Справа № 635/4551/15-к
Провадження 1-кп/635/130/2017
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2017 року селище Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області в складі колегії суддів:

головуючий суддя ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

сторона обвинувачення прокурор ОСОБА_5

сторона захисту обвинувачений ОСОБА_6

обвинувачений ОСОБА_7

захисник адвокат ОСОБА_8

захисник адвокат ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кремінна Луганської області, громадянина України, який має середньотехнічну освіту, неодружений, не працевлаштований, має двох дітей: сина - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доньку - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , засудженого за вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 вересня 2013 року за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 311, ч. 1 ст. 70 КК України до штрафу у розмірі 1200,00 гривень, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця міста Кремінна Луганської області, громадянина України, який має середньотехнічну освіту, не працевлаштований; засуджений за вироком Кременецького районного суду Тернопільської області від 19 жовтня 2007 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців; вироком Кремінського районного суду Луганської області від 31 березня 2009 року за ч. 1 ст. 309, ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 27 жовтня 2012 року умовно-достроково на невідбутий строк 5 місяців 13 днів, проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

суд вважає доведеним, що 18 березня 2015 року приблизно о 13:00 годині ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , взявши с собою заздалегідь заготовлені знаряддя для вчинення злочину: скотч, маски, рукавички, проникли до приміщення будинку АДРЕСА_3 напали на мешканок вказаного будинку ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , застосували до них фізичне насилля, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, та відкрито заволоділи належним їм майном, за наступних обставин. ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_13 та почав вимагати гроші, а ОСОБА_6 в цей час намагався зв`язати їй руки скотчем. Після чого ОСОБА_7 вийшов з кімнати, але через деякий час повернувся та на відмову ОСОБА_13 наніс їй удар кулаком правої руки в ліву ділянку обличчя, від чого остання втратила свідомість, після чого у ОСОБА_13 стався гострий розлад кровообігу, внаслідок чого остання померла. В той час коли ОСОБА_7 виходив, він у іншій кімнаті підійшов до ОСОБА_12 та наніс їй чотири удари рукою по обличчю та голові, повалив її на підлогу та накрив постіллю, щоб остання не могла чинити опір. Подолавши волю потерпілих до опору, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 відкрито заволоділи грошовими коштами в розмірі 2000,00 гривень та мобільним телефоном «Samsung X210», вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 4186 від 22 квітня 2015 року 60,00 гривень, які належали ОСОБА_13 . Після чого, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зникли, чим заподіяли потерпілим матеріальну шкоду.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою провину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав частково, вказав, що не погоджується з кваліфікацією його дій за ч. 3 ст. 187 КК України та пояснив, що не маючи грошей на придбання квитків додому до міста Кремінна Луганської області, вони з ОСОБА_6 вирішили вчинити крадіжку, для чого 18 березня 2015 року приблизно о 13:00 годині приїхали за адресою: АДРЕСА_3 , до будинку, що розташований в кінці вулиці, майже в полі, постукали в хвіртку, потім перестрибнули через паркан, одягли на обличчя хустки, на руки перчатки, постукали у вікно і вирішили, що господарі вдома відсутні. Потім він з`ясував, що вхідні двері не зачинені і вони зайшли в будинок. В кімнаті зліва сиділа ОСОБА_13 . Побачивши їх з ОСОБА_6 жінка намагалась піднятись, спитала в чому справа і почала втрачати свідомість. ОСОБА_6 надавав жінці першу допомогу: робив штучне дихання та масаж серця, просив принести води. Сам ОСОБА_7 в цей час виходив до іншої кімнати, де знаходилась жінка похилого віку ОСОБА_12 . Коли вона намагалась вийти з кімнати, він штовхнув її руками на підлогу і зверху поклав перину, щоб не рухалась. Повернувшись до кімнати де знаходився ОСОБА_6 та ОСОБА_13 , він узяв 2000 гривень, в цей час жінка прийшла до тями і вони з ОСОБА_6 вийшли з будинку і побігли лісосмугою, де викинули хустку та перчатки. На трасі сіли в автобус і поїхали на вокзал у місто Харків, звідки вирушили додому до м. Кремінна.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_6 свою провину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав частково, вказав, що не погоджується з кваліфікацією його дій за ч. 3 ст. 187 КК України та пояснив, що вони приїхали із ОСОБА_7 до міста Харкова, щоб забрати належний останньому телефон забутий раніше у приятеля на прізвище ОСОБА_14 . Приятеля вдома не було і за відсутності коштів на дорогу додому вирішили вчинити крадіжку. 18 березня 2015 року приблизно о 13:00 годині вони з ОСОБА_7 приїхали за адресою: АДРЕСА_3 , постукали в хвіртку, потім перестрибнули через паркан, постукали у вікно і вирішили, що господарі вдома відсутні. Потім ОСОБА_7 з`ясував, що вхідні двері не зачинені і вони зайшли в будинок. В кімнаті зліва сиділа ОСОБА_13 . Побачивши їх з ОСОБА_7 жінка намагалась піднятись, щось спитала і почала втрачати свідомість. Він надавав жінці першу допомогу: робив штучне дихання та масаж серця, просив ОСОБА_7 принести води. ОСОБА_7 узяв із шафи гроші. Також ОСОБА_7 декілька разів виходив з кімнати. Коли жінка почала дихати вони з ОСОБА_7 посадили її на стілець, вийшли з будинку і через лісосмугу добігли до траси, де сіли в автобус і поїхали до Харкова на вокзал, а потім додому в Кремінну.

