Ухвала іменем україни 23 листопада 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі за участю прокурораОСОБА_4 , ОСОБА_5
розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене

до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001845,

за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 30 березня 2017 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки

та жительки

АДРЕСА_1 , неодноразово засуджену, останнього разу за вироком Червоградського міського суду Львівської області від 30 березня 2017 року за ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України із застосуванням частин 1, 4 ст. 70 цього ж Кодексу до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

За оскаржуваним вироком, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду, ОСОБА_6 засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 2 ст. 342 КК України на строк 1 рік, за ч. 2 ст. 345 КК України на строк 3 роки.

Відповідно до ст. 70 зазначеного Кодексу за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки

3 місяці.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено

від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю

2 роки.

Згідно з вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватою в тому, що вона 10 вересня 2016 року приблизно о 05.15 год. на вул. Набережній

у м. Червонограді Львівської області в районі підвісного мосту у стані алкогольного сп`яніння під час застосування до неї на законних підставах працівниками Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській області, які виконували свої службові обов`язки, заходів фізичного впливу та спецзасобу «кайданки», виривалася від поліцейських, а також з метою завдання тілесних ушкоджень останнім вкусила капітана поліції

ОСОБА_7 за передпліччя лівої руки, а сержанта поліції

ОСОБА_8 за праве плече, ліве передпліччя та ліве стегно, завдавши цим особам легких тілесних ушкоджень.

У касаційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції через невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженої внаслідок м`якості через неправильне застосування закону України

про кримінальну відповідальність, а саме положень ст. 75 КК України, та у зв`язку з істотними порушеннями кримінального процесуального закону.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав касаційну скаргу і просив її задовольнити, перевіривши кримінальне провадження і обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу слід задовольнити.
Так, відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, правильність правової оцінки обставин, і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, а також вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6

у вчиненні зазначених у вироку кримінальних правопорушень

та правильність кваліфікації її дій за ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.

Разом із тим, доводи прокурора про невідповідність призначеного ОСОБА_6 покарання тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі засудженої внаслідок м`якості, що згідно з позицією сторони обвинувачення полягає в безпідставному висновку про можливість звільнення винної особи від відбування покарання з випробуванням, виявились обгрунтованими.
Як убачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції, обираючи вид та міру покарання, яке необхідно призначити

ОСОБА_6 за вчинення інкримінованих їй кримінальних правопорушень, урахував їх тяжкість, які відповідно до ст. 12 КК України є злочинами невеликої та середньої тяжкості, характеристику особи засудженої, обставини, що пом`якшують та обтяжують її покарання.

Зокрема, суд взяв до уваги те, що ОСОБА_6 є людиною молодого віку, за місцем проживання характеризується посередньо, неодноразово була судима, має на утриманні малолітню дитину, на обліку

у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання винної, суд визнав щире каяття у вчиненому, а обставиною, що його обтяжує, вчинення злочину повторно.

На підставі наведених даних у їх сукупності районний суд призначив ОСОБА_6 покарання з урахуванням ст. 70 КК України у виді позбавлення волі, застосувавши до винної положення ст. 75 цього Кодексу, і звільнив її від відбування покарання з випробуванням.

У подальшому суд апеляційної інстанції погодився з таким рішенням районного суду.

Разом із тим, приймаючи такі рішення, суди не повністю врахували всі обставини вчинених протиправних діянь та характеристику особи винної.

Зокрема, поза увагою суддів залишилося те, що ОСОБА_6 неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності, у тому числі й за вчинення злочинів проти авторитету органів державної влади. При цьому, вона, звільнившись із місць позбавлення волі в липні 2016 року, через короткий проміжок часу (2 місяці) повторно вчинила аналогічні кримінальні правопорушення, за які вона була засуджена за попереднім вироком та відбувала покарання у місцях позбавлення волі, що свідчить про схильність ОСОБА_6 до вчинення протиправних діянь та відсутність у неї бажання ставати на шлях виправлення.

Також суди не дали належної оцінки конкретним обставинам вчинення кримінальних правопорушень, у тому числі і їх вчиненню в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, з огляду на наведене та з урахуванням конкретних обставин справи й мети покарання, що передбачає, крім кари, ще й попередження вчинення нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами, колегія суддів дійшла висновку, що рішення про звільнення винної від відбування покарання з випробуванням не можна вважати законним та обгрунтованим.

З урахуванням обсягу повноважень суду апеляційної інстанції, змісту апеляційної та касаційної скарг прокурора скасуванню підлягає лише оскаржувана ухвала апеляційного суду з призначенням нового розгляду

в суді апеляційної інстанції, під час якого суд повинен урахувати наведене

в цій ухвалі, перевірити всі доводи, наведені в поданій апеляційній скарзі, оцінити кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність із точки зору достатності та взаємозв`язку, після чого ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення відповідно

до вимог процесуального та матеріального законів.
Якщо у результаті нового розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції суд не встановить нових позитивних даних про особу ОСОБА_6 чи обставин, що пом`якшують покарання, то рішення про звільнення вказаної особи від відбування покарання з випробуванням слід вважати незаконними та необгрунтованими через м`якість.

Враховуючивикладене і керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 30 березня 2017 року щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ ОСОБА_1 __________________ ОСОБА_2 ____________________ ОСОБА_3