справа № 462/1168/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 лютого 2018 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

представника потерпілої - адвоката: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003459 про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, із незакінченою вищою освітою, непрацюючого, розлученого, невійськовозобов`язаного, інвалідом не являється, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та проживає на АДРЕСА_1 , раніше до кримінальної відповідальності не притягувався,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, суд

в с т а н о в и в :
Згідно рішення Залізничного районного суду м. Львова від 09.04.2013року ОСОБА_5 зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 500.00 гривень щомісячно, починаючи з 24.01.2013року і до досягнення дитиною повноліття. Однак, ОСОБА_5 в порушення вимог ст.51 Конституції України та ст.180, 181 Сімейного кодексу України, посягаючи на право дитини та повноцінне життя і всебічний розвиток, умисно грубо порушив свої обов`язки щодо утримання дитини та її виховання, злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання малолітньої доньки, внаслідок чого за період з 24.01.2013року по 31.01.2016року утворилася заборгованість по виплаті аліментів на загальну суму 18129.00 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України визнав повністю, підтвердив фактичні обставини викладені в обвинувальному акті, зазначив, що має намір у найближчий час погасити заборгованість.

Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, провів судовий розгляд у порядку, передбаченому даною нормою.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_5 у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини ОСОБА_8 , 2008р.н. (аліментів) доведена повністю і його дії органом досудового слідства правильно кваліфіковані за ч.1 ст.164 КК України.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлені.

Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином невеликої тяжкості, вчиненим умисно; особу винного, який раніше не судимий /матеріали кримінального провадження, арк.137/; розлучений, офіційно не працює, на обліках в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває /матеріали кримінального провадження, арк.140, 142/, згідно наданої характеристики за місцем проживання характеризується із позитивної сторони, скарг від мешканців та сусідів щодо нього не поступало /матеріали кримінального провадження, арк.145/, а тому виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 слід обрати покарання достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів у виді громадських робіт в межах санкції ч.1 ст.164 КК України, що є достатнім для виправлення та перевиховання, запобігання вчиненню ним нових злочинів, що відповідає особі та є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання.

Речові докази та процесуальні витрати у справі відсутні.

Підстав, передбачених ст.176, 177 КПК України для застосування щодо обвинуваченого запобіжних заходів суд не вбачає.
Керуючись ст.368-371, 373-375 КПК України, суд

з а с у д и в:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, і призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 120 /сто двадцять/ годин.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1