Справа № 127/1340/13- к
Провадження №11/772/4/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 січня 2018 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:
Головуючого-судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю прокурора: ОСОБА_5

зі секретарем : ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальну справу за апеляцією з доповненнями прокурора ОСОБА_5 , апеляцією адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 , апеляцією адвоката ОСОБА_9 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 16.12.2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, освіта вища, не працюючого, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
засуджено за п. «і» ст. 93 КК України (1960 р.), та призначено покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання визначено рахувати з моменту звернення вироку до виконання, зарахувавши строк перебування під вартою з 26.12.2001 р. по 26.02.2002 р. та з 03.03.2008 р. по 08.11.2012 р.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_8 строк перебування під вартою з 26.12.2001 р. по 26.02.2002 р. та з 02.09.2008 р. по 08.11.2012 р. з розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 8979 (вісім тисяч дев`ятсот сімдесят дев`ять) грн. 45 коп. судових витрат.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 100000 (сто тисяч) грн. моральної шкоди.

Згідно вироку суду ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за вчинення наступного, в ніч на 07 липня 2001 року ОСОБА_8 в компанії з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 знаходились на спортивному комплексі «Динамо», розташованому біля річки Південний Буг по вул. Бужський Спуск, 19 в м. Вінниці. Перебуваючи на території даного комплексу, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 розпивали спиртні напої.
Біля 05-ї год. після спільного розпивання алкогольних напоїв на території спортивного комплексу «Динамо» ОСОБА_11 почав вимагати у ОСОБА_14 надати можливість проїхати на службовому автомобілі останнього марки «Газ-2410», д.н. НОМЕР_1 , який використовувався в якості автомобіля таксі служби «002». ОСОБА_14 відмовив ОСОБА_11 у його проханні, внаслідок чого між ними виникла суперечка, яка переросла у бійку. Під час бійки ОСОБА_11 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою спричинення фізичної шкоди, почав умисно наносити удари руками та ногами по голові та тулубу ОСОБА_14 .
В цей час ОСОБА_14 оголосив про «загальний виклик» водіїв таксі, які прибувши на місце, нанесли тілесні ушкодження ОСОБА_11 та ОСОБА_8 .
В подальшому в період часу з 06.30 год. по 07.00 год. 07.07.2001 р. ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 на автомобілі марки «Газ-2410» д.н. НОМЕР_1 , який використовувався як автомобіль таксі марки «002», під керуванням ОСОБА_14 попрямували в напрямку вул. Московської в м. Вінниці. Під час руху в автомобілі між ОСОБА_8 та ОСОБА_13 виникла сварка з приводу того, що знайомий останнього ОСОБА_14 здійснив «загальний виклик» водіїв таксі, які нанесли тілесні ушкодження ОСОБА_8 та ОСОБА_11 .
Внаслідок сварки, яка виникла в автомобілі між ОСОБА_8 та ОСОБА_13 , ОСОБА_14 зупинив керований ним автомобіль на площі 8-го березня в м. Вінниці. ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_13 вийшли з керованого ОСОБА_14 автомобіля на куті вул. 8-го березня та Московська, де між ОСОБА_8 та ОСОБА_13 продовжилась суперечка з приводу побиття водіями таксі ОСОБА_8 .
В ході суперечки ОСОБА_8 , на ґрунті помсти та виниклих неприязних стосунків, спричинених особистою образою, з метою протиправного позбавлення життя, почав наносити ОСОБА_13 удари ногами та руками в різні частини тіла, нанісши один сильний удар у верхню частину тіла ОСОБА_13 .
Під час зазначеної бійки поряд з місцем, де перебували ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_13 , проїжджали працівники міліції, які помітили конфлікту ситуацію, та зупинили автомобіль, внаслідок чого ОСОБА_8 тимчасово припинив свої протиправні дії.
За вказівкою працівників міліції ОСОБА_14 на автомобілі марки «Газ-2410», д.н. НОМЕР_1 , залишив місце свого перебування, поїхавши у гараж. Після цього працівники міліції, вважаючи, що конфліктну ситуацію владнано, на службовому автомобілі також покинули вказане місце. Після цього на площі залишились ОСОБА_8 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 й ОСОБА_8 продовжив наносити ОСОБА_13 удари руками та ногами в різні частини тіла.
З метою уникнення побиття ОСОБА_13 почав тікати з площі 8-го березня по вул. Московській в напрямку вул. Д. Нечая. В цей час у ОСОБА_8 та ОСОБА_11 на ґрунті помсти та неприязних стосунків, спричинених особистою образою, виник спільний намір на умисне протиправне позбавлення ОСОБА_13 життя.
