Справа №646/6664/17
Провадження№1-кп/646/677/2017
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.11.17року м. Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001436 від 05.07.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Каменське Ленінського району Кримської області, громадянина України, пенсіонера, одруженого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

04.07.2017 року приблизно о 18:00 годині, більш точний час встановити не сталося можливим, ОСОБА_5 , перебуваючи біля будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з громадянином ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно та маючи мету спрямовану на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, взявши із свого дому сокиру, після чого тримаючи її в правій руці, наніс нею один удар рухом з верху до низу по кісті лівої руки останньому, а саме в ділянку середнього пальцю.
В результаті протиправних дій ОСОБА_5 , згідно висновку судово- медичної експертизи № 5627-ая/17 від 14.09.2017 ОСОБА_4 спричинено тілесне ушкодження у вигляді різаної рани на долонній поверхні лівої кисті у ділянці складки між проксимальною та середньою фалангою 3-го пальця з ушкодженням сухожилку згинача, яка ускладнилась розвитком гнійного тендініту.
Різана рана лівої кісті з ушкодженням сухожилку згинача, яка ускладнилась розвитком гнійного тендініту, не є небезпечною для життя в момент заподіяння, а спричинила за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів (21 день) і за цією ознакою відноситься до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, (п. п. 2.2.1.а,б,в, 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказ № 6 від 17.01.1995 р. МОЗ України»).

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні злочину в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованого йому діяння та пояснив про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останньому обвинувачення, за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження справи, що характеризують особу обвинуваченого.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Аналізуючи викладене, суд доходить висновку, що вину обвинуваченого ОСОБА_5 повністю доведено під час судового розгляду та кваліфікує його дії за ч.1 ст. 122 КК України, тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він пенсіонер, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, є раніше не судимим.

Обставиною, яка згідно зі ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає його щире каяття, яке виразилось у критичному відношенні до своєї протиправної поведінки, визнанні винуватості та готовності нести передбачену законом кримінальну відповідальність, сприянні органу розслідування та суду в установленні дійсних обставин вчиненого злочину.

Обставини, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання відсутні.

Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 статті 50 КК України відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи те, що відповідно до зазначеної норми Закону суд призначає більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин лише у разі якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

З урахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, який згідно вимог ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, наведених вище даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , позицію сторони обвинувачення висловлену під час судових дебатів, суд вважає, що його виправлення і перевиховання можливе у випадку призначення покарання в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за скоєне у виді позбавлення волі та звільнити від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, з покладанням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Також в судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_5 було заявлено клопотання про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки він є раніше не судимий, вчинив злочин середньої тяжкості та є пенсіонером на підтвердження чого було надано копію посвідчення серії НОМЕР_1 .

Цивільний позов не заявлявся, судові витрати відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст..100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 349, 369, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Визнати винним ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КК України та призначити покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього в силу ст.76 КК України обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Клопотання ОСОБА_5 про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання на підставі п.г ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Речові докази: сокиру з гострим лезом та прозорою рукояткою, яка знаходиться в камері речових доказів Основянського ВП ГУНП в Харківській області, після набрання вироком законної сили знищити.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Червонозаводський районний суд міста Харкова протягом 30 діб після проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1