Справа№751/3050/17
Провадження №1-кп/751/188/17

В и р о к
І м е н е м У к р а ї н и
20 грудня 2017 року м. Чернігів
Новозаводський районний суд міста Чернігова
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5
потерпілого, цивільного позивача ОСОБА_6
представника потерпілого, цивільного позивача ОСОБА_7
обвинуваченого, цивільного відповідача ОСОБА_3
В с т а н о в и в:
13.01.2017 року, близько 19 год 00 хв, ОСОБА_3 , перебуваючи біля будинку № 17/1, що розташований по вул. І. Рашевського в м. Чернігові, діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, під час сварки, яка виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, підійшов до ОСОБА_6 та лівою рукою, в якій тримав пакет, в якому знаходився термос для чаю, наніс один удар в область правого ока потерпілого. Своїми протиправними діями ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді синця та саден, забиття м`яких тканин обличчя справа, які згідно висновку експерта № 49 від 16.01.2017 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я.
Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, визнав частково, при цьому зазначив, що не вірно зазначено обставини справи, умислу на заподіяння тілесних ушкоджень у нього не було. Пояснив, що 13.01.2017 року підходив додому з роботи і побачив, що біля його будинку стоїть машина потерпілого і велика куча снігу. Він підійшов до потерпілого і зробив зауваження, але ОСОБА_6 вискочив із-за машини та кинувся на нього з кулаками. Від несподіванки він почав захищатися, відмахнувся руками, а в руці був пакет з термосом, а тому так вийшло, що попав по обличчю потерпілого. Знаходились напроти один одного. Наполягав на тому, що все сталося випадково. Також, зазначив, що напередодні його дружина робила зауваження брату потерпілого з тих же підстав. Цивільний позов потерпілого не визнав. Просив застосувати відносно нього положення ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» та положення ч.4 ст.74 КК України та звільнити від покарання.
Незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується іншими доказами дослідженими в провадженні.
Так, потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що 13.01.2017 року близько 19-00 год він приїхав з Києва, з роботи, а його дружина чекала на вулиці. Вони почали йти до двору. В цей час зліва йшов ОСОБА_3 і почав кричати щось про прибирання снігу. Він приблизився до нього та почав говорити, що ця вулиця його і щоб він прибирав сніг. Він наближався все ближче і став своєю ногою на його праву ногу. Він просив прибрати ногу та відійти від нього, але ОСОБА_3 провокував далі. Тоді він штовхнув його. ОСОБА_3 почав розмахувати руками та ударив у око лівою рукою, в якій тримав пакет, в якому щось знаходилось важке. Після цього він сказав дружині щоб зателефонувала в поліцію. ОСОБА_3 став тікати, викинув пакет, але він утримував його до приїзду поліцейських. Після чого він написав заяву, поїхав зняв побої. Цивільний позов підтримує повністю. Просив застосувати максимальну міру покарання за даним видом кримінального правопорушення, так як обвинувачений не вибачився і не поговорив після даного випадку з ним.
Свідок ОСОБА_8 інспектор роти № 1 БУПП у м.Чернігові, в судовому засіданні показала, що знаходячись на патрулюванні, отримали виклик від служби «02» за адресою: вул. Рашевського, 17 жінка терміново просить про допомогу. Коли приїхали за вказаною адресою виявили конфлікт між сусідами ОСОБА_9 та Кечаєвими. ОСОБА_10 повідомив, що сусід наніс йому тілесні ушкодження. Із видимих тілесних ушкоджень був набряк над оком. Громадянин ОСОБА_3 пояснив, що конфлікт стався через те, що він зробив зауваження ОСОБА_6 з приводу прибирання снігу, так як у них один будинок, але два входи. Громадянин ОСОБА_6 поводив себе агресивно, а тому ОСОБА_3 відмахнувся від нього пакетом, але враховуючи, що в ньому були важкі речі, заподіяв ОСОБА_6 тілесні ушкодження.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_3 її чоловік. Цей випадок стався 13 січня 2017 року, коли її чоловік повертався з роботи. У вікно вона побачила жіночу шапку, а тому вийшла з дому. Коли підійшла до хвіртки, то побачила, як стоїть її чоловік, а син ОСОБА_12 кидається на нього, неподалік стоїть дружина ОСОБА_6 . Вона запитала, що сталося? На що почула відповідь від сусіда «Я навчу вас ! Я тут головний!». Чоловік сказав, щоб викликали поліцію. В цей час прийшла сусідка, яка була в стані алкогольного сп`яніння, ображала. Бачила на обличчі у ОСОБА_6 синяк, до якого він прикладав сніг. Про те, що сталося їй розповів чоловік. Пояснила, що вони з чоловіком у відповідь нічого не говорили поки не приїхав поліцейський патруль. Щодо образ в бік ОСОБА_13 пояснила, що 12.01.2017 року останній кидав сніг в бік їх гаражу, тому вона вийшла і зробила йому лише зауваження.