Вчиняючи активні дії на реалізацію спільного злочинного наміру щодо умисного позбавлення ОСОБА_13 життя, діючи узгоджено та цілеспрямовано, ОСОБА_11 та ОСОБА_8 побігли за ОСОБА_13 . Наздогнавши ОСОБА_13 в 1-му пров. Московському в м. Вінниці, ОСОБА_11 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, сильним ударом руки збив ОСОБА_13 з ніг та почав наносити йому численні удари ногами по різним частинам тіла. В цей час до ОСОБА_11 підбіг ОСОБА_8 , який діючи узгоджено та цілеспрямовано, з метою протиправного позбавлення ОСОБА_13 життя, також почав наносити численні удари в область голови та тулуба ОСОБА_13 , який в цей час перебував у горизонтальному положенні, лежачи на землі.
В ході побиття ОСОБА_13 , вчиняючи активні дії з реалізації спільного з ОСОБА_8 злочинного наміру на протиправне позбавлення ОСОБА_13 життя, ОСОБА_11 , діючи умисно, підскочив над ОСОБА_13 , після чого взутими ногами і масою свого тіла опустився на груди ОСОБА_13 в місце розташування серця. Після вказаного стрибка ОСОБА_11 ОСОБА_13 втратив свідомість, а ОСОБА_8 та ОСОБА_15 , вважаючи, що спільними діями довели свій злочинний намір до кінця, покинули місце події.
ОСОБА_13 від заподіяних йому тілесних ушкоджень через нетривалий проміжок часу помер.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 599 від 16.07.2001 р. смерть ОСОБА_13 настала внаслідок закритої тупої травми грудей з розривом серця, виливом крові в порожнину серцевої сорочки, розвитком тампонади серця.
Крім цього, внаслідок умисних дій ОСОБА_8 та ОСОБА_11 . ОСОБА_13 були заподіяні тілесні ушкодження, а саме: закритий поперечний прямий перелом VІІ ребра зліва по середньо-ключичній лінії без розходження уламків і ушкодження пристнікової плеври, крововиливи у вигляді геморагічної інфільтрації м`яких тканин волосяної частини голови у тім`яній області, забиті рани лобової частини ділянки справа, ділянки лівої надбрівної дуги, облямівки верхньої губи справа, синець верхньої повіки правого ока, ділянки кута нижньої щелепи зліва, садна лівої виличної області, синець і дрібні садна правої виличної області, синець і дрібні садна правої виличної області, синець шиї зліва у верхній третині, синці на передній поверхні правого плечового суглобу, на задній поверхні лівого ліктьового суглобу, синці на передній стінці грубної клітини зліва в підключичній області, справа і зліва на рівні ІV міжребер`я, на рівні реберної дуги справа, на рівні мечевидного відростку ІV-VІІ ребер зліва, синці на задній поверхні грудної клітини в області правої лопатки і зліва по біляхребтовій лінії на рівні ІХ-Х ребер, садно долонної поверхні правої кисті, садна передньої поверхні правого колінного суглоба.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 599 від 16.07.2001 р. забиті рани обличчя, садна та синці обличчя, шиї, тулуба та кінцівок, крововиливи в м`які тканини волосяної частини голови, тулуба відносяться до легких тілесних ушкоджень; закритий перелом VІІ ребра зліва по середньо-ключичній лінії відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості; закрита тупа травма грудей з розривом серця відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечна для життя в момент заподіяння.
В апеляції з доповненнями прокурор ОСОБА_5 просить скасувати вирок через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, ухвалення нового вироку, яким визнати винним та засудити ОСОБА_8 за п. «і» ст. 93 КК України (1960 р.), та призначити покарання у виді 15 років позбавлення волі. На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 строк перебування під вартою з 26.12.2001 р. по 26.02.2002 р. та з 03.03.2008 р. по 08.11.2012 р. з розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі.
Апеляція з доповненнями мотивована тим, що суд першої інстанції при призначенні покарання не в повній мірі виконав вимоги назначеного закону та, вирішуючи питання щодо міри покарання, не врахував ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке згідно ст..12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого, що посягає на життя та здоров`я особи, той факт, що ОСОБА_8 вину у вчиненні вказаного злочину не визнав, матеріальну та моральну шкоду завдану потерпілій не відшкодував.
В апеляції адвоката ОСОБА_7 ставиться питання про зміну вироку в частині призначення покарання та призначення мінімального покарання, передбаченого санкцією п. «і» ст.. 93 КК України (1960р.). Також про зміну вироку суду першої інстанції в частині задоволення цивільного позову ОСОБА_10 та зменшення розміру моральної шкоди.
Апеляція адвоката ОСОБА_7 мотивована тим, що ОСОБА_8 має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_16 ,2014 р.н матір літнього віку, інваліда 2-ї групи, яка потребує стороннього догляду.Цивільним позивачем ОСОБА_10 не було доведено моральну шкоду на суму 100 000 грн.