Крім показань обвинувачених в ході судового розгляду, незважаючи на часткове визнання провини їх винуватість у фактично скоєному повністю доводиться сукупністю доказів, які були досліджені під час судового розгляду:

допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_12 пояснила, що 18 березня 2015 року вона з дочкою ОСОБА_13 перебували у себе вдома в будинку за адресою: АДРЕСА_3 , кожна в своїй кімнаті. Коли вона стояла біля швейної машини, в кімнату забіг високий хлопець в голубій куртці та косинкою на обличчі і кинувся до шафи, звідки дістав сумку і виразом обличчя спитав, де гроші. Вона злякалась і не відповіла, тоді хлопець став наносити їй удари: в губи, в лоб, в бік, але вона втрималась на ногах і після четвертого удару осіла на підлогу обличчям до стільця. Хлопець бив її обличчям об стілець, потім накинув подушку, душив, потім накинув, ще подушку, ковдру і пішов. Деякий час вона терпіла і мовчала, потім почала рухатися, тоді хлопець наніс ще декілька ударів та накинув на неї перину та матрац. Вибравшись з під речей пішла в кімнату ОСОБА_13 . Дочка лежала на підлозі на боку зі зв`язаними руками, розбитим лицем і була вже мертвою. Вона розв`язала дочці руки, потім пішла до сусідів, які викликали швидку та поліцію. Вказала, що в той день у них забрали близько 1500 - 2000 гривень, щодо грошових коштів ОСОБА_15 то він сам про них скаже;

допитаний в судовому засіданні ОСОБА_15 пояснив, що перебував на заробітках в Російській Федерації і про події 18 березня 2015 року щодо матері ОСОБА_13 та баби ОСОБА_12 , дізнався телефоном. Додому приїхав через три дні і побачив ОСОБА_12 у якої на обличчі були синці, з будинку в той день зникли грошові кошти;

допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснив, що десь після 08 березня 2015 року йому зателефонував ОСОБА_6 і ввечері він зустрів їх із ОСОБА_7 на вокзалі Наступного ранку близько 07.00 год. він відвіз їх в село Фрунзе, яке розташоване в напрямку Старого Салтова. Вони показували дорогу і сказали зупинитись біля розвилки доріг в селі. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вийшли і повернулись хвилин за 10, сіли в машину і вони вирушили додому до ОСОБА_16 . Пізніше він знову відвіз ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в село Фрунзе, але на цей раз висадив їх на трасі. Вони вийшли і попросили забрати їх звідти. Через деякий час зателефонував ОСОБА_6 та повідомив, що їх треба забрати на трасі. Свідок приїхав за ними, але відвести на вокзал не мав можливості за сімейними обставинами і ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пересіли з автомобіля в автобус. Вказав, що ОСОБА_6 просив його подарувати йому косинки «бандани». Таку косинку чорного кольору з малюнком черепа він одягав коли робив вдома ремонт;

допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснив, що десь 09 березня 2015 року, ввечері, до нього в гості приїхав знайомий ОСОБА_7 зі своєю дівчиною на ім`я ОСОБА_17 та дитиною. Жінки пішли додому, а вони залишились на подвір`ї і ОСОБА_7 задав питання щодо наявності людей з грошима або щоб молоко продавали. Свідок показав йому будинок у Вільхівці, де проживав ОСОБА_18 і господарі якого продавали молоко. Декілька разів об`їхали будинок і ОСОБА_7 звернув увагу на гарне місце розташування для відходу, потім вони повернулись додому і опівдні наступного дня ОСОБА_7 його дівчина та дитина уїхали додому в місто Кремінна. В той приїзд ОСОБА_7 забув у свідка свій телефон марки «Нокіа» кнопковий і на повідомлення про це, ОСОБА_7 запропонував свідку лишити телефон собі та сказав, що не буде за ним вертатись, але попросив продиктувати декілька номерів;

за даними протоколу від 18 березня 2015 року огляду місця події, за адресою: АДРЕСА_3 , в кімнаті № 1 на підлозі виявлено труп жінки з синцями та саднами на обличчі, одиничними кровопроливами на шиї, синцями на зап`ястях; також виявлено та вилучено: 15 відрізків липкої стрічки зі слідами рук, три відрізки прозорої дактилоплівки зі слідами типу взуття; фрагменти скотчу зі слідами речовини білого та бурого кольору, мобільний телефон «Самсунг»; пара рукавичок, кухонний ніж, скляна банка об`ємом 3 л, тканина білого кольору з плямами речовини білого кольору; фотознімки взуття на ділянці землі за будинком;

відповідно до протоколу від 19 березня 2015 року при огляді трупа ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , виявленого за адресою: АДРЕСА_3 , встановлені наступні ушкодження: крововилив та ушиблена забійна рана на обличчі, крововилив на правому передпліччі; внутрішні органи без ушкоджень; синець та забита рана на голові;

відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 14/556-с від 06 квітня 2015 року та висновку експерта № 556-с/15 від 06 квітня 2015 року, при експертизі трупа ОСОБА_13 встановлені наступні ушкодження: крововилив та поверхнева ушиблена забійна рана на обличчі (область нижнього повіка лівого ока), крововилив на зовнішній поверхні правого передпліччя в середній треті, крововилив на зовнішній поверхні лівого передпліччя в середній треті та крововилив на передній поверхні лівого передпліччя в нижній треті; вказані вище пошкодження мають ознаки прижиттєвого утворення та виникли від неодноразового ударного впливу тупих твердих предметів, за 1-2 дні до настання смерті потерпілої, які не відобразили своїх індивідуальних особливостей в ушкодженнях. Ці ушкодження у прямому причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_13 не знаходяться. Вищевказані тілесні ушкодження легкі тілесні ушкодження; враховуючи характер ушкоджень їх самоспричинення є маловірогідним; кров трупа ОСОБА_13 належить до групи В з ізогемагглютиніном анті-А; причиною смерті ОСОБА_13 є атеросклеротична хвороба серця, ускладнена в своєму протіканні розвитком гострого розладу кровообігу;

