Справа № 216/1171/18
Провадження 1-в/216/67/18

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.04.2018 року Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого - судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України стосовно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, неодруженого, маючого (зі слів) трьох малолітніх дітей, освіта середня, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 ,
засудженого вироком Фрунзенського районного суду м. Ярославль від 01.12.2016 року за ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 КК Російської Федерації до 11 років позбавлення волі, -
учасники кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
захисник ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В :
До Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 16.03.2018 року надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Фрунзенського районного суду м. Ярославль від 01.12.2016 року відносно засудженого ОСОБА_3 у відповідність із законодавством України. Клопотання вмотивовано тим, що вироком Фрунзенського районного суду м. Ярославль від 01.12.2016 року ОСОБА_3 було визнано винним за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 КК РФ, та призначено покарання у виді 11 років позбавлення волі без позбавлення права займати певні посади або займатись певною діяльністю та без штрафу з відбуванням покарання в виправній колонії суворого режиму. Апеляційною ухвалою судової колегії по кримінальним справам Ярославського обласного суду від 26.01.2017 року вирок Фрунзенського районного суду м. Ярославль від 01.12.2016 року залишено без змін. 26.02.2018 року наказом Міністерства юстиції України № 523/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого ОСОБА_3 . Тому, просить суд визначити статті, частини статей Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_3 визнано винним вироком Фрунзенського районного суду м. Ярославль від 01.12.2016 року, визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_3 на підставі Фрунзенського районного суду м. Ярославль від 01.12.2016 року.
В судове засідання представник Міністерства юстиції України не з`явився, просив суд розглянути клопотання без участі їхнього представника.
Відповідно до ст. 610 КПК України його участь не є обов`язковою.
Таким чином, судом визнано можливим розглядати клопотання у відсутності представника Міністерства юстиції України.
Прокурор у судовому засіданні просив задовольнити дане клопотання, зазначив, що воно є обґрунтованим та відповідає вимогам закону.
Захисник не заперечував щодо задоволення клопотання Міністерства юстиції України.
Заслухавши думку прокурора, захисника, дослідивши клопотання та письмові матеріали, додані до клопотання, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Статтею 9 Конвенції про передачу засуджених осіб (Страсбург, 21 березня 1983 року), до якої Україна була приєднана на підставі Закону України №337/95-ВР від 22 вересня 1995 року «Про приєднання України до Європейської Конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 рік» встановлено, що компетентні власті держави виконання вироку: a) продовжують виконання вироку одразу або на основі судової чи адміністративної постанови згідно із положеннями статті 10; або: b) визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.
Згідно ч.1 ст. 602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Суд, виконуючи вищевказані вимоги, а також положення ч.3 КПК України, якою на суд покладено обов`язок встановити, чи дотримані умови, передбачені міжнародним договором, або відповідними положеннями Кримінального процесуального кодексу України, відмічає, що чинним на території України є Закон України «Про приєднання України до Європейської Конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 року».
Зазначена Європейська Конвенція згідно з положеннямист.19 Закону України «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства і застосовується у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.
Відповідно до ч.1 ст.7 КК України, громадяни України, які вчинили злочини за межами України, підлягають кримінальній відповідальності за цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 610 КПК України клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідальність із законодавством України відповідно до частини третьої ст. 609 цього Кодексу розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України протягом одного місяця з моменту його надходження. Судовий розгляд здійснюється з участю прокурора.
Згідно паспорту громадянина України засуджений ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Центрально Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Волевиявлення засудженого ОСОБА_3 на передачу його в Україну для подальшого відбування покарання підтверджено в матеріалах клопотання його письмовою заявою.
Перевірка згоди засудженого на передачу в Україну для подальшого відбування покарання, як однієї з обов`язкових умов прийняття засудженої особи в Україну, належить виключно до компетенції Центрального органу і здійснюється на етапі прийняття рішення МЮУ, а тому її достовірність, з урахуванням відсутності в судовому засіданні особи, відносно якої подано клопотання, не досліджується судом в рамках провадження за ст. 610 КПК України.
При цьому суд, як це визначено у ч. 3 ст. 603 КПК України, не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.
Судом встановлено, що вироком Фрунзенського районного суду м. Ярославль від 01.12.2016 року ОСОБА_3 було визнано винним за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 КК РФ, та призначено покарання у виді 11 років позбавлення волі без позбавлення права займати певні посади або займатись певною діяльністю та без штрафу з відбуванням покарання в виправній колонії суворого режиму. Строк покарання ОСОБА_3 рахувати з 01 грудня 2016 року, зарахувати ОСОБА_3 в строк відбування покарання строк перебування під вартою в період попереднього ув`язнення та розгляду справи по суті з 09 січня 2016 року (з моменту фактичного затримання) по 30 листопада 2016 року включно.
Апеляційною ухвалою судової колегії по кримінальним справам Ярославського обласного суду від 26.01.2017 року вирок Фрунзенського районного суду м. Ярославль від 01.12.2016 року залишено без змін.
Згідно довідки станом на 01 листопада 2017 року засудженим ОСОБА_3 відбуто 1 рік 9 місяців 22 дня позбавлення волі. Невідбутий строк позбавлення волі станом на 01 листопада 2017 року засудженого становить 9 років 2 місяці 7 днів позбавлення волі.
У матеріалах клопотання наявні медична довідка відносно ОСОБА_3 із зазначенням, що стан здоров`я розцінюється як задовільний, а також характеристика на засудженого, відповідно до якої засуджений характеризується задовільно.
Під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за злочин, вчинений засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.
ОСОБА_3 засуджений за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 30 та ч. 5 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації замах на незаконний збут наркотичних засобів групою осіб за попередньою змовою, в особливо великому розмірі, що також є карним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність та відповідає ч. 2 ст. 15 та ч. 3 ст. 307 Кримінального кодексу України.
Покарання ОСОБА_3 призначено із застосуванням ч. 1 ст.62 Кримінального кодексу Російської Федерації, що відповідає ст. 69 Кримінального кодексу України відповідно, та з урахуванням правил за ч. 3 ст. 66 Кримінального кодексу Російської Федерації, що відповідає ч. 3 ст. 68 КК України.
Санкція ч. 5 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`ятнадцяти до двадцяти років з позбавленням права займати певні посади або займатись певною діяльністю на строк до двадцяти років чи без такого та зі штрафом в розмірі до одного мільйона рублів або в розмірі заробітної плати чи іншого доходу засудженого за період до п`яти років чи без такого, або довічне позбавлення волі.
Санкція ч. 3 ст.307 Кримінального кодексу України, за якою слід кваліфікувати дії ОСОБА_3 , передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна. З урахуванням вимог ст. 68, 69 Кримінального кодексу України, найбільший строк позбавлення волі, який може бути призначений за цією статтею, складає 11 (одинадцять) років позбавлення волі.
Таким чином, керуючись ст.9 Конституції України, ст.ст. 9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, ст.ст. 606-610 Кримінального процесуального кодексу України, суд визначає ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 15 та ч. 3 ст. 307 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі строком на 11 (одинадцять) років.
Так як санкцією ч. 5 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації не передбачене додаткове покарання у виді конфіскації майна і засудженому воно не призначалось, а тому суд не застосовує його при визначенні покарання.
Частиною 1 п. 1 ст. 603 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що за результатами судового розгляду суд постановляє ухвалу про виконання вироку суду іноземної держави повністю або частково. При цьому суд визначає яка частина покарання може бути виконана в Україні, керуючись положеннями Кримінального кодексу України, що передбачають кримінальну відповідальність за злочин, у зв`язку з яким ухвалено вирок, та вирішує питання про застосування запобіжного заходу до набрання ухвалою законної сили.
Отже, з врахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення клопотання, при цьому визначає ч. 2 ст. 15 та ч. 3 ст. 307 Кримінального кодексу України, тобто Закон, яким передбачена відповідальність за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_3 визнано винним вироком Фрунзенського районного суду м. Ярославль та визнає його засудженим за ч. 2 ст. 15, та ч. 3 ст. 307 Кримінального кодексу України до позбавлення волі строком 11 (одинадцять) років без конфіскації майна.
На підставі ст. 72 Кримінального кодексу України, строк відбування покарання слід рахувати з 01 грудня 2016 року. В строк відбування покарання ОСОБА_3 зарахувати термін перебування під вартою з 09 січня 2016 року по 30 листопада 2016 року включно.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 603, 609, 610, КПК України, суд, -
Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України стосовно ОСОБА_3 задовольнити.
Привести у відповідність із законодавством України вирок Фрунзенського районного суду м. Ярославль від 01.12.2016 року, яким ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, неодруженого, маючого (зі слів) трьох малолітніх дітей, освіта середня, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації до позбавлення волі у виді 11 років позбавлення волі без позбавлення права займати певні посади або займатись певною діяльністю та без штрафу з відбуванням покарання в виправній колонії суворого режиму.
Визначити положення Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_3 визнано винним, а саме: ч. 3 ст. 30 та ч. 5 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації, відповідає ч. 2 ст. 15 та ч. 3 ст. 307 Кримінального кодексу України.
Визначити засудженому ОСОБА_3 покарання, що підлягає відбуванню за вироком Фрунзенського районного суду м. Ярославль від 01.12.2016 року за ч. 2 ст.15 та ч. 3 ст. 307 Кримінального кодексу України до позбавлення волі строком на 11 (одинадцять) років без конфіскації майна.
На підставі ст. 72 Кримінального кодексу України, строк відбування покарання слід рахувати з 01 грудня 2016 року. В строк відбування покарання ОСОБА_3 зарахувати термін перебування під вартою з 09 січня 2016 року по 30 листопада 2016 року включно.
Ухвала може бути оскаржена в Апеляційний суд Дніпропетровської області протягом семи діб з дня отримання її копії через Центрально Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення.
Головуючий суддя ОСОБА_1