Справа № 163/2410/17
Провадження № 1-кс/163/312/17
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

20 вересня 2017 року м. Любомль

Слідчий суддя Любомльського районного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора Любомльського відділу Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , слідчого СВ Любомльського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_4 , власника майна ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Любомльського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_4 про арешт майна, -
ВСТАНОВИВ:
19 вересня 2017 року слідчий СВ Любомльського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_4 , за погодженням з начальником Любомльського відділу Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, а саме: легкового автомобіля марки «NISSAN ALMERA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та свідоцтва про його реєстрацію серії НОМЕР_2 , виданого на ім`я ОСОБА_5 , заборонивши розпоряджатись та користуватись вказаним майном.
Клопотання обґрунтоване тим, що слідчим відділенням Любомльського ВП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування в рамках кримінального провадження №0000376 за ознаками ст. 198 КК України, в ході якого встановлено, що 18.09.2017 року близько 21 години 11 хвилин, в чергову частину Любомльського ВП ГУНП у Волинській області, надійшло повідомлення про те, що на території стаціонарного посту в селі Вишнів Любомльского району Волинської області автодороги М-07, працівниками БУПП у м. Луцьку ДПП НП зупинено автомобіль марки «NISSAN ALMERA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 , на котрий спрацювала система «Рубіж» за кодом 0 (Угон).
Слідчим СВ Любомльського ВП ГУ Національної поліції у Волинській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_8 18 вересня 2017 року, в ході проведення огляду місця події, що мав місце на території стаціонарного поста в с. Вишнів Любомльского району Волинської області автодороги М-07, вищевказаний автомобіль марки «NISSAN ALMERA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а також свідоцтво про його реєстрацію було оглянуто та вилучено.
На думку слідчого, враховуючи, що вилучені речі мають силу речових доказів, тому є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, а також з метою проведення відповідної подальшої перевірки, проведення судових експертиз, забезпечення подальшого виконання вироку, відшкодуванні завданих майнових збитків потерпілій стороні, виникла необхідність в арешті вказаних вище речей.
Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши додані докази, заслухавши думку слідчого та прокурора, котрі підтримали клопотання, думку ОСОБА_5 , який заперечив щодо задоволення даного клопотання, встановлено наступне.
Частина 2 ст.131 КПК України передбачає, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Згідно ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Частиною 2 ст.170 КПК України, передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення, розмір можливої конфіскації, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, наслідки арешту майна для інших осіб та розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України - слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Судом встановлено, що органом досудового розслідування внесені відомості до ЄРДР №0000376 за ознаками ст. 198 КК України.
Підставою для внесення відомостей до ЄРДР слугувало повідомлення поліцейських БУПП у м. Луцьку ДПП НП про спрацювання системи «Рубіж» за кодом 0 (Угон) щодо автомобіля марки «NISSAN ALMERA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 , який було зупинено та затримано на стаціонарному посту в селі Вишнів Любомльского району Волинської області автодороги М-07.
Як вбачається, з копії витягу з бази даних «Угон», Станично-Луганським РВ ГУМВСУ у Луганській області 31.10.2014 року о 00год. 00 хв. внесено відомості в ЄРДР № 0000503 з фабулою: викрадення автомобіля «Нісан Альмера», д.н.з. НОМЕР_3 , який належить гр. ОСОБА_9 . Також в даному документі містяться відомості щодо номера кузова автомобіля НОМЕР_4 .
Разом з тим, копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 02.12.2014 року, стверджується факт реєстрації транспортного засобу «NISSAN ALMERA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_4 за ОСОБА_5 , на підставі довідки рахунку ВІА 396087 від 01.12.2014 року, центром ДАІ 0705.
ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що даний автомобіль він 01.12.2014 року придбав на автомобільному ринку в місті Луцьку та в подальшому зареєстрував його в місті Любомль в органах МВС. При реєстрації автомобіль оглядав експерт, що є обов`язковим порядком при реєстрації транспортних засобів, працівниками центру ДАІ вживались заходи по перевірці в базах даних на викрадення, розшук та інших, однак в них будь-яких питань не виникло, що й стверджується фактом реєстрації даного автомобіля. Будь-якими відомостями, щодо знаходження автомобіля в базі даних «Угон» він на момент придбання не володів, в іншому випадку він його б не купував. Вважає себе добросовісним набувачем майна, тому просив в задоволені клопотання відмовити.
Слідчий суддя, звертає увагу, що органом досудового розслідування жодним чином не надано правової оцінки та не встановлено підстави набуття права власності на транспортний засіб «NISSAN ALMERA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_4 ОСОБА_5 , його реєстрації в центрі ДАІ 0705, хоча останній вільно ним володіє та користується з 02.12.2014 року.
В матеріалах кримінального провадження наявні три витяги з бази даних «Угон», щодо транспортного засобу «NISSAN ALMERA», № кузова НОМЕР_4 , в яких містяться різні відомості, розбіжності, які слідчий, прокурор обґрунтовано пояснити не змогли.
За наявності сумніву особи щодо законності походження придбаного чи отриманого нею майна описані у диспозиції ст. 198 дії не утворюють складу цього злочину. Відповідно до цивільного законодавства така особа є недобросовісним набувачем майна і може нести цивільно-правову відповідальність (ст. 400 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 р.).
При цьому, в матеріалах справи відсутній будь-який доказ того, що ОСОБА_5 на момент придбання автомобіля володів, чи міг володіти інформацією про його викрадення.
Поміж цього, слідчим не надано жодної інформації щодо ходу кримінального провадження № 0000503.
Зважаючи на те, що в рамках даного кримінального провадження в органу досудового розслідування все таки є необхідність в проведенні ряду процесуальних дій щодо встановлення фактичних обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого підлягає до часткового задоволення.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.170, 171, 172, 309 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ Любомльського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000376 від 18.09.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.198 КК України, - задовольнити частково.
Накласти арешт на майно вилучене під час огляду місця події 18.09.2017 року, а саме: на автомобіль марки «NISSAN ALMERA», р.н.з. НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію даного автомобіля серії НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_5 , заборонивши розпоряджатись вказаним майном.
Тимчасово вилучений автомобіль марки «NISSAN ALMERA», р.н.з. НОМЕР_1 , та свідоцтво про його реєстрацію серії НОМЕР_2 повернути ОСОБА_5 або іншій уповноваженій ним особі.

В частині користування автомобілем марки «NISSAN ALMERA», р.н.з. НОМЕР_1 , та свідоцтвом про його реєстрацію серії НОМЕР_2 - відмовити.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Повний текст ухвали буде проголошено 21.09.2017 року о 11.00 год.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до апеляційного суду Волинської області.
Слідчий суддя Любомльського районного суду ОСОБА_1