Апеляційний суд Рівненської області
_____________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
26 лютого 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання- ОСОБА_4 ,
захисника підозрюваного - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 02 лютого 2018 року, -
в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою слідчим суддею відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП в Рівненській області ОСОБА_7 щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово. Заборонено підозрюваному цілодобово залишати житло за місцем його проживання по АДРЕСА_1 . Також на підозрюваного покладено такі обов`язки : прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.
Строк дії ухвали та термін дії визначених у ній обов`язків встановлено до 30 березня 2018 року.
Відповідно до ухвали, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється органами досудового розслідування у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.307 КК України, за таких обставин:
ОСОБА_6 повторно, за невстановлених досудовим слідством обставин, придбав макову солому, яку доставив та помістив за місцем свого проживання та виготовив особливо небезпечний наркотичний засіб - ацетильований опій загальною масою 0,433 г (в перерахунку на суху речовину), збув вказаний наркотичний засіб в ході проведення оперативної закупки 04 жовтня 2017 року ОСОБА_8 за 1700 /одну тисячу сімсот/ гривень.
Розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя врахувавши дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 , обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обґрунтовано підозрюється, те, що ОСОБА_6 висунуто підозру в вчиненні тяжкого злочину, покарання за який передбачає позбавлення волі на строк до 10 років, а також взявши до уваги перебування підозрюваного на диспансерному обліку в КЗ «Обласний центр профілактики та боротьби зі СНІДОМ» на фоні відповідного захворювання, наявність у підозрюваного ряд хвороб та його необхідність у отриманні антиретровірусної терапії, те, що він має постійне місце проживання, де проживає з матір`ю - прийшов до висновку, що ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України, заявлені слідчим та прокурором дійсно існують, однак на думку слідчого судді недостатність застосування більш м`яких заходів щодо підозрюваного для запобігання вказаним ризикам не доведено. Тому, з урахуванням обставин справи, слідчим суддею вирішено обрати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Не погодившись із судовим рішенням, захисником підозрюваного адвокатом ОСОБА_5 подано апеляційну скаргу, в якій вона вважає ухвалу незаконною а висновки викладені у ній невідповідними фактичним обставинам кримінального провадження і просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати щодо підозрюваного ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Доводить, що змінюючи запобіжний захід її підзахисному, слідчий суддя врахував існування ризиків, зазначених стороною обвинувачення, а відмовив у задоволенні клопотання слідчого через наявність вироку Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 06.12.2013 року, яким ОСОБА_6 було звільнено від відбуття покарання на підставі ч.4 ст.84 КК України у зв`язку з важким захворюванням. Водночас, на думку захисника, слідчий суддя недостатньо врахував той факт, що її підзахисний з 18.11.2013 року пожиттєво отримує антиретровірусну терапію. Доводить, що згідно висновку експерта №24 наявні у ОСОБА_6 захворювання є хронічними, потребують постійного амбулаторного спостереження, а в періоди загострення стаціонарного лікування, що є несумісним із цілодобовим домашнім арештом та забороною залишати житло цілодобово. Стверджує, що в судовому засіданні суду першої інстанції слідчий суддя та прокурор запевнили, що незважаючи на обраний її підзахисному запобіжний захід, на підставі письмової заяви ОСОБА_6 зможе пройти курс лікування від наркоманії, однак на практиці цього здійснити не вдалося. Надати ОСОБА_6 дозвіл на стаціонарне лікування у медичній установі, згідно направлення, слідчий відмовився через обраний судом запобіжний захід.
Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного та його захисника щодо незаконності ухвали слідчого судді та необхідності її скасування, заперечення прокурора на подану захисником підозрюваного апеляційну скаргу, його думку щодо залишення ухвали слідчого судді без змін, як обґрунтовану та законну, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного, перевіривши доводи поданої захисником підозрюваного апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

У відповідності до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Із погодженого з прокурором клопотання слідчого СУ ГУНП в Рівненській області ОСОБА_7 вбачається, що органами досудового розслідування ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України. Зокрема, у тому, що повторно, придбав за невстановленим досудовим слідством обставин макову солому, яку доставив та помістив за місцем свого проживання де виготовив особливо небезпечний наркотичний засіб ацетильований опій загальною масою 0,433 г (в перерахунку на висушену речовину), збув, в ході проведення оперативної закупки 04.10.2017 року ОСОБА_8 за 1700 гривень.

Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати і визначені у п.п.1-11 ч.1 цієї статті обставини у їх сукупності.

Розглядаючи дане клопотання слідчого, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку щодо необхідності відмови в обранні підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується частково.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, під час розгляду клопотання слідчого, слідчим суддею було оцінено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на які наголошує слідчий, що не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання слідчого по суті.

З матеріалів судового провадження вбачається, що ОСОБА_6 раніше судимий, не одружений, має постійне місце проживання де проживає разом з матір`ю, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

У відповідності до ст.29 Конституції України та ст.ст.176, 177, 178 КПК України, право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід враховувати те, що обираючи запобіжний захід тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідно до ст.183 КПК України є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належної поведінки. Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.
Водночас, при судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен врахувати вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відмовляючи в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до ст.194 КПК України, слідчий суддя врахувавши, що вироком суду від 6 грудня 2013 року підозрюваний був засуджений за ч.2 ст.309 КК України та звільнений від відбуття покарання на підставі ч.4 ст.84 КК України, а також те, що з довідки наданої для огляду від 02.02.2018 року (а.с.53) слідує, що підозрюваний хворіє тими ж захворюваннями,- обґрунтовано обрав підозрюваному інший, більш м?який вид запобіжного заходу - домашній арешт з застосуванням електронного засобу контролю, а також поклав на підозрюваного ряд обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

У той же час, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, передбачених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя зобов`язаний оцінити всі обставини, передбачені ст.178 КПК України, в сукупності.

Зазначених вимог слідчий суддя дотримався не повністю. Даних, які б вказували на те, що підозрюваному ОСОБА_6 слід обрати домашній арешт цілодобово, - колегією суддів у ході апеляційного розгляду матеріалів не встановлено.

Водночас, у ході апеляційного розгляду ствердилися покликання захисника підозрюваного наведені ним у апеляційній скарзі щодо необхідності отримання підозрюваним ОСОБА_6 термінової антиретровірусної терапії у зв`язку його тяжким захворюванням. Вирішуючи питання обрання підозрюваному запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, колегія суддів бере до уваги й те, що згідно висновку експерта №24 наявні у ОСОБА_6 захворювання хронічні, потребують постійного амбулаторного спостереження, а в періоди загострення стаціонарного лікування, що є несумісним із забороною залишати житло цілодобово. Крім того під час судового засідання з`ясовано, що у зв`язку з тяжким станом здоров`я ОСОБА_6 направлено на стаціонарне лікування.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що в даному випадку слідчим та прокурором було доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України, однак не доведено, що більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, передбачений п.4 ч.1 ст.176 КПК України не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і належної його поведінки.

Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що належну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 можливо забезпечити шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який полягає у забороні підозрюваному залишати житло за місцем його проживання у період доби з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

На думку колегії суддів, такий запобіжний захід здатний забезпечити виконання процесуальних обов`язків та запобігти наведеним слідчим ризикам.

За таких обставин, зазначені в апеляційній скарзі доводи, з яких захисник підозрюваного просить скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, частково знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Керуючись ст.ст. 309, 376, 407, 422 КПК України, колегія суддів ,
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 02 лютого 2018 року про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити частково та обрати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний період доби з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_6 залишати житло за місцем його проживання по АДРЕСА_1 у період з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки : прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Строк дії ухвали та термін дії визначених обов`язків встановити до 30 березня 2018 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
С у д д і :
_________ ________ __________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 .