за даними додаткової судово-медичної експертизи № 31/556-с/15 від 18 травня 2015 року, локалізація та характер ушибленої рани та крововиливу на нижньому повіці лівого ока у ОСОБА_13 свідчить, що вказані ушкодження утворились, як мінімум від одного ударного впливу тупого твердого предмету, вірогідніше всього, незадовго до настання смерті; крововиливи на лівому та правову передпліччі ОСОБА_13 могли утворитися як від ударних дій тупих твердих предметів , так і від дії тупих твердих предметів діючих по механізму здавлювання; покази ОСОБА_6 , вказані у протоколі проведення слідчого експерименту від 10 травня 2015 року та в протоколі допиту підозрюваного від 10 травня 2015 року відповідають встановленим при судово-медичній експертизі трупа об`єктивним судово-медичним даним в частині кількості, локалізації та механізму утворення ушкоджень у ОСОБА_13 ;

відповідно до висновку експерта № 520-С/15 від 23 березня 2015 року, у ОСОБА_12 , 1934 року народження мали місце наступні тілесні ушкодження: синці на голові, верхніх кінцівках; ці пошкодження утворилися від ударної дії тупих твердих предметів могли бути отримані в строк в межах до 3-х діб до огляду; цей висновок підтверджується виглядом, характером пошкоджень, а також кольором синців; за ступенем тяжкості синці викликали незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цією ознакою відповідно до п.п.2. 3.2 «Б», 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року відносяться до легких тілесних ушкоджень;

за даними протоколу від 27 березня 2015 року огляду місця події з фототаблицями, в ході проведення якого при огляді території лісосмуги на відставні 450 м. від вулиці Польова селища Фрунзе Харківського району Харківської області у напрямку автодороги Харків-Вовчанськ виявлено тканинну рукавичку на ліву руку чорного кольору з білими вставками далі за лісосмугою з боку лівого узбіччя поля у напрямку міста Харкова зі сторони міста Вовчанськ, на відстані 145 м. від опори ЛЕП з покажчиком 101/І, виявлено фрагмент тканини (бандана) чорного кольору з білими червоним та жовтим малюнком:

за даними висновку експерта № 52 від 08 травня 2015 року, встановлені генетичні ознаки (ДНК-профіль) клітин з ядрами на хустці, виявленій під час огляду території лісосмуги 27 березня 2015 року, збігаються з генетичними ознаками зразка слини ОСОБА_7 ; ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у зразку слини ОСОБА_7 та клітин з ядрами на хустці складає 3,01х ;

за даними протоколу від 27 березня 2015 року огляду місця події з фототаблицями, в ході проведення якого при огляді території лісосмуги на відстані 156 м. від опори ЛЄП з покажчиком 101/1 в бік міста Харкова в бетонному колодязі виявлено катушку липкої стрічки типу «скотч»;

відповідно до висновку експерта № 53 від 08 травня 2015 року, на липкій стрічці типу «скотч», яка вилучена під час огляду місця події 27 березня 2015 року, виявлено кров людини; в результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки слідів крові на поверхні липкої стрічки типу «скотч», які збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_13 та не збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_7 ; ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у слідах крові на поверхні липкої стрічки типу «скотч» та зразка крові ОСОБА_13 складає 3,58х;

за даними висновку експерта № 61 від 19 травня 2015 року, встановлені генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлені на внутрішній поверхні правої рукавички, яка вилучена при огляді місця події 18 березня 2015 року, є змішаними, містять генетичні ознаки більш ніж двох осіб, серед яких присутні генетичні ознаки зразка слини ОСОБА_7 ;

відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 4186 від 22 квітня 2015 року ринкова вартість не наданого на дослідження мобільного телефону торгівельної марки «Самсунг» модель Х 2010, станом на 18 березня 2015 року складала 60,00 гривен;

відповідно до акту від 18 березня 2015 року про застосування собаки шукачки, службовий собака на ім`я « ОСОБА_19 » почав роботу в дальній кімнаті будинку за адресою: АДРЕСА_3 , біля трупу узяв слід, вийшов на вулицю, прослідував близько 500 м. та довів до тропи де закінчив роботу у зв`язку із заслідженістю місцевості.

