Провадження №: 1-кс/752/6223/17

У Х В А Л А
Іменем України

23.08.2017 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання представника власника майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, подане в порядку глави 17 Кримінального процесуального кодексу України, -

в с т а н о в и в:
Представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 звернулась до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 09.10.2014 року, на квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування поданого клопотання зазначає про те, що ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 09.10.2014 року накладено арешт на вказану вище квартиру з метою запобігання незаконного відчуження останньої. Однак, в подальшому застосуванні такого запобіжного заходу, як арешт квартири, відпала потреба, оскільки рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 09.06.2017 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 визнано за ОСОБА_3 в порядку спадкування після померлого ОСОБА_5 .

У судовому засіданні представник власника майна адвокат ОСОБА_6 підтримала клопотання, просила його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що на даний час не відпала необхідність у застосуванні вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання та матеріали кримінального провадження № 0007016 в частині, що стосується поданого клопотання, слідчим суддею встановлено наступне.

Слідчим відділом Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0007016 відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч.2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України, та ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 09.10.2014 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Підставою для застосування вказаного вище заходу забезпечення кримінального провадження було недопущення незаконного відчуження зазначеної кватири.

Дослідженням матеріалів кримінального провадження встановлено, що ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 23.09.2015 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0007016 відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч.2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України, та ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, повернуто прокурору Голосіївського району м. Києва для усунення недоліків. Однак, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що з вересня 2015 року жодних процесуальних дій після отримання обвинувального акту для усунення недоліків, Київською місцевою прокуратурою № 1 не здійснено.

Разом з тим, рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 09.06.2017 року визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 в порядку спадкування після померлого ОСОБА_5 , вказане рішення набрало законної сили 20.06.2017 року.

Відповідно до вимог ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при вирішенні питання про арешт майна, мають право заявляти клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно із п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження. За приписами п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Зазначені положення кримінального процесуального закону також узгоджуються і з практикою Європейського суду з прав людини, у відповідності до якої володіння майном повинно бути законним (рішення ЄСПЛ у справі «Іатрідіс проти Греції» 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення ЄСПЛ у справі «Антріш проти Франції» 22.09.1994 р. та у справі «Кушоглу проти Болгарії» 10.05.2007 р.). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення ЄСПЛ у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» 23.09.1982р.). Тобто, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення ЄСПЛ у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» 21.02.1986 р.).

Слідчий суддя в даному випадку враховує вимоги ч. 3 ст. 132, ч. 3 ст. 174 КПК України та виходить з принципу змагальності, відповідно до якого кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, та приходить до висновку, що власником майна на підставі наданих в обґрунтування клопотання документів спростовано доводи органу досудового розслідування щодо наявності підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження як арешту квартири АДРЕСА_1 , у зв`язку із чим клопотання слід задовольнити.

Керуючись ст. 174 КПК України, слідчий суддя: -

у х в а л и в:
Клопотання - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 09.10.2014 року на квартиру АДРЕСА_1 .

Звільнити з-під арешту квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя