АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/6198/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2017 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2016 року,
за участю:

представника ОСОБА_8 ,

власника майна ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 27.10.2016 року задоволено клопотання слідчого СВ ВП № 2 Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_10 та накладено арешт на автомобіль марки " Fiat" марки "GrandePunto", чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ухвали слідчого судді, арешт накладено з метою запобігання незаконному заволодінню та можливому незаконному вилученню цього майна.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій, посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, просить її скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволені клопотання слідчого, повернути автомобіль власнику майна.

В обґрунтування дотримання строку апеляційного оскарження апелянт зазначає, що розгляд клопотання слідчого був здійснений без повідомлення та без участі власника майна. Про існування оскаржуваної ухвали представник ОСОБА_7 дізнався лише 30.11.2017 року під час ознайомлення із матеріалами провадження.
Представник зазначає, що ОСОБА_6 є законним власником арештованого автомобіля, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та договором купівлі - продажу автомобіля від 19.03.2012 року та до даного кримінального провадження не має жодного відношення. Слідчий у своєму клопотанні, не надав належних доказів на обґрунтування того, що арештований автомобіль є речовим доказом та на нього може бути накладено арешт.

В судове засідання у справі прокурор не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду. Тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутністю прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника та власника майна, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити в повному обсязі, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, клопотання слідчого про арешт майна було розглянуто слідчим суддею без повідомлення та участі власника майна. Копія ухвали отримана представником лише 30.11.2017 року під час ознайомлення із матеріалами провадження. Представник власника майна ОСОБА_7 04.12.017 року звернувся з апеляційною скаргою, тобто в межах визначеного законом п`ятиденного строку, таким чином строк на апеляційне оскарження не пропущено, а тому не підлягає поновленню.

Що стосується безпосередньо апеляційної скарги, то слід звернути увагу на такі обставини.

Як вбачається з матеріалів провадження, що Шевченківським УП ГУ НП у м. Києві перебувають матеріали кримінальному провадженні №0008272 від 16.08.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

15.08.2016 року до Оболонського УП ГУ НП у м. Києві звернувся з заявою громадянин ОСОБА_11 який будучи допитаним як потерпілий повідомив, що на сайті знайомств в мережі «Інтернет» познайомився з чоловіком, який назвався ОСОБА_12 .

15.08.2016 року приблизно 12 годині 10 хвилин за адресою: м. Київ вул. Новокостянтпнівська, 2-А ОСОБА_11 , зустрівся з ОСОБА_12 та сів до нього в автомобіль марки "Fiat", чорного кольору, реєстраційний номер автомобіля він не запам`ятав. На задньому склі автомобіля знаходилася наклейка з зображенням пса. В подальшому, за адресою: Київ вул. Новокостянтинівська. 1-Б., біля автозаправної стації «Окко» до автомобіля сів інший чоловік. Вказаний чоловік предметом схожим на ніж наніс ОСОБА_11 удар в стегно. Після чого почав погрожувати предметом схожим на пістолет. Так пересуваючись по м. Києві невідомі особи погрожували ОСОБА_11 та вимагали в нього грошові кошти. ОСОБА_11 з метою отримання грошових коштів в сумі, яка була необхідна невідомим почав дзвонити своїм знайомим та просити в них перерахувати на його банківську картку грошові кошти. В подальшому невідомі зняли з банківської картки ОСОБА_11 , грошові кошти в сумі 9900 гривень.
Після чого, на цьому ж автомобілі, відвезли його в парк «Дубки», що за адресою: м. Київ вул. Баумана., де ОСОБА_11 вдалося втекти.

23.10. 2016 року за адресою: м. Київ вул. Старовокзальна, 12 за участю потерпілого ОСОБА_11 було проведено огляд місця події, а саме автомобіля марки " Fiat Grande Punto", чорного кольору, державний і номерний знак НОМЕР_1 . В ході огляду ОСОБА_11 підтвердив, що саме на вказаному автомобілі його перевозили невстановлені особи по м. Києві та погрожуючи предметами схожими на ніж та пістолет, вимагали і чималі грошові кошти. Крім цього ОСОБА_11 вказав, на характерні особливості за якими він впізнає автомобіль.

23.10. 2016 року за адресою: м. Київ вул. Старовокзальна, 12 протоколом огляду місця події було вилучено автомобіль марки " Fiat Grande Punto", чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 . який належить ОСОБА_13 , 1966 року народження.
24.10.2016 року слідчий СВ ВП № 2 Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_9 ,за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_10 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із клопотанням про накладення арешту на автомобіль марки " Fiat" марки "Grande Punto", чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
27.10.2016 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва клопотання слідчого було задоволено.

З таким рішенням слідчого судді погодитися неможливо з огляду на такі обставини.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України, з метою забезпечення спеціальної конфіскації, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Однак, зазначених вимог закону слідчий та слідчий суддя не дотрималися.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку передбаченому ст. 276-279 КПК України, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

З матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, вбачається, що доказів на підтвердження складання та вручення повідомлення про підозру ОСОБА_6 не має.

Враховуючи, що матеріали провадження не містять відомостей стосовного того, що власник арештованого автомобіля ОСОБА_6 є підозрюваним у даному кримінальному провадженні, накладення арешту на автомобіль, придбаний ним згідно договору № 849/12 купівлі - продажу автомобіля від 19.03.2012 р., з метою забезпечення конфіскації майна кримінальним процесуальним законом не допускається.

Колегія суддів приходить до висновку, що слідчим не було доведено необхідність накладення арешту на автомобіль, крім того не вказано, у який спосіб та для з`ясування яких обставин, що мають значення у даному кримінальному провадженні можливе використання у якості речового доказу автомобіля, що арештований.

Вказане свідчить і про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, на які посилається слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, оскільки слідчим не надано доказів на підтвердження вказаних обставин, в матеріалах справи взагалі відсутня постанова про визнання речовим доказом автомобіля, а за наявних матеріалів дане твердження є передчасним та таким, що ґрунтується на припущеннях.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про неповноту та однобічність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню як незаконна, а апеляційна скарга представника ОСОБА_7 , частковому задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ., задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ ВП № 2 Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_10 про накладення арешту на автомобіль марки " Fiat" марки "GrandePunto", чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ., скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 2 Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_9 , погодженим із прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_10 про накладення арешту на автомобіль марки " Fiat" марки "Grande Punto", чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ., відмовити.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4