АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1332/17 Справа № 199/896/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002491 від 10.11.2015 року за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 та самого обвинуваченого ОСОБА_9 , на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2016 року, ухвалений стосовно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя м. Дніпропетровська (м. Дніпро), українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-06.02.2011 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст.309, ч.1 ст.121, ст.ст. 69,70 КК України до 3 років та 6 місяців позбавлення волі, звільнився 19.07.2013 року умовно-достроково на 1 рік 17 днів,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2016 року ОСОБА_9 визнаний винуватим у пред`явленому за ч. 1 ст. 121 КК України обвинуваченні та призначено йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26.11.2015) зараховано обвинуваченому ОСОБА_9 строк попереднього ув`язнення в межах кримінального провадження за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме: з 10.11.2015 року і по 18.10.2016 року включно.
Долю речових доказів вирішено.
Судом першої інстанції ОСОБА_9 визнаний винним у тому, що він, будучи раніше засудженим за вироком за умисні кримінальні правопорушення, у тому числі за спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, належних висновків для себе не зробив і знову скоїв умисне тяжке кримінальне правопорушення 09.11.2015 року спричинив потерпілому ОСОБА_10 тяжкі тілесні ушкодження за наступних обставин.
09 листопада 2015 року потерпілий ОСОБА_10 знаходився у свого знайомого ОСОБА_9 , якій проживав з цивільною дружиною ОСОБА_11 , за адресою: АДРЕСА_1 , де вони вживали алкогольні напої.
Після того, як ОСОБА_9 залишив на певний час квартиру, ОСОБА_10 , знаходячись за вищевказаною адресою, продовжив вживати алкогольні напої з ОСОБА_11 .
Коли ОСОБА_9 повернувся додому, він побачив на балконі дві чарки та пляшку надпитої горілки, у зв`язку з чим між ним та ОСОБА_10 виник словесний конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, який переріс в бійку, в ході якої ОСОБА_10 , наніс один удар кулаком правої руки в область грудної клітини ОСОБА_9 , повалив останнього на підлогу, та взявши з підлоги кухонний ніж замахнувся на ОСОБА_9 .
В цей момент у ОСОБА_9 раптово виник злочинний намір, спрямований на умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .
Так, 09.11.2015 року близько 22-10 ОСОБА_9 , знаходячись на балконі вищевказаної квартири, розташованої по АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи, що його дії можуть привести до тяжких наслідків, які за своїм характером можуть відноситися до небезпечних для життя та здоров`я ОСОБА_10 , наніс ОСОБА_10 один удар скляною попільничкою в область потилиці, потім вихопив у ОСОБА_10 з рук ніж, після чого використовуючи вказаний ніж як знаряддя злочину, умисно, з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень, з великою силою наніс ним один удар в область лівого плеча та один удар в область грудної клітини зліва.
В результаті двох ударів ножем ОСОБА_9 умисно спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисником обвинуваченого та обвинуваченим подані апеляційні скарги, в яких вони кожен окремо просять вирок змінити в частині призначеного покарання, призначивши обвинуваченому ОСОБА_12 покарання з застосуванням ст. 69 КК України.

В обґрунтування своїх вимог захисник посилається на те, що не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, призначене обвинуваченому покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Вказує, що ОСОБА_9 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину фактично визнав повністю, не оспорював фактичні обставини та пояснив, що його дії були спровоковані поведінкою потерпілого, який був в стані алкогольного сп`яніння, першим почав сварку та намагався вдарити його ножем. ОСОБА_9 має постійне місце мешкання, позитивно характеризується, працює, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, має міцні соціальні зв`язки, мешкає разом з дружиною. Зазначає, що потерпілий не наполягав на суворому покаранні, у зв`язку з чим судом може бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення ОСОБА_9 , з застосуванням ст. 69 КК України.

В обґрунтування своїх вимог обвинувачений посилається на те, що свою вину визнав частково, шкодує про те, що сталося, має постійне місце проживання та реєстрації, проживає разом з цивільною дружиною, що дозволяє суду застосувати ст. 69 КК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та його захисника, які кожен окремо підтримали вимоги, викладені в їх апеляційних скаргах, думку прокурора, який заперечував проти доводів апеляційних скарг та просив залишити вирок суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає вимоги апеляційної скарги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за обставин, викладених у вироку суду, кваліфікація його дій обвинуваченим та його захисником в апеляційних скаргах не оскаржуються, а тому апеляційним судом не переглядаються.

Порушень процесуального закону, які тягнуть за собою скасування вироку, судом першої інстанції не допущено.

Що стосується доводів сторони захисту про те, що призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, є надто суворим та вказана ними сукупність обставин, що пом`якшують покарання, дозволяє призначити йому більш м`яке покарання та застосувати ст. 69 КК України колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на те, що при призначенні обвинуваченому покарання суд першої інстанції вірно врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а саме, що ОСОБА_9 скоїв умисний тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи, який представляє велику суспільну небезпеку, раніше був засудженим і через нетривалий час після звільнення з місць позбавлення волі скоїв аналогічний умисний тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи, який представляє велику суспільну небезпеку. При цьому, призначаючи покарання, суд врахував обставини, що характеризують особу ОСОБА_9 , який характеризується позитивно, має постійне місце реєстрації та мешкання, проживає без реєстрації шлюбу з ОСОБА_11 , провину фактично визнав частково. Під час судового розгляду ОСОБА_9 жалкував про вчинене, негативно оцінював злочин, бажає виправити ситуацію, яка склалася, демонстрував готовність понести заслужене покарання, у зв`язку з чим суд першої інстанції вважав за можливе призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, наближене до мінімального, передбачене санкцією ч.1 ст.121 КК України.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, врахувавши всі обставини справи, дійшов правильного висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_9 покарання у вигляді позбавлення волі без застосування ст. 69, 75 КК України, та вірно призначив йому покарання у вигляді позбавлення волі, строк який наближений до мінімального, оскільки саме таке покарання з огляду на обставини справи є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, що відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Крім того, колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення покарання, в тому числі, із застосуванням до призначеного вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2016 року покарання ст. 69 КК України, оскільки обставини, що пом`якшують покарання, враховані судом першої інстанції при ухваленні вироку, та ті, які вказані обвинуваченим та його захисником в апеляційних скаргах, а саме: що потерпілий не наполягав на суворому покаранні, ОСОБА_9 має постійне місце мешкання, позитивно характеризується, працює, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, має міцні соціальні зв`язки, мешкає разом з дружиною, враховані судом при ухваленні вироку та є такими, що не дають підстав вважати їх такими, що суттєво знижують ступінь тяжкості скоєних ним кримінальних правопорушень, самі по собі не є підставою для пом`якшення покарання, а враховуються в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим доводи апеляційних скарг в цій частині є безпідставними.

Таким чином, доводи обвинуваченого та його захисника, що викладені в апеляційних скаргах, є необґрунтованими, та за таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для зміни покарання, призначеного обвинуваченому ОСОБА_9 за вироком суду першої інстанції.

Керуючись ст. 376, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 та самого обвинуваченого ОСОБА_9 , залишити без задоволення.

Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_9 залишити без змін.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_9 в строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення з 10 листопада 2015 року по 20 червня 2017 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. На ухвалені рішення судів першої та апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той самий строк з моменту отримання копії судового рішення.
Судді: