УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 грудня 2017 року Жовтневий районним суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2

розглянувши за участю скаржника та прокурора у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі в режимі відеоконференція клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:
До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного у кримінальному провадженні № 0003372 від 03.10.2017 року, а саме на автомобіль марки Nissan Leaf, державний номер НОМЕР_1 . Оскільки, не думку скаржника, зазначене майно не має жодного відношення до обставин даного кримінального провадження, цивільний позов не заявлявся, а ОСОБА_4 не має процесуального статусу підозрюваного чи обвинуваченого, підстави у зв`язку із якими накладався арешт на належне йому майно, на даний час перестали існувати, а отже, просить скасувати арешт.

Адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, посилаючись на її необґрунтованість.

Вислухавши учасників кримінального провадження, а також дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Судом встановлено, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2017 року було задоволено клопотання слідчого Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , погодженого прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_6 , про арешт майна за матеріалами досудового розслідування внесеного до ЄРДР за № 0003372 від 03.10.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та накладено арешт в тому числі на автомобіль «Nissan Leaf» (VIN: НОМЕР_2 , блакитного кольору, 2014 року випуску, з державним номером НОМЕР_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Даний принцип законності, також знайшов своє відображення у Кримінальному процесуальному кодексі України (далі по тексту КПК України), зокрема статтею 9 цього Кодексу передбачає, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурора, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимого Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Крім того, статтею 16 КПК України закріплені загальні принципи щодо недоторканості права власності, за вимогами яких, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України прямо передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Крім того, частиною 2 вищевказаної статті КПК України, визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При цьому, у випадку, передбаченому пунктом 1 вищезазначеної частини 2 статті 170 КПК України, арешт може бути накладено на арешт на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, в той час, як у випадках, передбачених пунктами 2-4 цієї частини статті арешт можливо накласти виключно на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо існують відповідні підстави для застосування спеціальної конфіскації, конфіскації майна, а також наявності цивільного позову для відшкодування завданої шкоди.

Згідно із ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи вищевикладені обставини, слідчий суддя приходить до висновку про те, що на даний час перестали існувати підстави у зв`язку із якими приймалося рішення про накладення арешту на зазначене вище майно, яке належить ОСОБА_4 , оскільки остання не має у цьому кримінальному провадженні статусу підозрюваного чи обвинуваченого, цивільний позов у кримінальному провадження не пред`являвся, автомобіль згідно фактичних обставин не є предметом вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку із чим, клопотання про скасування арешту підлягає задоволенню.

До того ж, слідчий суддя вважає за необхідне послатися на приписи п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

З огляду на це слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право заявника на вільне використання своєю власністю, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (зокрема, справа «Баландіна проти України, «Батрак проти України», «Панов проти України»).

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 170-174, 376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт накладений ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.10.2017 року у справі № 201/15607/17, провадження № 1-кс/201/9950/2017 на автомобіль марки Nissan Leaf з державним номером НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає, та підлягає негайному виконанню.

Головуючий: слідчий суддя