Провадження № 1-кп/520/200/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.04.2018 року м.Одеса

Київський районний суд м.Одеси у складі судді ОСОБА_1 , який здійснює кримінальне провадження одноособово,
секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянувши в приміщені суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0002533 від 27.06.2016р., за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Одеси, громадянка України, офіційно не працевлаштована, не заміжня, з середньою освітою, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 , її представника адвоката ОСОБА_9 ,
обвинуваченої ОСОБА_6 , її захисника адвоката ОСОБА_10 ,
ВСТАНОВИВ:
За обвинувальним актом в редакції від 16.11.2016 ОСОБА_6 обвинувачувалася в тому, що вона
14.03.2016 приблизно о 18:00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою особистої наживи, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за її діями ні хто не спостерігає, знаходячись з дозволу потерпілої ОСОБА_8 в її квартирі АДРЕСА_3 , таємно викрала з шафи грошові кошти у розмірі 700 євро, що згідно курсу НБУ станом на вказану дату становить 20195 грн. та 2000 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на вказану дату становить 52020 грн., з якими з місця скоєння кримінального правопорушення зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинила потерпілій ОСОБА_8 значну матеріальну шкоду на загальну суму 72215 грн.

Вказані умисні дії ОСОБА_6 орган досудового розслідування кваліфікував за ч.3 ст.185 КК України за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), що завдало значної шкоди потерпілому.

Крім того, 26.06.2016 приблизно о 10:00 год. ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою особистої наживи, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за її діями ні хто не спостерігає, знаходячись з дозволу потерпілої ОСОБА_8 , в її квартирі АДРЕСА_3 , таємно викрала з шафи грошові кошти у розмірі 800 євро, що згідно курсу НБУ станом на вказану дату становить 22664 грн. та 50 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на вказану дату становить 1244 грн., з якими з місця скоєння кримінального правопорушення зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинила потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 23908 грн.

Вказані умисні дії ОСОБА_6 орган досудового розслідування кваліфікував за ч.2 ст.185 КК України за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

В судовому засіданні прокурор відповідно до ч.1 ст.338, ч.2 ст.338 КПК України з метою зміни правової кваліфікації і зменшення обсягу обвинувачення через брак доказів змінила обвинувачення.
Так, за обвинувальним актом в редакції від 24.11.2017 ОСОБА_6 обвинувачувалася в тому, що вона
26.06.2016 приблизно о 10:00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою особистої наживи, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за її діями ні хто не спостерігає, знаходячись з дозволу потерпілої ОСОБА_8 в її квартирі АДРЕСА_3 , таємно викрала з шафи грошові кошти у розмірі 50 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на вказану дату становить 1244 грн., з якими з місця скоєння кримінального правопорушення зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинила потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 1244 грн.

