної частини вул. І.Франка та як наслідок допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який завершував перехід проїзної частини вул. І.Франка зліва на право відносно руху транспортного засобу.

У результаті даної дорожньо транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді двохкісточкового перелому правого гомілково ступневого суглобу з невеликим зміщенням, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Так, необережні дії, які виразились в порушенні водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 1.10, 16.5, 18.2 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, перебувають у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо транспортної події та її наслідками у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Своїми необережними діями, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесне ушкодження ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю та в судовому засіданні дав пояснення, які повністю співпадають із фабулою обвинувачення, фактичними обставинами справи та погодився з їх юридичною кваліфікацією, що запропонована стороною обвинувачення.

Крім того, обвинувачений показав, що за зазначених в обвинуваченні обставин він під`їхав до регульованого перехрестя та зупинися у правому ряду дороги. Ліворуч від нього знаходився інший автомобіль, тому він не бачив потерпілого, який закінчував рух по пішохідному переході, внаслідок чого стався наїзд на потерпілого. Після цього він надавав потерпілому необхідну допомогу, возив його до лікарні та частково відшкодував заподіяну матеріальну шкоду.

Винуватість обвинуваченого повністю підтверджується :

- показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який в суді дав показання, які повністю співпадають із фабулою обвинувачення;

- протоколом огляду місця ДТП від 24.10.2016 року, у якому було зафіксовано місце події та зазначено, що внаслідок даної події потерпілому були заподіяні тілесні ушкодження;

- висновком судової експертизи від 07.11.2017 року, з якого вбачається, що на момент вчинення даного кримінального правопорушення автомобіль, яким керував обвинувачений знаходився у технічно справному стані;

- висновком судово-медичної експертизи від 28.02.2017 року, згідно якого у потерпілого було виявлено тілесні ушкодження у виді двохкісточкового перелому правого гомілково ступневого суглобу з невеликим зміщенням, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я, які виникли при непрямій травмі падіння на поверхні, які утворились за обставин, що зазначені в обвинуваченні;

- протоколом проведення слідчого експерименту з участю обвинуваченого, з якого вбачається, що обвинувачений повністю визнав свою винуватість та розказав про обставини даної ДТП;

- протоколом проведення слідчого експерименту з участю потерпілого, з якого вбачається, що потерпілий розказав про обставини даної ДТП, які повністю співпадають із фабулою даного обвинувачення;

- висновком експерта від 25.08.2017 року, з якого вбачається, що причиною даної ДТП та її наслідками є невідповідність дій обвинуваченого вимогам п.п 10.1, 16.5, 18.2 ПДР України.

Оцінивши викладені докази в їх сукупності, суд вважає винуватість обвинуваченого доведеною повністю та кваліфікує його дії за ст. 286 ч. 1 КК України, як необережні дії, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Злочин, передбачений ст. 286 ч.1 КК України, є злочином невеликої тяжкості.

Обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вчинив необережний злочин невеликої тяжкості, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні 2-х неповнолітніх дітей, на даний працює.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, є: щире каяття та часткове відшкодування шкоди потерпілому.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого по справі, не виявлені.

На підставі викладеного суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства можливе, тому призначає йому покарання у виді штрафу до прибутку держави без позбавлення прав керування транспортними засобами.

В той же час, судом встановлено, що на момент вчинення даного кримінального правопорушення обвинувачений мав на утримання двох неповнолітніх дітей щодо який не був позбавлений батьківських справ.

Обвинувачений в суді заявив клопотання про звільнення його від покарання за даним кримінальним провадженням в зв`язку із Законом України «Про амністію у 2016 році».

На підставі викладеного обвинувачений підлягає звільненню від покарання на підставі Закону України «Про амністію», оскільки даний злочин він вчинив до набрання чинності вказаним Законом та на час вчинення злочину мав на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Також з обвинуваченого підлягають стягненню судові витрати за проведення судової експертизи.

По справі представником неповнолітнього потерпілого був заявлений цивільний позов про стягнення з обвинуваченого : 1500 грн. витрат на лікування, 3110 грн. втрати стипендії та 5000 грн. витрат на оплату послуг адвоката, що є представником потерпілого в даному кримінальному процесі. Крім того до обвинуваченого був заявлений позов про стягнення з нього на користь неповнолітнього потерпілого моральної шкоди на суму 50000 грн. В обґрунтування розміру моральної шкоди заявник зазначила, що він визначається з того, що потерпілий відчував сильний біль, постійні фізичні страждання та був порушений його нормальний спосіб життя.

З матеріалів справи вбачається, що обвинувачений на відшкодування потерпілому матеріальної шкоди сплатив 922 грн. 61 коп., в той же час стороною обвинувачення не були надані підтверджуючи документи щодо розміру матеріальних втрат на лікування потерпілого.

Також потерпілим не були надані достовірні докази щодо необхідності стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого втрати стипендії, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що стипендія потерпілому не виплачувалась в зв`язку із низьким рейтингом.

На підставі викладеного цивільний позов в цій частини підлягає залишенню без задоволення.

Позов у частині стягнення витрат на юридичну допомогу представника потерпілого (адвоката) на суму 5000 грн. підлягає задоволенню у повному обсязі.

В частині стягнення моральної шкоди на користь потерпілого, який він заявив на суму 50000 тис. грн., суд вважає, що вказаний позов підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів.

Під час визначення розміру заподіяної моральної шкоди, яка підлягає до відшкодування потерпілому, суд визначає її розмір залежно від характеру й обсягу страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості.

При цьому суд враховує, що потерпілому, який є неповнолітньою особою, була заподіяна шкода здоров`ю, яка пов`язана з можливим тривалим лікуванням та відновлювальним періодом, потребують значних моральних втрат для відновлення нормального способу життя, потерпілий є студентом навчального закладу, був позбавлений можливості належним чином відвідувати навчання та спілкуватись зі своїми однолітками.

На підставі викладеного розмір відшкодування моральної шкоди на користь потерпілого суд оцінює на суму по 20000 грн., в решті позов необхідно залишити без задоволення за його безпідставністю.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу до прибутку держави у розмірі 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800 грн. без позбавлення прав керування транспортними засобами.

Засудженого звільнити від відбування покарання відповідно до ст.ст.1 ч. 1 п. «в», 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» (набув законної сили 07.09.2017 року).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення експертизи в розмірі 1482, 06 гривень.

Стягнути з засудженого на користь потерпілого ОСОБА_6 :

- 5000 грн. втрат на оплату юридичної допомоги його представника адвоката;

- 20000 грн. моральної шкоди,

а всього на суму 25000 грн.

В решті позов залишити без задоволення за його безпідставністю.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1