Справа № 314/3525/17
Провадження № 1-в/314/21/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.04.2018 року м.Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

представника колонії ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

захисника засудженого ОСОБА_5

секретар ОСОБА_6

розглянувши у відкритому дистанційному судовому засіданні матеріали за клопотанням засудженого, який відбуває покарання в державній установі «Вільнянська виправна колонія (№20)» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Перчуново, Новоукраїнського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, освіта середня, до засудження не працював, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.

По даній справі засуджений: 26.08.2011 року Гайворонським районним судом Кіровоградської області за ст. 15 ч.2, 115 ч.2 п.4 КК України до 10 років позбавлення волі.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 23.02.2016 року зараховано в строк відбування покарання строк перебування під вартою з 15.05.2011 року по 13.09.2011 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Початок строку:15.05.2011 року. Кінець строку: 16.01.2021 року.

Про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким,

ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого ОСОБА_4 , який відбуває покарання у державній установі «Вільнянська виправна колонія (№20)», надійшло клопотання про вирішення питання щодо заміни не відбутої частини покарання більш м`яким.

Засуджений ОСОБА_4 та його захисник просили суд задовольнити клопотання про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким.

Представник адміністрації установи зазначив, що засуджений характеризується посередньо, проти задоволення клопотання не заперечував.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що засуджений ОСОБА_4 не довів своє виправлення.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані йому матеріали, вважає, що у задоволенні заяви має бути відмовлено з наступних підстав.

Так, при вивченні матеріалів особової справи засудженого встановлено, що останній з 14.07.2015 року відбуває покарання у Державній установі «Вільнянська виправна колонія (№20)». За час відбування покарання характеризується наступним чином: стягнень не має, 7 разів заохочувався за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, останнє заохочення отримане 29.12.2017 року, протягом 2018 року заохочень не мав. На виробництві установи не працевлаштований.

Комісією установи з розгляду питань про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким 13.10.2017 року засудженому ОСОБА_4 відмовлено в застосуванні ст.82 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення.

Згідно характеристики наданої до суд вбачається, що засуджений не працевлаштований. Згідно довідки про працевлаштування не працевлаштований.

Відповідно до ст. 123 КВК України бере участь у реалізації програм диференційного впливу ««Фізкультура і спорт».

Відповідно до ст. 65 Кримінально-виконавчого кодексу України не бере участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі.

Виконує роботи із благоустрою установи під контролем представників адміністрації установи.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, не відбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Згідно рекомендацій, викладених у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», заміна покарання більш м`яким можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах.

Суд не може не врахувати, що примірна поведінка - це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Крім того, відбуття засудженим певної частини строку покарання не є обовязковою підставою для заміни покарання більш м`яким засудженому, оскільки це є лише правом, а не обовязком суду, а засуджений повинен довести своє виправлення та перевиховання сумлінною поведінкою і ставленням до праці протягом всього періоду знаходження у виправних установах.

За таких обставин на теперішній час суд погоджується з висновком комісії Державної установи «Вільнянська виправна колонія (№20)» та не знаходить досить підстав для заміни не відбутої частини покарання більш м`яким, оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання.

Керуючись ст. 82 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання засудженого Державної установи «Вільнянська виправна колонія (№20)» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

13.04.2018