Засуджений ОСОБА_8 під час апеляційного розгляду відмовся від апеляції захисника ОСОБА_9 .
Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляцію з доповненнями, просив задоволити, засудженого ОСОБА_8 , який заперечував проти апеляції з доповненнями прокурора в частині призначення покарання, відмовився від апеляції захисника Гурковської, підтримав апеляцію захисника ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_7 , який просив задоволити його апеляцію в інтересах засудженого ОСОБА_8 , обговоривши доводи апеляцій, перевіривши матеріали кримінальної справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляція з доповненнями прокурора ОСОБА_5 , апеляція захисника Кадочнікова задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно ст.. 365 КПК України в редакції 1960 р. вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляції.

Доведеність вини засудженого ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого п. «і» ст.. 93 КК України в редакції 1960 року у апеляціях не оспорюються.

Відповідно ст. 39 КК України в редакції 1960 року при призначенні покарання суд, керуючись правосвідомістю враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу винного і обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 « Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є особливо тяжким, особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується, думку потерпілої, щодо виду і міри покарання, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання та визначив покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

На думку суду апеляційної інстанції, покарання визначене ОСОБА_8 відповідає вимогам ст. 22 КК України в редакції 1960 р., згідно якої покарання не тільки є карою за вчинений злочин, але й має на меті виправлення і перевиховання засуджених, запобіганню нових злочинів.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає доводи апеляції прокурора та захисника в частині невідповідності призначеного покарання особі підсудного та ступеню тяжкості вчиненого злочину безпідставними.

Також, не підлягають до задоволення вимоги, викладені у доповненнях до апеляції прокурора, щодо застосування ч.5 ст. 72 КК України.

В матеріалах кримінальної справи наявна ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 22.12.2016 року про виправлення механічної помилки (описки) у вироку Вінницького міського суду від 16.12.2016 р. у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого п. « і » ст.. 93 КК України ( в редакції 1960).

В ухвалі зазначено про те, що згідно ч.5 ст. 72 КК України зарахуванню ОСОБА_8 у строк покарання підлягає строк з 26.12.2001 р. по 26.02.2002 р. та з 03.03.2008 р. по 08.11.2012 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Дана ухвала набула законної сили.

Вимоги апеляції захисника ОСОБА_17 , щодо наявності підстав для зменшення розміру моральної шкоди є необґрунтованими.

З вироку убачається, що при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди, суд керувався роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зменшення розміру моральної шкоди, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи характер вчиненого злочину, обсяг та глибину фізичних та моральних страждань потерпілої, тривалість її страждань, стан здоров`я, ставлення підсудного до вчиненого.

Висновки суду, щодо задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в сумі 100 000 грн. є вмотивованими.

Керуючись ст..ст. 365, 366 КПК України ( в редакції 1960 року) , колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Прийняти відмову засудженого ОСОБА_8 від апеляції захисника ОСОБА_9 .

Закрити апеляційне провадження за апеляцією захисника ОСОБА_9 .

Апеляцію з доповненнями прокурора ОСОБА_5 , апеляцію захисника ОСОБА_18 залишити без задоволення.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 16.12.2016 р., щодо ОСОБА_8 , засудженого за вчинення злочину, передбаченого п. « і » ст. 93 КК України ( в редакції 1960 р.), невід`ємною частиною якого є ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 22.12.2016р. залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, засудженим в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Згідно з оригіналом:

Суддя: