№1-кс/760/262/18

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23. 03. 2018 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , представника заявника ОСОБА_4 , детектива НАБУ ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 - про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000870 від 29. 03. 2016 року,
В С Т А Н О В И В:
До Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 - про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000870 від 29. 03. 2016 року.
Заявник в поданому клопотанні просив слідчого суддю частково скасувати накладений згідно з ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 21.11.2017р. в рамках кримінального провадження №0000870 арешт на майно, а саме на гроші в сумі 250 000 українських гривень, 1000 доларів США; клопотання детектива НАБУ ОСОБА_5 , погодженого прокурором САП ГПУ ОСОБА_6 про арешт майна, задовольнити частково наклавши арешт га грошові кошти в сумі 142 дол. США та 180 Євро.

Заявник та її представник в судовому засіданні подане клопотання підтримали з підстав зазначених у клопотанні та просили слідчого суддю про задоволення клопотання.

Детектив в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання посилаючись на те, що ухвала слідчого судді про накладення арешту є обґрунтованою та такою що відповідає вимогам чинного законодавства. Також зазначав, що твердження заявника про те, що арештовані грошові кошти є її особистою власністю, не відповідають дійсності та спростовується матеріалами кримінального провадження. В зв`язку із зазначеним, посилаючись на необґрунтованість та недоведеність поданого клопотання, просив відмовити в задоволенні клопотання.
Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали клопотання та додані до нього докази, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Встановлено, що детективами Національного антикорупційного бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000870 від 29. 03. 2016 року.
Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 23. 10. 2017 року надано дозвіл на обшук у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 21. 11. 2017 року накладено арешт на грошові кошти, вилучені під час проведення обшуку, який був проведений у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема на грошові кошти в сумі 250 000 грн., 1000 дол. США.

Заявник в поданому клопотанні про скасування арешту майна посилається на те, що арештовані грошові кошти, а саме 250 000 грн., 1000 дол. США є її особистою власністю, які ОСОБА_3 надала в борг своєму синові ОСОБА_7 , який планував їх використати для здійснення операції купівлі-продажу металопрокату. Заявник зазначала, що вона не являється підозрюваною в рамках кримінального провадження в межах розслідування якого було накладено арешт, а тому відносно неї не може застосовуватись арешт з метою забезпечення спеціальної конфіскації майна як виду покарання. В зв`язку із зазначеним посилаючись на те, що арешт накладений на грошові кошти, які належать ОСОБА_3 є протиправним та необґрунтованим, просила про задоволення клопотання, на що слід зазначити наступне.

Так вбачається, що 16.11.2017 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.2 ст. 205 та ч.5 ст.27 ч.5 ст. 191 КК України, тобто в організації фіктивного підприємництва, тобто придбання суб`єкта підприємницької діяльності з метою прикриття незаконної діяльності, що заподіяло велику матеріальну шкоду державі та вчиненні пособництва у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великому розмірі.

На підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 23.10.2017, детективами Національного бюро було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_7 в квартирі за адресою АДРЕСА_1 .

За результатами проведеного обшуку, детективами було вилучено речі та документи, в тому числі грошові кошти у національній та іноземній валюті гривні, долари США та Євро. Усі вилучені під час обшуку банкноти було поміщено до сейф пакету №1244283, який було належним чином упаковано та скріплено підписами учасників слідчої дії, понятих, та ОСОБА_7 .

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 21. 11. 2017 року накладено арешт на грошові кошти, вилучені під час проведення обшуку, який був проведений у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема на грошові кошти в сумі 250 000 грн., 1000 дол. США, які як стверджує заявник, належать їй.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Вбачається, що підставою арешту майна, яке належить підозрюваному ОСОБА_7 , а саме вилучених грошових коштів, відповідно до п.1 ч.1 ст. 96-2 КК України та п.п. 2, 3 ч.2, ч.4, ч.5 ст.170 КПК України є той факт, що наявні достатні підстави вважати, що вилучені під час проведення обшуку, грошові кошти одержані внаслідок вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.5 ст.27 ч.5 ст.191 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що судом може бути призначене покарання ОСОБА_7 у вигляді конфіскації майна, оскільки санкцією ч.5 ст.191 КК України, що інкримінується підозрюваному ОСОБА_7 , передбачається застосування конфіскації майна, як виду покарання, тому на них може бути накладено арешт з метою забезпечення спеціальної конфіскації та конфіскації майна як виду покарання.
Метою арешту зазначеного майна, належного ОСОБА_7 , відповідно до п.п.2,3 ч.2, ч. 4, ч.5 ст.170 КПК України є забезпечення спеціальної конфіскації майна, яке отримано внаслідок вчинення злочину, передбаченого ч.5 ст.27 ч.5 ст.191 КК України, та конфіскації майна, як виду покарання.
Необхідність арешту зазначеного майна, яке належить ОСОБА_7 , обґрунтовується запобіганням можливості його відчуження ОСОБА_7 або іншими особами з метою уникнення конфіскації вказаного майна, з урахуванням можливості застосування до вказаного майна спеціальної конфіскації та конфіскації майна як виду покарання.
Заявник в поданому клопотанні про скасування арешту майна посилалась на те, що арештовані грошові кошти, а саме 250 000 грн., 1000 дол. США є її особистою власністю, які ОСОБА_3 надала в борг своєму синові ОСОБА_7 , який планував їх використати для здійснення операції купівлі-продажу металопрокату, однак належних доказів на підтвердження вказаного, заявником та її представником під час розгляду клопотання, до суду надано не було.

Разом з тим, доказом що свідчить про володіння, користування чи розпорядження ОСОБА_7 майном у вигляді грошових коштів вилучених під час проведення обшуку, є обставини їх відшукання та вилучення в квартирі, в якій проживає підозрюваний ОСОБА_7 , що відображено у протоколі обшуку проведеного 16.11.2017 за адресою: АДРЕСА_1 , та протокол огляду вмісту сейф пакету №1244283 від 16.11.2017.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Як зазначено в ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
З наявних в матеріалах клопотання доказів, а також враховуючи пояснення учасників процесу, які були надані в судовому засіданні вбачається, що заявником не було доведено та не надано до суду належних доказів що свідчили б про те, що на даний час відпали підстави для застосування такого заходу, як арешт майна, а також належних доказів того, що арешт було накладено необґрунтовано.
З огляду на викладене вище слідчий суддя вважає, що клопотання про скасування арешту майна не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 174, 372 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Відмовити у задоволенні клопотання.
Ухвала оскарженню не підлягає
Слідчий суддя ОСОБА_1