В судовому засіданні були досліджені протокол і відеозапис проведення 27 березня 2015 року слідчого експерименту за участі ОСОБА_7 , який показав і розказав про обставини вчинення ним разом із ОСОБА_6 18 березня 2015 року злочину у відношенні ОСОБА_13 та ОСОБА_12 та протокол і відеозапис проведення 10 травня 2015 року слідчого експерименту за участі ОСОБА_6 , який показав і розказав про обставини вчинення ним разом із ОСОБА_7 18 березня 2015 року злочину у відношенні ОСОБА_13 та ОСОБА_12 .

Також у судовому засіданні були досліджені речові докази: катушка липкої стрічки типу «скотч»; косинка (бандана) чорного кольору з білими червоним та жовтим малюнком; рукавичка на ліву руку чорного кольору з білими вставками, біологічні зразки ОСОБА_7 .

Оцінивши досліджені в ході судового розгляду докази, дії ОСОБА_7 та ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, проникненням у житло, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Кваліфікацію дій ОСОБА_7 та ОСОБА_6 органом досудового розслідування за ч. 3 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням в житло, вчинений за попередньою змовою групою осіб, суд вважає неправильною, оскільки стороною обвинувачення не надано достатніх доказів на підтвердження того, що з боку обвинувачених мало місце застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілих і виходить з наступних обставин.

Суд критично ставиться до твердження сторони обвинувачення, що в руці у ОСОБА_7 був предмет схожий на викрутку, оскільки такі твердження ґрунтуються виключно на показаннях потерпілої ОСОБА_12 про те що хлопець, який вчинив на неї напад погрожував їй ножем і жодного іншого доказу на підтвердження слів потерпілої, стороною обвинувачення суду не надано.

Критично суд також ставиться до посилань сторони обвинувачення, що обвинувачені заволоділи грошовими коштами у розмірі 4600 доларів США, оскільки доказів на підтвердження наявності у потерпілих вказаної грошової суми суду також не надано.

Враховуючи, що стороною обвинувачення не надано достатніх і допустимих доказів, суд виключає з обсягу висунутого обвинувачення зазначення про те, що в руці у ОСОБА_7 був предмет схожий на викрутку і що обвинувачені заволоділи грошовими коштами у розмірі 4600 доларів США, оскільки виходячи з принципу презумпції невинуватості всі сумніви, які виникли під час судового розгляду щодо обставин вчинення злочину, судом вирішуються на користь обвинувачених, які вказані обставини заперечують.

Суд не приймає до уваги як доказ запис з камер спостереження наданих ПАТ «Харківське підприємство автобусних станції», оскільки при перегляді запису, судом, не встановлено безспірність ідентифікації осіб, що зображені на записі та обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 і стороною обвинувачення доказів безспірності ідентифікації не надано.

Також суд не приймає до уваги дані висновку експерта № 118 від 19 травня 2015 року, оскільки ідентичність сліду низу підошви на відрізку дактилоскопічної плівки № 2 розміром 239х153 мм, залишений підметковою частиною підошви взуття із підметковою частиною підошви черевика на праву ногу, вилученого під час обшуку 08 травня 2015 року у ОСОБА_6 та представленого на дослідження хоча і має одну групову належність, але не є безспірною і носить характер ймовірності, що підтвердив у судовому засіданні допитаний експерт ОСОБА_20 , тим більше що обвинувачені не заперечували своєї присутності 18 березня 2015 року в будинку за адресою: АДРЕСА_3 .

Також суд не приймає до уваги як докази: висновок судової молекулярної генетичної експертизи № 51 від 08 травня 2015 року, висновок додаткової судової дактилоскопічної експертизи № 22 від 20 травня 2015 року, висновок судової дактилоскопічної експертизи № 19 від 08 травня 2015 року, судової дактилоскопічної експертизи № 17 від 27 березня 2015 року, судової дактилоскопічної експертизи № 15 від 09 квітня 2015 року, дані протоколу обшуку від 08 травня 2015 року, про те що під час обшуку виявлені та вилучені свідоцтво про народження; сім-картка оператора МТС, сім картка оператора Київстар, пакет з насінням соняшника, пара черевик, куртка, шапка, мобільний телефон «Nokia» з сім-карткою ІМЕІ НОМЕР_1 , за відсутності в документах будь яких відомостей, що вказують на невинуватість обвинувачених у вчиненні злочину, а про те, що в документах відсутні докази на підтвердження вини обвинувачених вказав прокурор в судовому засіданні.

Також суд критично розцінює посилання обвинувачених на те, що ОСОБА_7 не наносив тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , і що ОСОБА_6 не намагався зв`язати руки потерпілої ОСОБА_13 липкою стрічкою, оскільки їх заперечення спростовуються даними судових медичних експертиз, де вказано, що у потерпілих виявлені тілесні ушкодження які відносяться до легких, при цьому утворились тілесні ушкодження в період події 18 березня 2015 року і за механізмом утворення не протирічать об`єктивним даним кримінального провадження, а на поверхні липкої стрічки типу «скотч», яка вилучена під час огляду місця події 27 березня 2015 року, виявлено кров людини; генетичні ознаки якої збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_13 , при цьому відповідно до судової медичної експертизи крововиливи на лівому та правову передпліччі ОСОБА_13 могли утворитися від дії тупих твердих предметів діючих по механізму здавлювання.

Також суд критично ставиться до посилань сторони захисту на те, що рішення про вчинення злочину виникло спонтанно і злочин не є раніше спланованим, оскільки спростовується показами свідка ОСОБА_14 про те, що в його присутності ОСОБА_7 оглядав місцевість навкруги будинку потерпілих, а 18 березня 2015 року, коли обвинувачені вирушили в с. Прелесне, вони вже мали при собі і перчатки і хустки бандани.

Стосовно посилань сторони захисту про визнання недопустимими доказів: протоколу огляду місця події від 18 березня 2015 року; протоколу проведення слідчого експерименту за участі обвинуваченого ОСОБА_6 , протоколу проведення слідчого експерименту за участі обвинуваченого ОСОБА_7 , протоколу обшуку від 08 травня 2015 року в невідомому домоволодінні в місті Кремінна Луганської області, висновків судової трасологічної експертизи № 1148 від 19 травня 2015 року, судової молекулярної генетичної експертизи № 52 від 08 травня 2015 року, суд приходить до наступного.

Аналізуючи доводи сторони захисту, суд вважає їх надуманими, оскільки огляд місця події від 18 березня 2015 року за місцем проживання потерпілої ОСОБА_12 проведений без порушень і обмежень конституційних прав і свобод їх підзахисних, при цьому обвинувачені не заперечують своєї присутності у вказаному домоволодінні, а потерпілі в судовому засіданні підтвердили, що згодні з проведенням у будинку, де вони проживають, такої слідчої дії і не посилались на порушення їх прав;

проведення слідчого експерименту в житлі або в іншому володінні особи, відповідно до ч. 5 ст. 240 КПК України, здійснюється в тому числі за добровільною згодою особи, яка ним володіє і даних про те, що ОСОБА_12 або ОСОБА_15 такої згоди не надавали стороною захисту не представлено;

некоректне складення слідчим процесуального документу жодним чином не свідчить про те, що зафіксовані в протоколі дані не відповідають дійсним обставинам що фіксувалися, тим більше, що обшук проводився на підставі ухвали слідчого судді, де вказана адреса, за якою такий обшук проводився;

сам по собі факт того, що слідчі, які проводять досудове розслідування та експерти експертної служби є структурними установами Міністерства внутрішніх справ жодним чином не свідчить, що експерти є залежними від органів, що здійснюють оперативно розшукову діяльність та досудове розслідування, а посилання на те, що експертиза повинна бути визнана недопустимим доказом за відсутності у висновку експерта вказівки про подвійне прізвище експерта, яке зазначено в реєстрі атестованих судових експертів, взагалі знаходиться поза межами здорового глузду, оскільки стороною захисту не наведено обставин за яких зроблено висновок, що прізвище експерта ОСОБА_21 є подвійним і не є зазначенням, наприклад її дівочого прізвища тощо.

