УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №276/295/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 січня 2018 року
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5
за участю: прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
представника потерпілої ОСОБА_9
потерпілої ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_11 на вирок Черняхівського районного суду Житомирської області від 15 серпня 2017 року яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та мешканця
не судимого
засуджено за ч.2 ст.286 КК України на 7 (сім) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом на 2 (два) роки.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з моменту затримання.
Стягнуто з ОСОБА_7 судові витрати, що складаються з витрат на залучення експерта:
Речові докази автомобіль марки Toyota Corola Sedan 1.8. д.н.з. НОМЕР_1 переданий власниці ОСОБА_13 та автомобіль марки ЗАЗ-Daewoo д.н.з. НОМЕР_2 , що належить потерпілій ОСОБА_10 після набрання вироком законної сили суд ухвалив повернути власникам.
в с т а н о в и л а:
У прямому безпосередньому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди і шкідливими наслідками, що настали, перебуває грубе порушення ОСОБА_7 пунктів 10.1, 10.3, 12.1 Правил дорожнього руху України.
В апеляційній скарзі захисник засудженого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_11 вказує, що вирок суду не в повній мірі відповідає вимогам кримінального та кримінально-процесуального Закону, в зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_7 , є явно за своїм видом несправедливим через суворість, та таким що підлягає зміні в сторону пом`якшення.
Вважає, що виправлення ОСОБА_7 можливе без ізоляції його від суспільства і є всі наявні підстави звільнити його від відбуття покарання з випробувальним на підставі і умовах передбачених ст. 75 КК України.
Зазначає, що судом незаконно вказані обставини обтяжуючі покарання обвинуваченого: тяжкі наслідки та вчинення злочину щодо малолітньої дитини. На думку захисту при перевірці вироку суду та зміни його необхідно виключити обтяжуючі обставини, які незаконно вказані у вироку суду першої інстанції.
Також, на його думку суд не звернув увагу на неповноту висновку судово авто технічної експертизи №3/27 від 16.02.2016 року та необгроунтовано відхилив клопотання про допит експерта, хоча в апеляційній скарзі не захисник оспорює фактичні обставини справи, не просить провести часткове дослідження доказів, а лише оскаржує вирок в частині призначеного покарання.
Вважає, що призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 міру покарання суд першої інстанції не в повній мірі врахував те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, яке є необережним, повністю визнає свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно частково відшкодував заподіяну шкоду, має постійне місце проживання, по місцю проживання характеризується позитивно, ставлення його до вчиненого, поведінку його після вчинення кримінального правопорушення, те що він одружений, має на утриманні малолітню дитину. Окрім цього, ОСОБА_7 внаслідок пригоди отримав суттєві тілесні ушкодження, які відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Він досі не в мовній мірі оговтався від отриманих травм, стан його здоров`я не стабільний. Враховуючи вказані вище тілесні ушкодження, він потребує постійного нагляду у лікарів та стаціонарного лікування.
Просить змінити вирок, призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 286 КК України п`ять років позбавлення волі звільнивши від його відбування на підставі ст. ст. 75, 76 КК України.
До початку судового розгляду захисник обвинуваченого - ОСОБА_8 , яка вступила в справу в суді апеляційної інстанції після після прийняття судом відмови обвинуваченого від захисника ОСОБА_11 внесла доповнення до апеляційної скарги останього, які погоджені з обвинуваченим.
В цих доповненнях захисник просить застосувати Закон України «Про амністію у 2016 році» на звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання на підстві п. «в» ст. 1 цього Закону.
Системний аналіз положень ст.ст. 42, 46, 403 КПК України на думку колегії суддів дає підстави для висновку, що доповнення до апеляційної скарги підлягають розгляду.
В запереченнях на апеляцйну скаргу прокурор, представник потерпілої ОСОБА_12 - ОСОБА_9 зазначають, що вирок необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника в інтересах обвинуваченого - без задоволення, оскільки суд першої інстанції під час розгляду справи та постановлення обвинувального вироку, повно та об`єктивно провів судове слідство, висновки суду, викладені у вироку, відповідають фактичним обставинам справи, а покарання вимогам ст. 65 КК України.
Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу з доповненнями, пояснення прокурора, яка частково підтримала апеляційну скаргу, заперечення представника потерпілої ОСОБА_16 та потерпілої ОСОБА_10 , перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України обґрунтувавши це належним чином у вироку з посиланням на докази та надавши їм відповідну оцінку.
Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого підтверджується дослідженими в суді першої інстанції доказами детально наведеними у вироку.
Проаналізувавши зазначені докази в своїй сукупності, в тому числі показання обвинуваченого, потерпілих, свідків, протоколи огляду місця події, висновки експертів та протокол проведення слідчого експеременту колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що порушення водієм ОСОБА_7 вимог п.п. 10.1, 10.3, 12.1 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному звязку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідками.