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_6 її чоловік. 13 січня 2017 року чоловік повертався з роботи, а вона чекала його на вулиці. До них назустріч йшов ОСОБА_3 і кричав щось про прибирання снігу. Вони почали розмовляти на підвищених тонах. ОСОБА_3 почав розмахувати руками, в яких був пакет із чимось важким, а потім цілеспрямовано вдарив ним в область обличчя чоловіка. Потім він кинув цей пакет та хотів втекти, але ОСОБА_10 його тримав до приїзду поліції. Коли приїхала поліція всіх розвели по будинках для дачі пояснень. Зазначила, що до цього конфліктів не було, а ОСОБА_3 в той вечір вона побачила вперше.
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показала, що обвинувачений ОСОБА_3 є сусідом, а потерпілий ОСОБА_6 син. Зазначила, що напередодні 12.01.2017 року сусідка погрожувала та ображала її старшого сина, за те що той не прибирає сніг. У зв`язку з тим, що вона була після операції, вона лише викликала поліцію. Коли приїхала поліція двері у ОСОБА_15 ніхто не відчинив. На наступний день це сталося з іншим сином. Коли його побили вона не була присутня, а лише викликала поліцію. Після того, як вона вийшла на вулицю, то побачила, що обличчя у сина ОСОБА_10 закривавлене. Після приїзду поліції він поїхав в лікарню. У ОСОБА_3 ушкоджень не було.
Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні показала, що у нього був конфлікт 12.01.2017 року з ОСОБА_11 . Він прибирав сніг на вулиці, вийшла сусідка ОСОБА_9 та почала кричати та ображати його за те, що відкидав сніг на їх територію. На наступний день бачив синець на обличчі брата. Він сказав, що зробив це сусід ОСОБА_3 . Зазначив, із сусідами вони не спілкуються.
Вина обвинуваченого ОСОБА_3 також підтверджується й іншими дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:
- заявою потерпілого ОСОБА_6 на ім`я начальника ЧВП ГУНП в Черніговскій області щодо проведення перевірки по факту нанесення йому 13.01.2017 року тілесних ушкоджень (а.п.60);
- висновком експерта № 49 від 17.01.2017 року, відповідно якого у ОСОБА_6 маються тілесні ушкодження у вигляді синця та саден, забиття м`яких тканин обличчя справа, котрі виникли від дії тупих предметів, індивідуальні ознаки яких не визначились, в тому числі і в результаті нанесення ударів руками, ногами з боку сторонніх осіб і як усі в сукупності, так і кожне окреме відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності. Комплекс тілесних ушкоджень, виявлений у ОСОБА_6 , по давності утворення, може відповідати даті 13.01.2017 року. Виходячи з кількості зовнішніх ушкоджень, виявлених у ОСОБА_6 , їх характеру та розташування, можна припустити, що він міг піддаватися впливу, як мінімум однієї травмуючої дії. Приймаючи до уваги характер та локалізацію тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_6 , утворення їх при падінні з висоти власного зросту на площину, в тому числі і при попередньому наданні тілу прискорення, експерт вважає не можливим. Тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_6 , знаходяться в зоні досяжній для власної руки (а.п.68-69);
- протоколом проведення слідчого експерименту та ілюстративною таблицею до нього від 13.05.2017 року за участю підозрюваного ОСОБА_3 , в ході якого останній, добровільно погодившись на проведення цієї слідчої дії, в деталях продемонстрував, як 13.01.2017 року біля будинку АДРЕСА_2 відмахувався від потерпілого ОСОБА_6 пакетом, у якому знаходися термос, внаслідок чого наніс останньому удар по обличчю (а.п. 70-71);
- протоколом проведення слідчого експерименту та ілюстративною таблицею до нього від 13.05.2017 року за участю потерпілого ОСОБА_6 , в ході якого останній, добровільно погодившись на проведення цієї слідчої дії, в деталях продемонстрував, як 13.01.2017 року біля будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_3 замахнувшись лівою рукою, в якій тримав пакет з термосом, з розмаху вдарив ним по обличчю, а саме в область правого ока (а.п. 73-76);
- фотокартками, на яких зображенено місце події та потерпілого ОСОБА_6 після нанесення тілесних ушкоджень (а.п.78-79);
Вищезазначені докази не оспорюються обвинуваченим з приводу їх достовірності та допустимості.