Суд, також критично ставиться до посилань обвинувачених про те, що при проведенні слідчих експериментів вони надавали пояснення про обставини вчинення злочину під тиском застосованих до них недозволених методів, при цьому виходить з тих обставин, що обвинуваченні в судовому засіданні надали пояснення щодо обставин вчинення ними злочину 18 березня 2015 року і ці показання в цілому не протирічать показанням, що надані обвинуваченими при проведенні слідчих експериментів і іншим доказам у кримінальному провадженні.

Вину обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України за результатами оцінки досліджених в ході судового розгляду доказів суд вважає доведеною.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, проникненням у житло, вчинений попередньою змовою групою осіб.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, проникненням у житло, вчинений попередньою змовою групою осіб.

При призначенні обвинуваченим покарання, необхідного й достатнього для їх виправлення та попередження нових злочинів, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу кожного із винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд не вбачає.

Обставиною, яка відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд не вбачає.

Обставиною, яка відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Суд, також враховує особу ОСОБА_6 , який провину визнав частково, на психоневрологічному та наркологічному обліку не перебуває, не працює, не одружений, має постійне місце проживання, за яким характеризується формально добре, оскільки заяв та скарг від жителів на поведінку обвинуваченого не надходило, вчинив злочин, який відповідно до статті 12 КК України класифікується, як тяжкий, раніше вчиняв злочини і був засуджений.

Суд також враховує, що ОСОБА_6 має захворювання на ВІЛ, двох малолітніх дітей, перерахував на ім`я потерпілих грошову суму у розмірі 1000 гривень, при цьому визнавати вказані обставини такими, що пом`якшують покарання суд не вбачає, оскільки на день вчинення злочину вказані обставини вже існували і це не зупинило ОСОБА_6 від вчинення злочину, а розмір перерахованої грошової суми у 2017 році за подіями, що відбулися у 2015 році не є добровільним відшкодуванням завданого збитку і усуненням заподіяної шкоди. Не висловив обвинувачений і щирого каяття.

За вказаних обставин суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 для досягнення мети покарання, що являє собою не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчинення нових злочинів засудженим, суд вважає необхідним призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті яка передбачає відповідальність за вчинене і без ізоляції обвинуваченого від суспільства не буде досягнута мета покарання і попередження вчинення ним нових злочинів, підстав застосування до обвинуваченого положень ст. 69 і ст. 75 КК України суд не вбачає.

Суд, також враховує особу ОСОБА_7 , який провину визнав частково, на психоневрологічному та наркологічному обліку не перебуває, не працює, не одружений, має постійне місце проживання, за яким характеризується формально добре, оскільки заяв та скарг від жителів на поведінку обвинуваченого не надходило, вчинив злочин, який відповідно до статті 12 КК України класифікується, як тяжкий, раніше засуджений і відбував покарання в місцях позбавлення волі.

Суд, також враховує, що ОСОБА_7 проживає разом із сестрою, бабою похилого віку, що виховувався у складних соціальних умовах, перерахував на ім`я потерпілих грошову суму у розмірі 1000 гривень, при цьому визнавати вказані обставини такими, що пом`якшують покарання суд не вбачає, оскільки на день вчинення злочину вказані обставини вже існували і це не зупинило ОСОБА_7 від вчинення злочину, а розмір перерахованої грошової суми у 2017 році за подіями, що відбулися у 2015 році не є добровільним відшкодуванням завданого збитку і усуненням заподіяної шкоди. Не висловив обвинувачений і щирого каяття.

За вказаних обставин суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_7 для досягнення мети покарання, що являє собою не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчинення нових злочинів засудженим, суд вважає необхідним призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті яка передбачає відповідальність за вчинене і без ізоляції обвинуваченого від суспільства не буде досягнута мета покарання і попередження вчинення ним нових злочинів, підстав застосування до обвинуваченого положень ст. 69 КК України суд не вбачає.