Доводи захисника про те, що суд неповно з`ясував усі обставини справи, оскільки відхилив клопотання про допит експерта, є безпідставними, оскільки зазначене клопотання суд розглянув і прийняв по ньому відповідне обґрунтоване рішення, яке у апеляційній скарзі не спростоване.
За змістом закону, допит експерта є правом, а не обов`язком суду. Тому відмова в задоволенні клопотання сторони захисту з цього приводу свідчить не про істотне порушення кримінального процесуального закону та неповноту дослідження обставин кримінального провадження, а про відсутність аргументованих доводів щодо необхідності вчинення цих дій, оскільки обставини, поставлені захистом під сумнів, були перевірені шляхом дослідження інших доказів, яким надано належну оцінку.
З огляду на це, суд першої інстанції вірно зазначив про відсутність необхідності у допиті експерта та обґрунтовано відмовив стороні захисту у задоволенні клопотання з цього приводу.
Покарання ОСОБА_7 на думку колегії суддів, призначено з дотриманням положень ст. 65 КК України.
Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Судом були враховано тяжкість вчиненого злочину та наслідки, дані про особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, щиро розкаявся.
Разом з тим, не може погодитись колегія суддів з висновком суду щодо зазначених у вироку суду обставини, які обтяжують покарання підсудного.
Як вбачається з вироку, суд при призначенні покарання засудженому, поряд с даними, які характеризують його особу, визнав обставинами, що обтяжують покарання тяжкі наслідки завдані злочином, вчинення злочину щодо малолітньої дитини.
Між тим, вказані тяжкі наслідки скоєного, а саме смерть потерпілої, прямо передбачена, в якості кваліфікуючої ознаки ч.2 ст. 286 КК України і відповідно до вимог ст. 67 КК України, суд не міг ще раз враховувати її при призначенні міри покарання.
Не може колегія суддів також погодитись і з висновком про врахування судом такої обтяжуючої покарання обставини як вчинення злочину щодо малолітньої, оскільки злочин, який вчинив ОСОБА_17 вчинено з необережності, а тому обвинувачений не міг усвідомлювати, що внаслідок його дій постраждає малолітня особа.
За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне виключити з вироку посилання суду на вказані вище обставини при обґрунтуванні обраного засудженому покарання.
Внесення у вирок відповідних змін щодо виключення обтяжуючих покарання обставин на думку колегії суддів не дає підстав для пом`якшення йому призначеного покарання.
Що стосується стану здоров`я обвинуваченого, то ця обставина не може бути визначальною для суду при призначенні покарання. При тому, що умови надання медичної допомоги особам, які перебувають під вартою, проходження лікування, тощо, законодавчо урегульований, у зв`язку з чим призначене покарання, його розмір, вид та форма відбування, не може ставитися в залежність від стану здоров`я.
Враховуючи допущені обвинуваченим грубі порушення Правил дорожнього руху, колегія суддів не вбачає підстав для застосування положень ст.75 КК України на чому наполягає захисник, як і підстав для застосування положень ст. 69 КК України, оскільки це очевидно не сприятиме запобіганню вчиненню нових правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, як засудженим, так й іншими особами.
Підстав вважати призначене ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 286 КК України, явно несправедливим внаслідок суворості колегія суддів не вбачає, не дають для цього підстав часткове відшкодування потерпілим матеріальної шкоди.
В доповненні до апеляційної скарги та клопотанні захисником обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 заявлено клопотання про застосування до ОСОБА_7 амністії та звільнення його від призначеного покарання на підставі п. «в» ст.1 ЗУ «Про амністію у 2016 році», з необхідністю задоволення цього клопотання погодився і прокурор.
Відповідно до п. «в» ст.1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.
Обвинувачений ОСОБА_7 апеляційному суду надав докази (копії свідоцтв про народження, довідку відділу реєстрації актів цивільного стану) підтверджуючі те, що він має на утриманні двоє малолітніх дітей сина ОСОБА_18 ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньку ОСОБА_19 ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо яких не позбавлений батьківських прав.
За наведених обставин, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити клопотання захисника ОСОБА_8 та звільнити ОСОБА_7 від призначеного вироком суду першої інстанції покарання на підставі п. «в» ст.1 ЗУ «Про амністію у 2016 році».
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_11 з доповненнями захисника ОСОБА_8 на вирок Черняхівського районного суду Житомирської області від 15 серпня 2017 року щодо ОСОБА_7 задовольнити частково.
Виключити з мотивувальної частини вироку Черняхівського районного суду Житомирської області від 15 серпня 2017 року посилання суду на обтяжуючі покарання ОСОБА_7 обставини - завдання тяжкіх наслідків, вчинення злочину щодо малолітньої дитини.
Відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_7 від відбування основного та додаткового покарання призначеного йому вироком Черняхівського районного суду Житомирської області від 15 серпня 2017 року.
В решті вирок залишити без змін.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді: