Справа № 129/530/15-к
Провадження по справі № 1-кп/129/9/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" квітня 2018 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

його захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гайсині кримінальну справу № 0000641 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця ст. Луковська Моздокського району Російської Федерації, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта повна середня, непрацюючого, одруженого, згідно ст.89 КК України несудимого, у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.296, ч. 1 ст. 122 КК України, -

Установив:
05.10.2014 р. приблизно о 12:00 год. ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «ВАЗ 2101» по вулиці 50-річчя СРСР в м. Гайсині Вінницької області, побачив раніше незнайомого йому ОСОБА_7 , який йшов проїжджою частиною в зустрічному напрямку, ОСОБА_5 зупинив автомобіль, вийшов з нього, підійшов до ОСОБА_7 , грубо порушуючи громадський порядок, з хуліганських спонукань та явною неповагою до суспільства з особливою зухвалістю навмисно наніс йому один удар кулаком лівої руки в область голови, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді синця правої завушної ділянки, закритої черепно-мозкової травми у вигляді забою головного мозку, ускладненого обмеженим геморагічним просякненням та субарахноїдальним крововиливом в ділянці лівої лобно-скроневої долі, які відносяться до категорії середнього ступеня важкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я більше 21 дня, а також завдав моральних страждань у виді фізичного болю, триваючих дотепер негативних переживань у виді страху, приниження, образи, погіршення стану здоров`я й у цілому рівня та якості життя.

Дії ОСОБА_5 кваліфікуються:

- за ч.1 ст.296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю;

- за ч. 1 ст. 122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
ОСОБА_5 свою винуватість у скоєнні передбаченого ч.1 ст.296, ч. 1 ст. 122 КК України злочину заперечив і пояснив, що 05.10.2014 р. приблизно о 12:00 год. він їхав з сім`єю за грибами, проїжджаючи вулицею 50-річчя СРСР в м. Гайсині Вінницької області, побачив незнайомого нетверезого чоловіка, який хитаючись, йшов по лівій частині дороги йому назустріч, коли під`їхав до нього ближче і зупинився, ОСОБА_7 хитнувся і впав попереду його автомобіля, ОСОБА_5 зупинив автомобіль і вийшов з нього, щоб надати допомогу ОСОБА_7 , він разом зі своєю матір`ю та дружиною поливали потерпілого водою, щоб привести до тями, відтягнули під дерева, в тінь; заперечив нанесення удару потерпілому, лише надавав допомогу, бо він втратив свідомість.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_5 вини, винуватість обвинуваченого доводиться сукупністю таких досліджених в судовому засіданні належних та допустимих доказів:

- показаннями потерпілого ОСОБА_7 про те, що вони з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 5.10.2014 р. розпили пляшку горілки 0,5 літрів, почувався добре, він ще повернувся до батька, а ОСОБА_10 і ОСОБА_11 пішли до магазину «Меркурій», коли вийшов на дорогу, бачив їх за 150-200 метрів, крикнув до них, вони озирнулися і бачили його, йшов по дорозі, бо на цій вулиці немає тротуарів, на швидкості йому назустріч їхав автомобіль, зупинився поряд, подальших подій він не пам`ятає, згодом бачив велику машину «швидкої допомоги», ОСОБА_12 відвіз його додому мопедом, дуже боліла голова в потилиці;

- показаннями свідка ОСОБА_8 про те, що того дня вони на трьох випили пляшку горілки з ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , вони разом із ОСОБА_9 пішли по вул. 50-річчя СРСР в м. Гайсині, позаду них метрів за 200 йшов їх знайомий ОСОБА_7 , повз них проїхав автомобіль «ВАЗ», почули звук гальм, обернулися і побачили, як цей автомобіль зупинився, вийшов водій автомобіля високого зросту і лівою рукою вдарив ОСОБА_7 в голову, той впав, потім бачили, як водій відтягував ОСОБА_7 за комір від дороги на обочину, з авто виходили також дві жінки, не повернулися на допомогу, бо злякалися за своє життя і здоров`я, біля магазину «Меркурій» зустріли ОСОБА_13 на мопеді, ОСОБА_14 сказав ОСОБА_12 поїхати забрати ОСОБА_15 , згодом бачили, як ОСОБА_16 його віз, біля них не зупинявся; згодом зателефонувала мати ОСОБА_17 , спитала, що сталося, бо у її сина на голові гематоми;

- свідок ОСОБА_9 дав суду показання про те, що він з ОСОБА_8 йшов у напрямку магазину «Меркурій» по цигарки, нещодавно вони з ОСОБА_7 випили на трьох пляшку горілки, останній зайшов ще до свого батька на роботу, тому від них відстав, йшов позаду за 200 метрів приблизно, повз них проїхав автомобіль, різко загальмував біля ОСОБА_7 , на звук гальма вони з ОСОБА_8 повернулися і побачили, як з водійського сидіння автомобіля вийшов високого зросту чоловік, схожий на ОСОБА_5 , наперед автомобіля, де боком стояв ОСОБА_7 , вдарив останнього в голову кулаком лівої руки, той впав, потім водій за комір відволік ОСОБА_17 на обочину, він не рухався, тому вони злякалися і з ціллю самозахисту пішли до магазину «Меркурій», проїзжаючому на мопеді ОСОБА_18 сказав, щоб забрав ОСОБА_17 і завіз додому, згодом бачили, як ОСОБА_16 віз ОСОБА_19 на мопеді;

- показаннями свідка ОСОБА_20 про те, що він 5.10.2014 р. на прохання ОСОБА_9 своїм мопедом забирав ОСОБА_7 додому з обочини вулиці вул. 50-річчя СРСР в м. Гайсині, де був автомобіль «швидкої допомоги», ОСОБА_21 був в свідомості, від госпіталізації відмовився;

- показаннями свідка ОСОБА_22 про те, що її сина привіз хлопчина на скутері, ОСОБА_19 ледве зайшов до хати, руки в пилюці, одежа в пилюці, лице подряпане, ОСОБА_23 їй подзвонив по телефону, сказав, що ОСОБА_19 вдарили по голові, подивіться до нього, за правим вухом побачила велику гематому, шкіра не була брудна і розсічена, прикладала до неї лід, проте гематома збільшувалася, вранці сину стало погано, перекосилося обличчя, нечітка мова була, згодом почалися судоми і вона викликала швидку допомогу, ОСОБА_16 і він ліг спати;

- висновком експерта № 264 від 27.10.2014 р. про те, що наявні у ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді синця правої завушної ділянки, закритої черепно-мозкової травми у вигляді забою головного мозку ускладненого обмеженим геморагічним просякненням та субарахноїдальним крововиливом в ділянці лівої лобно-скроневої долі, які відносяться до категорії середнього ступеня важкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я більше 21 дня (а.с. 107-108);
- протоколом слідчого експерименту від 20.01.2015 р., згідно з яким свідок ОСОБА_8 підтвердив на місці обставини вчинення ОСОБА_5 хуліганських дій і нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, які співпадають з його показаннями в судовому засіданні (а.с.40-47);

- протоколом слідчого експерименту від 20.01.2015 р., згідно з яким свідок ОСОБА_9 підтвердив на місці обставини вчинення ОСОБА_5 щодо нього хуліганських дій і нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, які співпадають з його показаннями в судовому засіданні (а.с.48-55);

- висновком експерта № 307 від 17.12.2014 р. про те, що наявні у ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді синця правої завушної ділянки, закритої черепно-мозкової травми у вигляді забою головного мозку ускладненого обмеженим геморагічним просякненням та субарахноїдальним крововиливом в ділянці лівої лобно-скроневої долі, які відносяться до категорії середнього ступеня важкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я більше 21 дня; характер і розташування тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 , можливо припустити, що первинний контакт твердого тупого предмету був направлений на праву завушну ділянку, а черепно-мозкова травма виникла в зоні проти-удару, що можливо 05.10.2014 року при обставинах вказаних в постанові слідчого, тобто внаслідок удару кулаком в праву потилично-скроневу ділянку (завушну); синець виявлений при судово-медичній експертизі ОСОБА_7 в правій завушній ділянці враховуючи його характер і локалізацію, найвірогідніше утворився внаслідок удару кулаком, утворення синця в даній ділянці голови, внаслідок падіння з висоти власного зросту малоймовірне; вторинні контакти ділянок тіла, в тому числі голови ОСОБА_7 з твердими тупими предметами, аналогічною поверхнею внаслідок падіння після нанесеного удару в даному випадку не виключається, якщо підтверджені даним дізнання, слідства, вони могли обтяжити саму черепно-мозкову травму (а.с. 131-132).
Зазначені докази в свої сукупності та взаємозв`язку між собою і обставинами справи неспростовно доводять винуватість ОСОБА_5 у поставлених йому за вину злочинах, передбачених ч.1 ст. 122 та ч.1 ст. 296 КК України, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ в справі «Яременко проти України».

Твердження ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 про те, що потерпілий ОСОБА_7 впав сам, обвинувачений йому тілесних ушкоджень не заподіював, а лише зупинився для надання допомоги - суд визнає правомірною позицією захисту власних інтересів, але до уваги не бере через їх спростування під час судового розгляду вказаними вище доказами, зокрема, узгодженими між собою показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_22 , потерпілого ОСОБА_7 , висновку експерта про те, що наявні у потерпілого тілесні ушкодження ймовірно утворилися 05.10.2014 року за обставин, вказаних в постанові слідчого, тобто внаслідок удару кулаком в праву потилично-скроневу ділянку (завушну); синець виявлений при судово-медичній експертизі ОСОБА_7 в правій завушній ділянці враховуючи його характер і локалізацію, найвірогідніше утворився внаслідок удару кулаком, утворення синця в даній ділянці голови, внаслідок падіння з висоти власного зросту малоймовірне.

З огляду на викладене суд не бере до уваги показання свідка ОСОБА_24 , матері обвинуваченого про те, що ОСОБА_7 похитнувся і сам впав на проїзжу частину дороги, а вони з сином лише надавали йому першу допомогу, ОСОБА_5 його не бив, суд до уваги не бере через їх спростування дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності.
Обираючи покарання, за відсутності обтяжуючих, пом`якшуючими його обставинами суд враховує номінальну відсутність у ОСОБА_5 судимості, позитивні характеристику з місця проживання, наявність на утриманні малолітньої дитини, середню тяжкість скоєного стосовно ст. 12 КК України.

Також суд бере до уваги позицію потерпілого про покарання обвинуваченого на розсуд суду та те, що за наявності неспростовних доказів винуватості ОСОБА_5 ознак каяття за скоєння злочину не виявив, а тому суд визнає, що виправити його і запобігти скоєнню нових злочинів можливо, призначивши покарання за сукупністю злочинів у виді обмеження волі.

У відповідності до вимог п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, зокрема, яким не виповнилося 18 років, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України.

У відповідності до вимог ст. 13 цього ж Закону, дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.
ОСОБА_5 раніше несудимий, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не позбавлений відносно неї батьківських прав, скоїв середньої тяжкості умисні злочини до 7.09.2017 року дня набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», погодився на застосування відносно нього акту амністії, тому він підлягає звільненню від відбування призначеного йому остаточного покарання за цим вироком суду.

На підставі ст.ст.1166, 1167 ЦК України, пунктів 3,5,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.05.1995 р «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», цивільний позов ОСОБА_7 про стягнення з обвинуваченого заподіяної ушкодженням здоров`я матеріальної шкоди в сумі 928грн., що підтверджується товарними чеками (а.с.21-22) та консультативним висновком (а.с.19), підлягає повному задоволенню, а моральної - частковому задоволенню, оскільки суд визначає розмір моральної шкоди в сумі 5000 грн., який не виходить за межі заявлених вимог і відповідає рівню, характеру та тривалості моральних страждань потерпілого у виді фізичного болю, страху, тривалого в зв`язку з лікуванням та реабілітацією погіршенням рівня та якості життя, і такий її розмір забезпечить баланс між захистом порушених прав позивача та інтересів відповідача (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», згідно з якою розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за одну годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні, а тому з обвинуваченого на користь ОСОБА_7 необхідно стягнути 500 грн.00 коп. витрат за надання правової допомоги, що підтверджується квитанцією адвоката ОСОБА_4 .
Також стягненню з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 підлягає 400,00 грн. витрат на правничу допомогу згідно квитанції адвоката ОСОБА_4 (а.с.23) та 293,60 грн. (243,60 грн.+50,00 грн.) судового збору пропорційно задоволеним вимогам (20%) на підставі ст.141 ЦПК України.

Зайве сплачений цивільним позивачем судовий збір в сумі 250,00 грн. згідно квитанції № 11422714 від 12.03.2015 р. (а.с.14) за позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, заподіяної злочином, підлягає поверненню на підставі ч.2 ст.7 Закону України « Про судовий збір», оскільки за п.2 ч.1 ст. 5 зазначеного Закону вони звільнені від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 371, 373, 374 КПК України,

Присудив:
ОСОБА_5 визнати винуватим в скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 296, ч.1 ст. 122 КК України, і призначити покарання:

-за ч.1 ст. 296 КК України - у виді обмеження волі на строк два роки;

-за ч.1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі на строк три роки.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України остаточно призначити ОСОБА_5 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді обмеження волі на строк три роки.

На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання звільнити.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 928 грн. 00 коп. матеріальної шкоди та моральну шкоду, заподіяну злочином, в розмірі 5000 грн., а також витрати на правничу допомогу в сумі 400,00 грн., на користь держави судовий збір в сумі 293,60 грн., в решті позовних вимог відмовити.

Повернути ОСОБА_7 зайве сплачений ним судовий збір в сумі 250 грн. 00 коп. за квитанцією №11422714 від 12.03.2015 р. через відділення Державного казначейства у Гайсинському районі.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області протягом 30 діб.

Суддя: