Справа № 646/4424/17
№ провадження 1-кс/646/3807/2017
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.08.17 року м.Харків

Слідчий суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання захисника - адвоката ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0001354 від 23 червня 2017 року про зміну запобіжного заходу в порядку статті 201 КПК України відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Новопокровка, Чугуївського району Харківської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
31.07.2017 року в провадження слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшло вказане клопотання, яке обґрунтовується наступним.
Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25.06.2017 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ Основ`янського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 та обрано в кримінальному провадженні № 0001354 від 23 червня 2017 року у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 21.08.2017 року включно з утриманням його в Харківській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області № 27, з застосуванням застави в 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 505200 гривень.
Заявник зазначив, що захист вважає, що ОСОБА_4 має бути звільнений від кримінальної відповідальності, в силу тих обставин, що він не скоював злочину, який йому інкримінується органом досудового розслідування.
Також зазначає, що з моменту повідомлення про підозру ОСОБА_4 , починаючи з 24.06.2017 року слідчим не допитано підозрюваного ОСОБА_4 та не з`ясовано фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_4 . Також, на думку захисту, усі проведені на цей період слідчі дії свідчать про відсутність доказів щодо скоєння ОСОБА_4 інкримінуємого йому правопорушення та вказують на його невинуватість. У органу досудового розслідування відсутні матеріали, що дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КПК України.
Крім того, захист вважає, що не існує та прокурором не доведено жодної обставини, яка передбачена статтею 177 КПК України, стосовно того, що підозрюваний ОСОБА_4 будь-яким чином порушував виконання ним процесуальних обов`язків, вчиняв спроби переховуватись від органів досудового розслідування або суду, а також здійснював якісь спроби щодо тиску на свідків та потерпілу, або ще здійснював будь-які дії що дали б змогу припускати, що підозрюваний ОСОБА_4 перешкоджає проведенню кримінального провадження іншим чином. Крім того, свідки у даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 вже надали свої свідчення, рівно як і потерпіла ОСОБА_11 , а тому обґрунтування такого ризику як «тиск на свідків та потерпілу», є формальним припущенням органу досудового розслідування.

При цьому, при визначенні міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 суд не прийняв до уваги ті обставини, що з ІЗ по 19 червня 2017 року, а не по 15 червня, як вказано в ухвалі суду від 25.06.2017 року, підозрюваний перебував на стаціонарному лікуванні в 6-му відділенні Обласної клінічної інфекційної лікарні з приводу гострого інфекційного гепатиту, а з 23 по 24 червня 2017 року ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні в іншій лікарні - КУОЗ «ХМКЛ №2» ім.. ОСОБА_12 , про що свідчить виписка з медичної карти стаціонарного хворого №5969 від 29.06.2017 року.

Крім того, ОСОБА_4 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , що відповідно до договору оренди (найму) квартири винаймається його цивільною дружиною ОСОБА_13 з 24.04.2017 року. Строк дії договору до 24.10.2017 року (п.3.4.). Має реєстрацію за адресою: АДРЕСА_3 .

В зв`язку з вищевикладеним заявник просив змінити запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не пов`язани з позбавленням волі на домашній арешт у нічний час .
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання заперечував, зазначив про існування ризиків врахованих під час обрання запобіжного заходу.
Захисник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника, просив задовольнити клопотання.
Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку учасників процесу, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Частиною 1 ст. 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей або документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілого, свідка, інших обвинувачених, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення. переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Підставою його застосування є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може вчинити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до національного законодавства, а саме до ч.5 ст. 176 КПК України запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосованідо осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1 КК України.

Відповідно до ст. 1 Конституції - Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (ст. 3 Конституції України).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України від 29 червня 2004 року № 1906-IV «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і застосовуються вони у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Міжнародні договори України, які набрали чинності у встановленому законом порядку та встановлюють інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідних актах законодавства України, мають перевагу над внутрішньодержавними законодавчими актами.

Особливе місце серед міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, належить Конвенції, ратифікованій Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції». Із моменту приєднання до Конвенції Україна взяла на себе низку зобов`язань у сфері захисту прав людини. Частиною таких зобов`язань відповідно до статей 32, 46 Конвенції є визнання Україною юрисдикції ЄСПЛ, яка поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї, а також виконання остаточних рішень ЄСПЛ у справах проти України.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Разом з тим, в постанові Пленуму ВСУ №8 « Про незалежність судової влади» встановлено, що відповідно до статей 8 і 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини і громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод.