Колегія суддів застосовує також вимоги ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26 листопада 2015 року, згідно якої зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирішуючи це питання, колегія суддів ураховує, що Законом України від 18 травня 2017 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» частину 5 статті 72 Кримінального кодексу України викладено в такій редакції: «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування". Цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Оскільки зазначений Закон України був офіційно опублікований 20 червня 2017 року, за правилами ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року має бути зараховане попереднє ув`язнення з моменту затримання обвинуваченого і по 20 червня 2017 року. У решті зарахування здійснюється день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При цьому, колегія суддів виходить з вимог ст. 5 КК України, згідно якої закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи. Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Враховуючи вищевикладені положення ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати обвинуваченим у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з дня затримання до 20.06.2017 року та з розрахунку день за день - після 20.06.2017 року, у зв`язку зі вступом в законну силу Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення».

Витрати пов`язані із залученням експертів, у зв`язку з проведенням:

судової молекулярно-генетичної експертизи № 51 від 08 травня 2015 року в розмірі 4154,85 гривень; № 52 від 08 травня 2015 року в розмірі 5724,46 гривень; № 53 від 08 травня 2015 року в розмірі 3231,55 гривень; № 61 від 19 травня 2015 року в розмірі 3877,86 гривень; що підтверджені довідками про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні, виданими Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області;

трасологічної експертизи № 4 від 25 березня 2015 року в розмірі 982,08 гривень, № 118 від 19 травня 2015 року в розмірі 1227,60 гривень, що підтверджені довідками про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні, виданими Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області;

судово-дактилоскопічної експертизи № 17 від 27 березня 2015 року в розмірі 491,04 гривень; № 15 від 10 квітня 2015 року в розмірі 1996,80 гривень; № 19 від 08 травня 2015 року в розмірі 920,70 гривень; № 22 від 20 травня 2015 року в розмірі 920,70 гривень, що підтверджені довідками про витрати на проведення дактилоскопічної експертизи у кримінальному провадженні, виданими Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області;

судової криміналістичної експертизи холодної зброї № 144 від 27 квітня 2015 року в розмірі 368,28 гривень, що підтверджено довідками про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні, виданими Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області відшкодувати за рахунок обвинувачених.

Питання, щодо речових доказів підлягає вирішенню відповідно до норм ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373-376, КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України і призначити покарання у виді шести років шести місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з 10 травня 2015 року.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України (в ред. закону № VІІІ від 26 листопада 2015 року), зарахувати ОСОБА_6 у строк відбуття покарання період з 10 травня 2015 року до 20 червня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_6 у строк відбуття покарання період з 21 червня 2017 року до 21 вересня 2017 року, включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний тримання під вартою.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України і призначити покарання у виді шести років шести місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з 27 березня 2015 року.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України (в ред. закону № VІІІ від 26 листопада 2015 року), зарахувати ОСОБА_7 у строк відбуття покарання період з 27 березня 2015 року до 20 червня 2017 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_7 у строк відбуття покарання період з 21 червня 2017 року до 21 вересня 2017 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів у загальному розмірі по 11947 (одинадцять тисяч дев`ятсот сорок сім) гривень 96 копійок з кожного.

Речові докази: скляна банка, фрагменти ліпкої стрічки, ніж, речі трупу ОСОБА_13 , тканина (пододіяльник), які зберігаються в кімнаті для зберігання речових доказів Харківського районного суду Харківської області, після набрання вироком законної сили знищити.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до Апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду, а обвинуваченому, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Апеляційну скаргу на вирок можуть подати: обвинувачений, його захисник в частині, що стосується інтересів обвинуваченого, прокурор, потерпілий, його представник у частині, що стосується інтересів потерпілого, але в межах вимог, заявлених ними в суді першої інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3