У Х В А Л А

05.04.2017 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , власника майна ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 , представника ВФСТ «Колос» АПК України ОСОБА_7 розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС 2 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Закарпатській області майора юстиції ОСОБА_4 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження № 0000077, -

В С Т А Н О В И В:
З внесеного клопотання, яке погоджено з прокурором, та матеріалів справи вбачається, що слідчим відділом Управління СБ України в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000077, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 24.12.2015.

Попередня правова кваліфікація вказаного кримінального правопорушення визначена за ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 212, ч. 1 ст. 366 КК України.

В рамках даного кримінального провадження органом досудового слідства встановлено, що в даному кримінальному провадженні досліджуються обставини ухилення від сплати податків службовими особами УСБ «Закарпаття» та ТзОВ «Закарпаття ЛТД» протягом 2015 2016 років, які не відображали по бухгалтерському обліку та податковій звітності фінансово-господарські операції з надання послуг, унаслідок чого умисно ухилилися від сплати податків на загальну суму 2 100 500 грн., що призвело до ненадходження до бюджету коштів у великих розмірах, а також незаконного відчуження цілісного майнового комплексу, який знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Берегово, вул. Корятовича, 1, власником якого є Всеукраїнське фізкультурно спортивне товариство «Колос» Агропромислового комплексу України.

16.03.2017 на підставі Ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 02.03.2017, проведено обшук за адресою: м. Ужгород, вул. Квітів 7 та АДРЕСА_1 , в якому проживає директор ТзОВ «Закарпаття ЛТД» ОСОБА_5 .

В результаті проведення обшуку виявлено та вилучено грошові кошти в розмірі 32900 гривень, 13602 доларів США та 3790 Євро.

17.03.2017 винесено постанову про визнання вилучених грошових коштів речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Слідчий обґрунтовує клопотання тим, що слід накласти арешт на речові докази, з метою забезпечення їх збереження, а саме на грошові кошти в розмірі 32900 гривень, 13602 доларів США та 3790 Євро.

Заслухавши пояснення прокурора, слідчого, які підтримали клопотання, власника майна та його представника, представника ВФСТ «Колос» АПК України, які заперечили щодо задоволення клопотання , дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні на підставі доданих до матеріалів клопотання письмових доказів встановлено, що слідчим відділом Управління СБ України в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000077, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 24.12.2015, з попереднью правовою кваліфікація вказаного кримінального правопорушення визначена за ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 212, ч. 1 ст. 366 КК України.

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на грошові кошти в розмірі 32900 гривень, 13602 доларів США та 3790 Євро 16.03.2017, які вилучені на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 02.03.2017 під час проведення обшуку за адресою: м. Ужгород, вул. Квітів 7 та 7 А, в якому проживає директор ТзОВ «Закарпаття ЛТД» ОСОБА_5

Положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Ч. 2 вказаної норми закону передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру
щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Ч. 2 ст. 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні вказують на те, що вилучені товарно-матеріальні цінності відповідають вимогам ст. 98 КПК України.

Положеннями ст. 98 КПК України законодавцем визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Частинами другою та третьою ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та може накладатись на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначених у статті 98 КПК України.

Разом з тим з досліджених в судовому засіданні матеріалів клопотання встановлено, що у даному кримінальному провадженні №0000077, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 24.12.2015 за ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 212 КК України, за вчинення діянь не може бути призначено покарання у вигляді конфіскації майна чи спеціальної конфіскації.

Крім того з наданих матеріалів клопотання та письмових доказів не вбачається, що кримінальним провадженням завдана матеріальна шкода в розмірі 2100500 гривень або що в рамках даного кримінального провадження ким-небудь заявлявся цивільний позов.

На підставі наведеного, з врахуванням того, що в матеріалах клопотання відсутня достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, не доведено, що вилучене майно відповідає критеріям зазначених у статті 98 КПК України, з врахуваннням того, що у даному кримінальному провадженні відсутні цивільні позови щодо відшкодування шкоди, завданої злочином, відповідно відсутня правова підстава для арешту майна.
За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є необґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст., 170, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС 2 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Закарпатській області майора юстиції ОСОБА_4 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження № 0000077 відмовити.
Апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції можна подати протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонногосуду ОСОБА_1