Справа № 369/9705/17
Провадження № 1-кс/369/2754/17
УХВАЛА
Іменем України
21.09.2017 року м. Київ
Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Києві клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000054 від 20.10.2016 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
В провадження слідчого судді надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, яке було обґрунтоване тим, що ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області по справі №369/6006/16-к від 04.07.2016 р. в рамках кримінального провадження № 0000054 відкритого за ч. 1 ст. 364 (зловживання владою або службовим становищем) КК України було задоволено клопотання старшого слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно та відповідно накладено арешт на земельні ділянки загальною площею 6 га, розташованих на території села Горенка Києво-Святошинського району Київської області, до складу яких увійшла і належна мені земельна ділянка з кадастровим номером :01:007:5060 по АДРЕСА_1 , що належить йому на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер 35621584 виданого 30.03.2015р. Реєстраційною службою Києво-Святошинського районного управління юстиції в Київській області.
Натомість, на сьогоднішній день, досі жодній посадовій та службовій особі Горенської сільської ради не повідомлено про підозру у вчиненні злочину в рамках вищенаведеного кримінального провадження, що є істотним порушенням строків закінчення досудового слідства, передбачених ч. 1 ст.219 КПК України, навіть з урахуванням можливості їх продовжити згідно ч. 2 цієї статті 219 КПК України.
Цей по суті безстроковий, не обгрунтований арешт та бездіяльність досудового слідства, в свою чергу' призводить до надмірного обмеження мене як власника у розпорядженні моєю власністю, а саме вищенаведеною земельною ділянкою.

Заявник вказував, що зазначена ухвала винесена без достатніх на це підстав та з суттєвим порушенням норм КПК України.
Тому заявник просив скасувати арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :01:007:5060, площею 0,06 га, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Горенка, провулок Раменський, який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про обтяження 15833581, накладений на підставі Ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04,07.2016р, у справі № 369/6006/16-к (провадження № 1- кс 369/1334/16). Виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про обтяження 15833581 про арешт земельної ділянки з кадастровим номером :01:007:5060, площею 0,06 га, шо розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Горенка, провулок Раменський.
В судове засідання заявник не з`явився, надісла до суду заяву, вимоги клопотання підтримав та просив його задоволити.
Києво-Святошинська місцева прокуратура Київської області про день, час та мсіце розгляду клопотання була повідомлена належним чином.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, приходить до наступного висновку.
Судовим розглядом на підставі доводів клопотання встановлено, що слідчим відділом Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000054 від 20.10.2016 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.364 КК України.
В ході проведення вказаного досудового розслідування, ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.07.2016 р. у кримінальному провадженні №0000054 від 20.10.2016 року було накладено ареш на 64 земельних ділянки, серед яких, в тому числі земельна ділянка з кадастрвоим номером :01:007:5060, що належить ОСОБА_3 .
Ухвала слідчого судді була обгрунтована тим, що слідчим доведено наявність достатніх підстав вважати, що був вчинений злочин, передбачений ч.1 ст.364 КК України, зазначені земельні ділянки є доказом злочину, відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України,оскільки є об`єктами кримінально протиправних дій, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні. Метою застосування арешту є збереження вказаного у клопотанні майна від можливості бути переданим, що може перешкодити кримінальному провадженню.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, носить у собі тимчасовий характер.
Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.
Відповідно до ст. ст. 22, 26 КПК України кримінальний процес являється змагальним і диспозитивним, що полягає у вільному подані учасниками процесу до суду доказів на підтвердження своєї позиції та захисту своїх інтересів.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання про скасування арешту слід відмовити, оскільки представник власника майна не довів суду, що арешт накладено необґрунтовано, а стороною органу досудового розслідування при накладенні арешту було доведено, що у застосуванні даного заходу забезпечення у кримінальному провадженні існує відповідна потреба, і існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати що майно на яке накладено арешт є доказом вчинення злочину передбаченого ч.1 ст.364 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 26, 132, 170-173, 175 372, КПК України, -
У Х В А Л И В :
В клопотанні ОСОБА_3 про скасування арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000054 від 20.10.2016 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.364 КК України відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: ОСОБА_1