Порушень норм КПК України, які відповідно до ст.. 86,87 КПК України тягнуть за собою недопустимість зазначених доказів, в суді не встановлено.
Оцінюючи вищевказані досліджені судом докази по кримінальному провадженню, суд визнає їх належними, допустимими та достовірними, а сукупність зібраних доказів достатніми та взаємозв`язаними між собою, тому покладає їх в основу обвинувального вироку.
Часткове визнання ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні суд розцінює як захисну версію та спробу уникнути покарання за скоєне.
Таким чином, суд вважає доведеною повністю винуватість ОСОБА_3 в умисному спричиненні легкого тілесного ушкодження, а його дії кваліфікуються за ч.1 ст.125 КК України.
Призначаючи покарання суд, виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. У відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_3 на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання та роботи негативно не характеризується, до адміністративної відповідальності не притягувався, раніше не судимий. Крім того, судом враховується матеріальне становище та стан здоров`я обвинуваченого.
Враховуючи тяжкість вчиненого правопорушення, особу винного, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання, думку потерпілого, не відшкодування обвинуваченим потерпілому заподіяної шкоди, а також враховуючи досудову доповідь уповноваженого органу пробації відносно обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у виді штрафу, в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України, що буде в даному випадку законним та справедливим, відповідатиме загальним засадам призначення покарання та буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Обвинуваченим надано заяву про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016 році» та звільнення від покарання на підставі ст.1 вказаного Закону (а.п.56). Втім, ОСОБА_3 не підпадає під перелік осіб, визначених у ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.
Також обвинуваченим заявлено клопотання про звільнення від покарання, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, на підставі ч.4 ст.74 КК України (а.п.119).
Відповідно до ч. 4 ст. 74 КК України особа, яка вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, може бути за вироком суду звільнена від покарання, якщо буде визнано, що з урахуванням бездоганної поведінки і сумлінного ставлення до праці цю особу на час розгляду справи в суді не можна вважати суспільно небезпечною.
Таке звільнення особи від покарання має місце при констатації судом того, що вона вже не є суспільно небезпечною, а відтак, що до неї недоцільно застосовувати кримінальне покарання. Звільнення від покарання у разі втрати особою суспільної небезпечності застосовується судом шляхом ухвалення обвинувального вироку (без призначення покарання), яким особа звільняється від покарання.
Однак, жодних із обставин, які є необхідними передумовами для прийняття рішення згідно ч. 4 ст. 74 КК України, судом не встановлено, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.
По справі заявлено цивільний позов потерпілим ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого 3 000 грн моральної шкоди (а.п.34-35).
Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї або близьких родичів, у приниженні честі та гідності фізичної особи.
Факт спричинення моральної шкоди позивачу суд вважає доведеним, оскільки у результаті злочину потерпілий зазнав фізичного болю та приниження, подальші події змусили його докладати додаткових зусиль для організації і нормалізації свого життя.
При вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди суд враховує критерії, які також передбачені ст. 23 ЦК України: характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, та інших обставин, які мають істотне значення, та враховує, що моральна шкода спричинена злочином, умисно, потерпілому завдані тілесні ушкодження, однак, наслідки тілесних ушкоджень були минучими. Таким чином, виходячи з засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що розмір відшкодування має становити 1 500 грн.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, підстави для його обрання відсутні.
Відповідно до вимог частини 1 статті 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Згідно договору про надання правової допомоги від 18 січня 2017 року, вбачається що між адвокатом ОСОБА_7 та ОСОБА_6 було укладено договір (а.п.63). Відповідно до додаткових угод до вказаного договору від 18.01.2017 року та від 25.09.2017 року оплата за надання послуг складає 1 500 грн та 2 000 грн (а.п. 52, 54).
З огляду на наведене, витрати ОСОБА_6 пов`язані з оплатою послуг адвоката в сумі 3 500 грн, які підтвердженні документально (а.п.53, 55) підлягають стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого.
Речові докази по справі відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд
Засудив:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн.
Цивільний позов ОСОБА_6 - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 1 500 (одну тисячу п`ятсот) грн. 00 коп моральної шкоди.
В решті вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 3 500 (три тисячі п`ятсот) грн. 00 коп в рахунок відшкодування витрат понесених на правову допомогу.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд м. Чернігова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

Суддя ОСОБА_1