Пункт 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Слідчий суддя враховує правові позиції Європейського суду, зокрема у справі «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, які зводяться до того, що небезпека можливості переховування від правосуддя не може вимірюватися виключно на підставі суворості можливого вироку. Наявність сильної підозри в тому, що особа вчинила тяжкий злочин, є, звичайно, таким чинником, що належить до суті питання, однак сама по собі така підозра не може бути виправданням довготривалого тримання особи під вартою, а у рішеннях цього ж суду «Яблонський проти Польщі», «I.A. проти Франції», «Іловецький проти Польщі» зазначено, що п. 3 ст. 5 Конвенції передбачає, що зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою, які мають бути чітко сформульовані. У всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ у справі «Вренчев проти Сербії»).

Відповідно до ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права (ратифікований Українською РСР 19 жовтня 1973 року), утримання під вартою осіб, які чекають судового розгляду, не повинно бути загальним правилом, але звільнення може здійснюватися в залежності від надання гарантій явки в суд.

Суд вважає, що такими гарантіями може бути те, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , що відповідно до договору оренди (найму) квартири винаймається його співмешканкою ОСОБА_13 з 24.04.2017 року. Строк дії договору до 24.10.2017 року. Має реєстрацію за адресою: АДРЕСА_3 .

Крім того, Європейський суд визначає, що хоча статтю 3 Конвенції не можна тлумачити так, ніби вона покладає загальний обов`язок звільнити затриманого за станом здоров`я, вона все ж зобов`язує державу захищати фізичну цілісність осіб, позбавлених свободи, зокрема, надаючи їм необхідну медичну допомогу ( рішення ЄСПЛ від 11.07.2006 року у справі «Рівьєр проти Франції»).

Також суд враховує, що ОСОБА_4 в період перебування в умовах СІЗО йому визначено діагноз «гепатоспленомегалія» , тобто початкова стадія цирозу печінки, що вбачається з висновку КУОЗ «Харківська міська клінічна лікарня» № 13 від 18.07.2017 року, що не може лікуватись в умовах СІЗО. Лікування є довготривалим та повинно здійснюватись під наглядом фахівців лікарів- гепатологів, які відсутні в штаті Харківської установи виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області № 27.

Таким чином, стан здоров`я ОСОБА_4 , поза всяким сумнівом, викликає занепокоєння. У справі «Каприковський проти Польщі» ЄСПЛ зазначає, що подальше тримання заявника під вартою без відповідного лікування і допомоги становило нелюдське і таке, що принижує гідність, поводження, яке сягало рівня порушення статті 3 Конвенції. У цій же справі ЄСПЛ зазначає, що мало місце порушення статті 3 Конвенції у зв`язку з відсутністю адекватного та належного лікування.

Водночас, слідчий суддя, відповідно до ст. 178 КПК України враховує: вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання - у разі визнання обвинуваченого ОСОБА_4 винуватим, його стан здоров`я, а також те, що підозрюваний вперше притягується до кримінальної відповідальності.

З урахуванням наведеного, а також того, що сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою, і самостійною підставою для тримання особи під вартою, чинним законодавством України, не визначається, а повинна враховуватися з іншими обставинами, які вказані в ст.ст. 177, 183 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для зміни запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 із триманням під вартою на домашній арешт в проміжок часу з 21-00 год. 07-00 год. та вважає доцільним встановити певні обмеження.

Суд вважає за необхідне покласти на ОСОБА_4 додаткові обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, та зобов`язати підозрюваного: не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора, або суду, утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, слідчим, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом, слідчим, прибувати до слідчого, прокурора і суду за першою вимогою.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 181, 183, 194, 331, 350 КПК України,
У Х В А Л И В:
Клопотання захисника - адвоката ОСОБА_5 , задовольнити.
Змінити підозрюваному ОСОБА_4 в кримінальному провадженні № 0001354 від 23 червня 2017 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави на домашній арешт з носінням електронного засобу контролю за місцем мешкання АДРЕСА_2 .
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора і суду за першою вимогою;
- утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, слідчим, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом, слідчим;
- не залишати місце мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , в проміжок часу з 21-00 год. 07-00 год. без дозволу слідчого, прокурора, або суду.
Строк виконання вказаних обов`язків рахувати з моменту постановлення вказаної ухвали строком на два місяці, тобто по 11 жовтня 2017 року, включно.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1