Єдиний унікальний номер № 285/3796/17
Провадження № 1-кп/0285/636/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 грудня 2017 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Новоград-Волинський кримінальне провадження № 0000076 по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоград-Волинського, Житомирської області, українця, громадянина України, одруженого, учасника бойових дій, має на утримані одну неповнолітню дитину, парацюючого фахівцем приймальником ТОВ "Нова Пошта", зареєстрованого АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3, ч. 4 ст. 407 КК України, -ВСТАНОВИВ:
15 січня 2013 року громадянин ОСОБА_5 , який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_2 , уклав контракт з командиром військової частини НОМЕР_1 (військова частина-иольова пошта НОМЕР_2 ), про проходження військової служби на посадах осіб сержантського складу строком на 5 років, прийнятий в добровільному порядку на військову службу за контрактом, йому присвоєно військове звання «молодший сержант»
В цей же день, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №14 від 15 січня 2013 року молодший сержант ОСОБА_5 зарахований до списків особового складу, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду командира відділення 1 взводу снайперів роти снайперів цієї ж військової частини.
Так, відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та кожен повинен додержуватися вимог Конституції України та законів України; ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.
Під час проходження військової служби молодший сержант військової служби за контрактом ОСОБА_5 відповідно до положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.
Згідно ст.262 згаданого Статуту, у день виписки військовослужбовцеві лікувальним закладом видаються відповідні документи, і він самостійно направляється у військову частину, з якої прибув.
17 вересня 2014 року близько 13 години під час перебування підрозділу роти снайперів військової частини-польова пошта НОМЕР_2 в районі АДРЕСА_3 , військовослужбовець контрактної служби ОСОБА_5 , самовільно, без дозволу командирів та поважних причин, залишив місце несення служби в районі виконання бойового завдання та направився за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
19 вересня 2014 року молодший сержант ОСОБА_5 прибув до медичної роти військової частини-польова пошта НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_2 , та отримав направлення на консультацію №5726 до лікарів кардіолога та психіатра ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В подальшому, молодший сержант ОСОБА_5 під час проходження військової служби у Збройних Силах України, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів, вирішив стати на злочинний шлях та тимчасово ухилитися від військової служби за наступних обставин.
Реалізуючи задумане, молодший сержант військової служби за контрактом, будучи військовослужбовцем військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ст. ст. 11, 16, 49, 262 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, 20 вересня 2014 року о 08 год. 00 хв. не з`явився після обстеження в закладах охорони здоров`я до військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , не надав будь-яких документів про перебування на лікуванні та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з військовою службою, перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
За час відсутності у військовій частині - польова пошта НОМЕР_2 молодший сержант ОСОБА_5 обов`язки військової служби за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним не з`явлення на службу до військової частини та його причини, не повідомив та проводив час на власний розсуд.
16 січня 2017 року близько 10 год. 00 хв. молодший сержант ОСОБА_5 прибув до військової частини - польова пошта НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_2 , та приступив до виконання службових обов`язків.
Згідно з ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993, особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
У зв`язку із затвердженням Верховною Радою України Указів Президента України «Про часткову мобілізацію» № 303/214 від 17 березня 2014 року, № 454/2014 від 06 травня 2014 року, № 607/2014 від 21 липня 2014 року, № 15/2015 від 14 січня 2015 року, в Україні розпочато мобілізацію та оголошено особливий період, тобто період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний періо після закінчення воєнних дій.
Однак, молодший сержант військової служби за контрактом ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової частини-польова пошта НОМЕР_2 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ст. ст. 11, 16, 49, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах особливого періоду, 17 січня 2017 року о 08 год. 30 хв. не з`явився вчасно на службу до військової частини-польова пошта НОМЕР_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , обов`язки за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини органи державної влади або правоохоронні органи, в тому числі органи військового управління, про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від неї та його причини, не повідомляв та проводив час на власний розсуд.
22 березня 2017 року близько о 12 год. 00 хв. молодший сержант військової служби за контрактом ОСОБА_5 прибув до військової частини- польова пошта НОМЕР_2 та приступив до виконання службових обов`язків за посадою.
В судовому засіданні обвинувачений вину визнав повністю та пояснив, що 15.01.2013 року він з командиром військової частини НОМЕР_1 уклав контракт про проходження військової служби на посадах осіб сержантського складу строком на 5 років. 17 вересня 2014 року близько 13 год він самовільно без дозволу командирів та поважних причин, залишив місце несення служби в районі виконання бойового завдання та направився за місцем свого проживання. 19 вересня 2014 року він прибув до медичної роти військової частини-польова пошта НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_2 , та отримав направлення на консультацію №5726 до лікарів кардіолога та психіатра Новоград-Волинського міськрайонного ТМО поліклініки консультативно-діагностичної допомоги. 20 вересня 2014 року о 08 год. 00 хв. він не з`явився після обстеження в закладах охорони здоров`я до військової частини - польова пошта НОМЕР_2 та проводив час на власний розсуд, перебував за місцем свого проживання. 16 січня 2017 року близько 10 год. 00 хв він прибув до військової частини - польова пошта НОМЕР_2 та приступив до виконання службових обов`язків. 17 січня 2017 року о 08 год. 30 хв. він не з`явився вчасно на службу до військової частини-польова пошта НОМЕР_2 та проводив час на власний розсуд до 22 березня 2017 року близько о 12 год. 00 хв. В скоєному щиро розкаюється, просить суворо не карати.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 в судовому засіданні заявив клопотання про застосування до ОСОБА_5 ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» та звільнити його від відбування покарання.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника просить його задовольнити
Судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, і проти чого не заперечують всі учасники судового провадження.
Оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності суд вважає вину ОСОБА_5 у пред`явленому йому обвинуваченні доведеною і кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 407 КК України як нез`явлення військовослужбовцем (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць,за ч. 4 ст. 407 КК України як нез`явлення військовослужбовцем (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Обираючи вид та міру покарання суд враховує, що вчинене кримінальне правопорушення є тяжким, тяжких наслідків від якого не наступило, особу обвинуваченого, який за місцем служби характеризується задовільно, раніше не судимий, обставини кримінального провадження, обставини, що пом`якшують покарання, відношення обвинуваченого до вчиненого та призначає покарання у вигляді позбавлення волі.

Разом з тим, у судовому засіданні від обвинуваченого надійшло клопотання про звільнення його від відбування покарання відповідно до ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Прокурор не заперечував щодо заявленого клопотання та вважає, що воно підлягає задоволенню.
Суд враховує, що відповідно до ст. 85 КК України на підставі закону про амністію або акту про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Статтею 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Згідно ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, який набрав чинності 07.09.2017 року, підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи… які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 вчинив злочин до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році», приймав безпосередню участь в антитерористичній операції і на день набрання цим Законом чинності (7 вересня 2017 року) має статус учасника бойових дій, про що свідчить посвідчення серії НОМЕР_3 від 02.11.2017 року
Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 амністії, передбачених ч. 4 ст. 86 КК України, ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.
За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_5 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

Керуючись ст.ст. 367, 368 Кримінального Процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України і обрати йому покарання за цим законом 2 (роки) позбавлення волі.

Його ж визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і обрати йому покарання за цим законом 3 (роки) позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень 3 (три) роки позбавлення волі.
Звільнити ОСОБА_5 , від відбування призначеного за цим вироком покарання на підставі ст. 2 Закону України "Про амністію у 2016 році".

Даний вирок може бути оскаржений, не з підстав заперечення обставин, зазначених відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Засудженому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Головуючий: ОСОБА_1