Вказані умисні дії ОСОБА_6 орган досудового розслідування кваліфікував за ч.1 ст.185 КК України за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Потерпіла ОСОБА_8 , не погоджуючись з позицією прокурора, у зв`язку з тим, що в обвинувальному акті в редакції від 24.11.2017 ставиться питання про зменшення обсягу обвинувачення і застосування закону України про кримінальну відповідальність, який передбачає відповідальність за менш тяжке кримінальне правопорушення, скориставшись правом, виявила бажання підтримувати обвинувачення у попередньому обсязі відповідно до ч.3 ст.338 КПК України.
Дослідивши докази, суд дійшов висновку, що обвинувачення, висунуте ОСОБА_6 органом досудового розслідування за ч.1 ст.185 КК України, та підтримане потерпілою за попереднім обвинуваченням за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, не знайшло свого підтвердження.
Так, обвинувачена ОСОБА_6 вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.185 КК України, не визнала повністю, та показала, що вона з 2015 року дійсно працювала за наймом у ОСОБА_8 домробітницею в її квартирі АДРЕСА_3 , де готувала їжу, прибиралася та доглядала за малолітньою дитиною господарки. За роботу вона отримувала платню 150 грн. в місяць. Ключів від квартири в неї не було і вона потрапляла до квартири з дозволу ОСОБА_8 . Коли господарка уходила у справах, то зачиняла її в квартирі. Лише кілька разів ОСОБА_8 давала їй ключі у виняткових випадках. Заборон щодо відвідування певних місць або кімнат в квартирі не було. До крадіжки грошових коштів вона не має жодного відношення.
Потерпіла ОСОБА_8 показала в суді, що за рекомендацією своєї подруги ОСОБА_11 , у який раніше домробітницею працювала ОСОБА_6 , вона з 2015 року найняла ОСОБА_6 , яка в квартирі АДРЕСА_3 повинна була за 150 грн. в місяць іноді готувати їжу, прибиратися та доглядати за малолітньою дитиною, не виводячи її на вулицю. Сама вона не працює, займається вихованням дитини. Ключів від квартири у ОСОБА_6 не було, лише кілька разів вона, ОСОБА_8 , залишала їй ключі у виняткових ситуаціях. У більшості випадків ОСОБА_6 приходила два рази на тиждень або за викликом і працювала у її, ОСОБА_8 , присутності. Певних обмежень і заборон щодо пересування по квартирі вона ОСОБА_6 не встановлювала. Претензій до ОСОБА_6 не було. Гроші, який чоловік заробляв у тривалих відрядженнях, вона зберігала у паперових конвертах у шафі серед одягу. 15.03.2016 повернувся з чергового тривалого відрядження її чоловік і наступного дня вони, плануючи купити автомобіль, стали рахувати заощадження та виявили нестачу 700 євро і 2000 доларів США. Вона не знала, куди поділися кошти, та стала підозрювати ОСОБА_6 , бо ніхто не приходив до квартири, крім неї та матері потерпілої. Як далі показала потерпіла, в неї по найму також працювала нянею інша жінка, яка мала доступ до квартири, але в період початку 2016 року вона не приходила. До них до квартири також не приходили батьки чоловіка, з якими в неї натягнуті стосунки, та з якими останні сім років взагалі не спілкується. При цьому про те, в неї є кошти, знали її подруги, яким вона не могла відмовити, і неодноразово надавала в борг різні суми коштів як в євро так і доларах США. В поліцію про зникнення грошей вона не зверталася. Далі ОСОБА_8 показала, що про зникнення грошей вона розповіла подрузі - ОСОБА_11 , і що гроші викрадала саме ОСОБА_6 , що було зафіксовано на відеокамеру. Порадившись з чоловіком, та знайомим з правоохоронних органів, який запропонував встановити відеоспостереження та зафіксувати на камеру крадія, вони вирішили встановити в квартирі відеокамери з метою викриття ОСОБА_6 у викраденні грошей. ОСОБА_6 певний період часу не ходила до них, бо не було потреби в її послугах, і після встановлення відеокамер вона, ОСОБА_8 , запросила ОСОБА_6 для виконання функцій домробітниці. Коли ОСОБА_6 зайшла до квартири, то побачила дроти по стінах і запитала про них. Незважаючи на це, 26.06.2016 камера зафіксувала, що в той момент, коли вона, ОСОБА_8 , вийшла на кілька хвилин у справах, ОСОБА_6 , скориставшись її відсутністю, цілеспрямовано підійшла до шафи, де лежали гроші, та потягнула певну суму, а саме, 800 євро та 50 доларів США, які поклала у бюстгальтер. Зафіксувавши таким чином крадіжку, вчинену ОСОБА_6 , вона, ОСОБА_8 , звернулася до поліції із заявою про злочин.
Свідок ОСОБА_11 показала в суді, що ОСОБА_6 в неї тривалий час працювала домробітницею, зауважень до неї не було. Тому вона рекомендувала її своїй подрузі ОСОБА_8 . У 2016 році ОСОБА_8 запросила її до себе, де розповіла про викрадення грошей ОСОБА_6 і показала відеозапис, як ОСОБА_6 з шафи достає гроші і ховає в бюстгальтер. Вона, ОСОБА_11 , запропонувала ОСОБА_8 викрити ОСОБА_6 саме в неї, ОСОБА_11 , вдома, куди покликати поліцію і ОСОБА_6 . Так і вчинили. Коли зібралися поліція і прийшла ОСОБА_6 до квартири ОСОБА_11 , то при всіх ОСОБА_6 зізналася, що вона поцупила гроші.
На обґрунтування висунутого обвинувачення прокурором надано інші докази:
-Витяги з ЄРДР про реєстрацію кримінальних правопорушень за заявою потерпілої ОСОБА_8 ,
-Протоколи прийняття двох заяв ОСОБА_8 про кримінальні правопорушення, які з її слів мали місце 14.03.2017 і 26.06.2017,
-Постанови про об`єднання кримінальних правопорушень і зміну кваліфікації кримінальних правопорушень,
-Протокол огляду місця події квартири ОСОБА_8 , звідки нічого не вилучалося,
-Довідку АБ «Південний» про рух коштів в доларах США по рахунку ОСОБА_8 , згідно якої у ОСОБА_8 були певні кошти на рахунку банку, які вона періодично знімала,
-Роздруківка з мережі Інтернет про курс валюти,
-Протокол огляду предметів, згідно якого слідчим оглянуті два паперових конверті, виданих потерпілою ОСОБА_8 , в яких зі слів потерпілої, зберігалися викрадені гроші,
-Протоколом огляду предмету CD-R диску, на якому міститься зображення, як ОСОБА_6 щось бере з полиці шафи та кладе за пазуху,
-Протокол допиту підозрюваної ОСОБА_6 , згідно якого та зізнається у крадіжці 1500 євро і 2050 доларів США, належних ОСОБА_8 .
Потерпілою під час судового розгляду після відкриття їх сторонам, були також надані додаткові докази: відеозапис на компакт-диску з камер спостереження, встановлених в її квартирі, на якому оглянута слідчим відеозапис надана у збільшеному розмірі, та скріншоти збільшеного зображення моменту, як ОСОБА_6 щось достає з шафи.
Таким чином стороною обвинувачення надані докази, деякі з яких, хоча і є допустимими, оскільки зібрані у законний спосіб, але судом визнаються неналежними, оскільки прямо чи непрямо не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню.
Так, витяги з ЄРДР про реєстрацію кримінальних правопорушень за заявою потерпілої ОСОБА_8 , протоколи прийняття двох заяв ОСОБА_8 про кримінальні правопорушення, які з її слів мали місце 14.03.2017 і 26.06.2017, постанови про об`єднання кримінальних правопорушень і зміну кваліфікації кримінальних правопорушень є процесуальним рішеннями і діями прокурора, зафіксованих у відповідних документах і ніяким чином не мають в собі доказової бази. Тому вказані документи виключаються з числа доказів.
Протокол огляду місця події квартири ОСОБА_8 , звідки нічого не вилучалося; довідка АБ «Південний» про рух коштів в доларах США по рахунку ОСОБА_8 , згідно якої у ОСОБА_8 були певні кошти на рахунку банку, які вона періодично знімала; роздруківка з мережі Інтернет про курс валюти; протокол огляду предметів, згідно якого слідчим оглянуті два паперових конверті, виданих потерпілою ОСОБА_8 , в яких зі слів потерпілої, зберігалися викрадені гроші, також виключаються з числа доказів, як недопустимі, оскільки як окремо, так і в взаємозв`язку ці докази не свідчать про те, що гроші взагалі були у ОСОБА_8 в сумах, названих нею, і що ці кошти, з огляду на образ життя потерпілої, зникли через їх викрадення саме ОСОБА_6 .
Протоколом огляду предмету CD-R диску, на якому міститься зображення, як ОСОБА_6 щось бере з полиці шафи та кладе за пазуху, суд визнає недопустимим доказом, оскільки він отриманий не у законний спосіб і з порушенням процедури, встановленої КПК України.
Так, відповідно до Рішення Конституційного Суду України у справі №1-31/2011 від 20.10.2011, №12-рп/11, в аспекті конституційного подання щодо суб`єктів одержання доказів у кримінальній справі в результаті здійснення оперативно-розшукової діяльності положення першого речення частини третьої статті 62 Конституції України, відповідно до якого обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, слід розуміти так, що обвинувачення у
вчиненні злочину не може ґрунтуватися на фактичних даних, одержаних в результаті оперативно-розшукової діяльності уповноваженою на те особою без дотримання конституційних положень або з порушенням порядку, встановленого законом, а також одержаних шляхом вчинення цілеспрямованих дій щодо їх збирання і фіксації із
застосуванням заходів, передбачених Законом України "Про оперативно-розшукову діяльність", особою, не уповноваженою на здійснення такої діяльності.
Потерпіла в цій частині на протязі судового розгляду через значні перерви в судових засіданнях, користуючись правовою допомогою запрошеного нею адвоката, кожного разу, тричі показувала, що вона цілеспрямовано, з метою викриття саме ОСОБА_6 , без залучення правоохоронних органів, і тим паче, без дозволу суду, збирала докази робила зйомку на камеру спостереження, щоб здобути доказ, з яким звертатися до правоохоронного органу.
Згідно ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
При цьому слідчий, розслідуючи кримінальне провадження, в порушення вимог ст.ст.92, 93 КПК України, не вилучив оригінал відеозапису на системному диску, не оглянув оригінал запису, а прийняв до провадження зроблену потерпілою копію відеозапису, спочатку на флеш-накопичувач, потім на CD-R диск. Прокурор, визначений процесуальним керівником у кримінальному провадженні, вказані недоліки не виявив та затвердив обвинувальний акт.
З цих самих підстав суд визнає недопустимим доказом зроблені потерпілою за власною ініціативою у невстановленій установі чи спеціалістів функції зі збільшення зображення і роздруківки скриншотів з нього. Більш того, похідні докази від протоколу огляду предмету CD-R диску, через визнання його недопустимим, також визнаються недопустимими як «плід отруйного дерева».
Суд також визнає недопустимим доказом показання свідка ОСОБА_11 , яка є близькою подругою потерпілої та свідком подій не була, а про обставини, що досліджуються судом, знає зі слів потерпілої ОСОБА_8 .

Відповідно до ст.97 КПК України показаннями з чужих слів є висловлювання, здійснене в усній, письмовій або іншій формі, щодо певного факту, яке ґрунтується на поясненні іншої особи. Суд може визнати доказами показання з чужих слів, якщо сторони погоджуються визнати їх доказами. Сторона захисту в цій частині заперечує щодо визнання таких показів допустимими, та просить виправдати обвинувачену.
Більш того, показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджується іншими доказами, визнаними допустимими.
Інших допустимих доказів, крім показань потерпілої ОСОБА_8 стороною обвинувачення не надано.

З точки зору допустимості доказів, їх взаємозв`язку і достатності, показань лише однієї потерпілої за відсутності інших належних і допустимих показань, явно не достатньо для висновку про винуватість особи.

Відповідно до ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ч.4 ст.95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.
Суд не вправі обґрунтовувати свої рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
Тому, протокол допиту підозрюваної ОСОБА_6 , в яких вона, під час досудового розслідування, зізналася у вчиненні крадіжки грошей у потерпілої, до уваги не приймається.
В судовому засіданні ОСОБА_6 вини не визнала і дала покази про її непричетність до зникнення грошей ОСОБА_8 .
До того ж, згідно ст.84 КПК України, явка із зізнанням не є доказом, а обставиною, передбаченою ст.66 КК України, яка пом`якшує покарання.
При цьому, ОСОБА_6 в судовому засіданні відмовилася від явки із зізнанням, яку вона під тиском з боку потерпілої і її подруги, а також поліцейських, без участі її захисника, вимушена була підписати.
З тих же підстав письмова відмова ОСОБА_6 від проведення слідчого експерименту за її участю з причин визнання нею факту крадіжки, не є безумовним доказом її вини.
Суд повно, всебічно та неупереджено дослідивши всі обставини даного кримінального провадження, об`єктивно та за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на такому дослідженні, оцінивши кожний із наведених вище доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність досліджених доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку про відсутність вини ОСОБА_6 у висунутому їй обвинуваченні через недоведеність.
Завданнями кримінального провадження згідно ст.2 КПК України є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Потерпіла ОСОБА_8 заявила цивільний позов до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної шкоди в еквіваленті 2050 доларів США і 1500 євро, а також моральної шкоди в сумі 150000 грн., навівши в позові відповідні мотиви та надавши докази витрати на встановленні камер спостереження, запропонованого лікування, які були досліджені в судовому засіданні.

Обвинувачена цивільний позов не визнала у повному обсязі.

У зв`язку з повним виправданням обвинуваченої за недоведеністю її вини цивільний позов залишається без розгляду.

Питання щодо речових доказів вирішується відповідно до ст.100 КПК України, а арешту майна - відповідно до ст.174 КПК України.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.369-370, 373-374 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати невинуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.185 КК України за недоведеністю її вини та виправдати.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 не обирався.

Речові докази, зазначені в постановах слідчого від 27.06.2016 (а.с.139-140), від 28.06.2016 (а.с.153-154, 163), після набрання вироком законної сили зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Арешт нерухомого майна, яке на праві приватної спільної часткової власності належить обвинуваченій ОСОБА_6 в частках: 1/2 і 1/6 квартири АДРЕСА_4 , накладений ухвалою київського районного суду м.Одеси від 11.04.2017 року, після набрання вироком законної сили, скасувати.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 про стягнення з ОСОБА_6 матеріальної шкоди в еквіваленті 2050 доларів США і 1500 євро, а також моральної шкоди в сумі 150000 грн., залишити без розгляду.

На вирок учасниками кримінального провадження може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м.Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1