№ 5 6067 ск 17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНи
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянула в судовому засіданні 11 грудня 2017 року в м. Києві касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Доманівського районного суду Миколаївської області від 29 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 21 вересня 2017 року.
Вироком Доманівського районного суду Миколаївської області від 29 березня 2017 року

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Олександрівка Доманівського району Одеської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Доманівського районного суду Миколаївської області від 10 листопада 2014 року за ч. 1 ст. 309 КК України на 1 рік позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки,

засуджено за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України, із застосуванням ст. 69, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України, на 2 роки 5 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 21 вересня 2017 року вирок суду першої інстанції залишено без змін.

За вироком суду, ОСОБА_4 визнано винним у тому, що він з восени 2015 року у лісі неподалік с. Мостове Доманівського району Миколаївської області, незаконно придбав, переніс до свого житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , насіння коноплі для подальшого використання.

Навесні 2016 року, будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 309 КК України, на прибудинковій території за адресою АДРЕСА_1 , незаконно посіяв та здійснював догляд за кущами конопель в кількості 12 штук.

У касаційній скарзі засуджений порушує питання про зміну судових рішень у зв`язку невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, внаслідок суворості. При цьому посилається на те, що судами не враховано у повній мірі особу засудженого та обставини вчинення злочинів, в результаті чого йому призначено занадто суворе покарання.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Доводи касаційної скарги засудженого про порушення щодо нього загальних засад призначення покарання, на думку колегії суддів, є непереконливими.

Як убачається з наданих суду касаційної інстанції копій судових рішень, при призначенні засудженому покарання суд врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів та дані про особу засудженого.

Так, обґрунтовуючи висновок щодо виду і міри покарання ОСОБА_4 та призначаючи йому покарання у виді позбавлення волі з урахуванням ст. 69 КК України, суд виходив з того, що засуджений вчинив злочини середньої тяжкості та тяжкий злочин, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вчинив злочин в період іспитового строку. Також, судом враховано конкретні обставини кримінального провадження. Обставинами, які пом`якшують покарання засудженому, судом визнано щире каяття, наявність на утриманні неповнолітнього сина, стан здоров`я засудженого, догляд за батьками похилого віку, клопотання односельців не позбавляти волі засудженого. Обставин, які обтяжують покарання засудженому, в ході судового розгляду не встановлено.

Врахувавши всі зазначені обставини в сукупності, у тому числі і ті на які засуджений посилається у своїй касаційній скарзі, суд обґрунтовано дійшов висновку, що виправлення та перевиховання засудженого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, та правильно призначив покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 69 КК України.

На думку колегії суддів, суд, призначаючи засудженому ОСОБА_4 покарання, вимог статей 65-67, 69 КК України не порушив, оскільки призначене йому покарання відповідає характеру і ступеню тяжкості вчинених ним злочинів, всім обставинам кримінального провадження і є необхідним для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, як це передбачено ст. 65 КК України.

Підстав вважати призначене засудженому ОСОБА_4 покарання явно несправедливим через його суворість, про що засуджений зазначає у своїй касаційній скарзі, не вбачається.

Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Отже, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.

Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, п. 6 розділу ХII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року, колегія суддів
п о с т а н о в и л а :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Доманівського районного суду Миколаївської області від 29 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 21 вересня 2017 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3