Справа №: 343/1478/17
Провадження №: 1-кп/0343/133/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 вересня 2017 року м.Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина Івано-Франківської області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 21.08.2017 року за номером № 0000513, про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кострома Російської Федерації, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, що має середню освіту, непрацюючого, розлученого, раніше неодноразово судимого, востаннє 17 листопада 2016 року Снятинським районним судом Івано-Франківської області за ст.ст. 15 ч.ч.1,3, 185 ч.4, 70 КК України до 3 років обмеження волі, що відбуває покарання в Державній установі «Долинський виправний центр (№ 118)»,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 390 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 , будучи особою, яка відбуває покарання у виді обмеження волі, самовільно залишив місце обмеження волі.

Злочин вчинено за таких обставин:
Вироком Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 17.11.2016 року ОСОБА_4 засуджено за ст.ст. 15 ч.ч.1,3, 185 ч.4, 70 КК України до 3 років обмеження волі і 10.02.2017 року він прибув для відбування покарання до Державної установи «Долинський виправний центр (№ 118)», що знаходиться в с.Тростянець Долинського району Івано-Франківської області, де йому було роз`яснено порядок та умови відбування покарання у виді обмеження волі, а також попереджено, що у разі ухилення від відбування покарання його буде притягнуто до кримінальної відповідальності за ст. 390 КК України. Однак, засуджений ОСОБА_4 належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та 21.08.2017 року близько 04.00 год. без відповідного дозволу працівників виправного центру, діючи умисно, без поважних причин, з метою ухилення від відбування покарання у виді обмеження волі, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, самовільно залишив межі Державної установи «Долинський виправний центр (№ 118)». Того ж дня засуджений ОСОБА_4 був розшуканий та доставлений працівниками виправного центру в Долинський ВП Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину при викладених в обвинувальному акті обставинах. При цьому пояснив, що дійсно 10.02.2017 року він прибув до Державної установи «Долинський виправний центр (№ 118)» для відбування покарання у виді обмеження волі і йому було роз`яснено порядок та умови відбуття даного покарання, а також попереджено про кримінальну відповідальність за ст. 390 КК України у випадку ухилення від відбування покарання. 20 серпня 2017 року він звертався до начальника відділення за дозволом відлучитися додому, оскільки йому стало відомо що хворіє батько, однак останній йому відмовив. Після цього він вирішив на наступний день самовільно поїхати провідати батька і планував повернутися до 21.00 год., щоб встигнути на вечірню перевірку. Однак, коли перебував вдома в м.Коломия, побачив на вулиці працівників виправного центру і сам до них вийшов. Він розуміє, що вчинив неправильно і щиро розкаюється у вчиненому та просить його суворо не карати.

Так як обвинувачений в судовому засіданні свою вину визнав повністю та дав суду показання, аналогічні пред`явленому обвинуваченню, які відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, за згодою всіх учасників судового розгляду і у відповідності до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, суд обмежив обсяг досліджуваних доказів в даному кримінальному провадженні, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та обмежився допитом обвинуваченого, сумнівів у добровільності та істинності позиції якого в суду немає, та дослідженням доказів, що характеризують особу обвинуваченого.

Оцінюючи зібрані в даному кримінальному провадженні докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 390 ч.1 КК України, знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та підтверджується, поза розумним сумнівом, комплексом достатньо переконливих, чітких, неспростовних і узгоджених між собою доказів.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ст. 390 ч.1 КК України, оскільки він, будучи особою, засудженою до обмеження волі, самовільно залишив місце обмеження волі.

Обираючи покарання ОСОБА_4 , суд враховує тяжкість вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання, оскільки обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин судом не встановлено.

До пом`якшуючих покарання обвинуваченого обставин суд відносить повне визнання ним вини, активне сприяння розкриттю злочину та щире каяття.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він має середню освіту, розлучений, раніше неодноразово судимий, на час вчинення злочину відбував покарання в Державній установі «Долинський виправний центр (№ 118)», невідбута частина покарання за вироком Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 17.11.2016 року на час вчинення даного злочину становить 9 місяців 10 днів. Як вбачається з характеристики засудженого ОСОБА_4 від 21.08.2017 року, останній негативно характеризується по місцю відбування покарання, за час відбування покарання заохочень не мав, було накладено 4 стягнення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, а тому йому слід обрати покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст. 390 КК України, частково приєднавши до даного покарання невідбуту ним частину покарання за вироком Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 17.11.2016 року, перевівши за правилами ст. 72 КК України покарання у виді обмеження волі в позбавлення волі.
Дане покарання, на думку суду, відповідає скоєному та буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Судових витрат та речових доказів у кримінальному провадженні не має, цивільний позов не заявлявся.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368,370,373,374 КПК України, суд,-
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 390 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік і 6 місяців.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до даного покарання частково приєднати ОСОБА_4 невідбуту ним частину покарання за вироком Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 17.11.2016 року, перевівши за правилами ст. 72 КК України покарання у виді обмеження волі в позбавлення волі та остаточно визначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік і 8 (вісім) місяців.
Початок відбуття строку покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання - з 21.08.2017 року.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого у вигляді тримання під вартою залишити без зміни до набрання вироком законної сили.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_4 - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: