Справа № 496/1198/17
Провадження № 1-кп/496/93/18
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2018 року Біляївський районний суд

Одеської області

у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8

представника потерпілої ОСОБА_9

потерпілої ОСОБА_10

захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14

законних представників неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17

обвинувачених ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нерушай Татарбунарського району Одеської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Іванківці Знам`янського району Кіровоградської області, громадянина України, не одруженого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Березань Біляївського району Одеської області, громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого:

- 11.07.2016 року Біляївським районним судом Одеської області за ч. 1 ст. 289, ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76, 104 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням строком на 2 роки,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України,

В С Т А Н О В И В:

08.11.2016 року, близько 20.30 год., ОСОБА_20 та неповнолітні ОСОБА_19 і ОСОБА_18 , з корисливих мотивів, за попередньою змовою між собою, з метою вчинення розбійного нападу прибули в с. Паліївка Біляївського району Одеської області на автомобілі марки «CHERY AMULET», рестраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_21 , де одягнувши на обличчя заздалегідь приготовлені маски з прорізями для очей, через незачинені вхідні двері проникли до приміщення магазину, що розташований по АДРЕСА_5 та скоїли напад на власника магазину ОСОБА_10 , яка знаходилася у вказаному магазині, застосувавши до останньої насильство, що виразилось у нанесені ударів дерев`яною бейсбольною битою по різним частинам тіла, внаслідок чого заподіяли останній тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку, закритого перелому лівої ліктьової кістки у середній третині, забиті рани голови, забій правого плечового суглоба, синця в області правого плечового суглоба. Згідно висновку судово-медичного експерта № 29 від 23.02.2017 року ушкодження могли бути завдані дією тупих твердих предметів, якими могли бути кулаки, ноги, дерев`яна бита і т.д. Зазначені ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку, забиті рани м`яких ткинин голови спричинили розлад здоров`я у межах від 6 до 21 дня та згідно п.2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Ушкодження у вигляді закритого перелому лівої ліктьової кістки спричинило тривалий розлад здоров`я строком понад три тижні (більш, ніж 21 день) та згідно п.2.2.2 і 4.6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень відноситься до пошкоджень середньої тяжкості. Забій плечового суглоба, синець в області правого плечового суглоба мають незначні скороминущі наслідки, що тривають не більше 6 днів і за цим критерієм відповідно до п.2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень відносяться до категорії дегких тілесних ушкоджень.

Продовжуючи реалізацію своїх злочинних дій, вказані особи зірвали з шиї ОСОБА_10 два золотих ланцюжка, загальною вартістю 25000 грн. та золотий браслет з руки вартістю 6000 грн. та заволоділи ноутбуком марки «SAMSUNG» вартістю 7000 грн., після чого ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, заподіявши потерпілій матеріальну шкоду в розмірі 38000 грн.

Обвинувачений ОСОБА_20 в судовому засіданні винним себе не визнав, позовну заяву потерпілої ОСОБА_10 не визнав. При цьому пояснив, що 08.11.2016 року йому зателефонував ОСОБА_22 і запропонував поїхати разом з ним до його дівчини в с. Паліївка Біляївського району. У нього вдома був його кум ОСОБА_19 і вони всі разом поїхали в с. Паліївка Біляївського району, зупинились біля магазину. ОСОБА_18 зайшов у магазин, згодом повернувся, він ( ОСОБА_23 ) з автомобіля не виходив. Потім повернувся ОСОБА_22 і сказав, що посварився з дівчиною. ОСОБА_22 запропонував йому купити ноутбук за 2000 грн., на що він погодився і купив ноутбук на подарунок дружині. В ході обшуку за його місцем проживання вказаний ноутбук був вилучений у дитячому ліжечку під матрацом.
Обвинувачений ОСОБА_19 , в судовому засіданні винним себе не визнав, позовну заяву потерпілої не визнав та пояснив, що 08.11.2016 року з ОСОБА_24 він знаходився вдома, останній попросив його поїхати з ним миритися з дівчиною в с. Паліївка Біляївського району, на що він погодився. Він разом з ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 поїхали в с. Паліївка, де ОСОБА_22 зайшов до дівчини і його години дві не було, потім він вийшов. При цьому у нього в руках було золото і ноутбук. Вони приїхали в м. Одеса до Будинку меблів, де він ( ОСОБА_27 ). подзвонив ОСОБА_28 , вона приїхала і здала золото в ломбард, за що отримала 12000 грн.
Обвинувачений ОСОБА_18 , в судовому засіданні винним себе не визнав, позовну заяву потерпілої не визнав. При цьому пояснив, що 08.11.2016 року ОСОБА_22 запропонував поїхати з ним в с. Паліївка Біляївського району, помиритися з дівчиною, на що він погодився. Вони під`їхали до магазину, але особисто він в магазин не заходив. ОСОБА_22 виходив з автомобіля до дівчини і коли повернувся, то в руках у нього був ноутбук (матовий), який, як він пояснив, забрав у своєї дівчини, оскільки вони посварилися і вона повернула йому подарунки. Потім вони поїхали в м. Одеса, до Будинку меблів, де ОСОБА_22 дістав золото, яке хотів здати в ломбард. ОСОБА_19 подзвонив ОСОБА_28 , вона приїхала і ОСОБА_22 передав їй золото, яке вона здала в ломбард. Повернулась з грошима, які віддала ОСОБА_29 . Ноутбук у ОСОБА_21 купив ОСОБА_20 за 2000 грн.

Крім того, обвинувачені у судовому засіданні зазначили, що були вимушені визнати себе винними під тиском працівників поліції та родичів потерпілої, їх викрали та застосовували фізичний вплив. На підтведження своїх слів обвинувачені та їх захисники просили допитати у судовому засіданні свідків - ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_16 і ОСОБА_32 , які у судовому засіданні підтвердили, що обвинувачені були незаконно затримані, працівниками поіції та родичами потерпілої було здійснено фізичний та психологічний вплив, внаслідок чого вони вимушені були визнати себе винними.

Разом з тим, вина обвинувачених у вчиненні інкримінованого їм діяння доведена в судовому засіданні і підтверджується наступним.
Потерпіла ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснила, що 08.11.2016 року у вечірній час вона знаходилася в магазині, зайшли чотири особи, купили каву і вийшли. Через хвилин 20 троє з них забігли в масках, у одного з них в руках була бита. Вони почали її бити, по обличчю йшла кров, вона впала на підлогу. Під час нападу з неї зняли золото та забрали ноутбук, хто саме забрав ноутбук, вона не бачила. Коли вони вийшли з магазина, один з них сказав: « ОСОБА_33 , пішли». Їй заподіяна моральна та матеріальна шкода, вона знаходилася на лікуванні, перенесла моральні страждання страх, фізичний біль. За її участю було проведено впізнання осіб, в ході якого вона впізнала кожного з обвинувачених. На позовних вимогах наполягала та просила їх задовольнити в повному обсязі, а саме: стягнути з обвинувачених матеріальну шкоду у розмірі 38000 грн. та моральну 150000 грн. У судовому засіданні потерпіла підтвердила, що розбійний напад на неї скоїли саме обвинувачені ОСОБА_26 , ОСОБА_23 та ОСОБА_34 .
Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні пояснив, що підробляв таксистом на автомобілі Чері Амулет. До ОСОБА_19 підійшло двоє хлопців, він сказав йому, що є робота, за яку дають 1000 грн. необхідно було поїхати в с. Паліївка Біляївського району. О 10 годині вони виїхали з міста Одеса та поїхали в с. Паліївка, де з 11.00 до 19.00 год. за їх вказівкою стояли в провулку та чекали, потім під`їхали до магазину потерпілої. Двоє, ОСОБА_19 та ОСОБА_20 пішли в магазин, один залишився, потім вони повернулись і через декілька хвилин вже троє (разом з ОСОБА_18 ) пішли в магазин, при цьому взявши з автомобіля биту. Коли їхали з с. Паліївка, хлопці викидали з вікна якісь речі, зокрема биту сіро-синього кольору, руки у всіх були в крові. У них з собою був ноутбук. При цьму він чув, як ОСОБА_19 питав ОСОБА_20 навіщо він так сильно бив, на що останній відповів «нормально». Приїхали в м. Одеса до Будинку меблів, де ОСОБА_27 подзвонив дівчині, яка прийшла і здала золото в ломбард.

Свідок ОСОБА_35 у судовому засіданні пояснив, що у нього в магазині, який розташований в АДРЕСА_6 , ведеться відеоспостереження. Він добровільно працівникам поліції видав відеозапис за 08.11.2016 року.
Свідок ОСОБА_36 у судовому засіданні пояснила, що працює продавцем в магазині, який розташований в с. Паліївка по вул. Центральна, 50а, що приблизно за 1 км від магазину потерпілої. Приблизно з 12:00 до 17:30 годин біля магазину стояв автомобіль, з якого вийшов молодий чоловік високого зросту та зайшов в магазин, де купив мандарини. Всього в автомобілі було четверо осіб. Автомобіль спочатку під`їхав близько опівдня, потім поїхав та згодом повернувся. Все це зафіксовано на відео. Вона дізналась, що напали на потерпілу, вже коли поверталась додому близько 20:00 години.
Свідок ОСОБА_37 у в судовому засіданні пояснила, що в магазину, де вона працює в селі Зірка Біляївського району Одеської області, прийшли чоловік та жінка та розповіли, що вони на узбіччі в с. Паліївка Біляївського району знайшли дерев`яну двокольорову биту та маски з прорізями для очей. Биту вони забули біля лавки. Згодом вона добровільно видала вказану биту працівникам поліції. У судовому засіданні дерев`яну биту вона впізнала за № 4 у протоколі пред`явлення речей для впізнання (том 2 а.с. 167-169).
Свідок ОСОБА_38 у судовому засіданні пояснив, що є зятем потерпілої. 08.11.2016 року, коли вони з дружиною поверталися з роботи, їм зателефонували і сказали, що відносно його тещі ОСОБА_10 вчинено розбійний напад. Коли вони її побачили, з голови текла кров, багато крові було на підлозі. Вона повідомила їм, що на неї напали троє осіб, які заподіяли їй тілесні ушкодження та забрали золото і ноутбук.
Свідок ОСОБА_39 у судовому засіданні пояснив, що потерпіла є його матір`ю, яка подзвонила і сказала, що її пограбували. В магазині все було перевернуто, коли він побачив матір, вона була в крові. В приміщенні магазину також було багато крові. Він з`ясував у ОСОБА_40 , що особи, які заходили в магазин, приїхали на автомобілі Чері. Він знайшов власника автомобіля в м. Білгород-Дністровський, який пояснив, що продав цей автомобіль ОСОБА_29 . Останній пояснив, що він возив на автомобілі в с. Паліївка трьох осіб.
Свідок ОСОБА_41 у судовому засіданні пояснив, що наприкіці листопада 2016 року він разом з ОСОБА_42 проходив повз магазин, де працює потерпіла ОСОБА_10 . В цей час по вулиці проходили двоє осіб ОСОБА_26 і ОСОБА_23 , і потерпіла почала кричати, що це вони напали на неї. Вони разом з ОСОБА_42 затримали цих осіб.
Свідок ОСОБА_43 у судовому засіданні пояснила, що була запрошена в якості понятого разом з ОСОБА_44 при проведенні слідчого експертименту з ОСОБА_19 та пред`явленні особи для впізнання. Потерпіла ОСОБА_10 впізнала серед чотирьох осіб ОСОБА_19 як особу, яка здійснила на неї розбійний напад. Потерпіла розповіла, в чому він був одянений та детально пояснила обставини вчиненого щодо неї злочину, розповіла про удари битою, про те, як з неї зірвали золото і забрали ноутбук. Під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_19 підтвердив обставини вчиненого ним злочину. При цьому на його обличчі та тілі не було слідів застосування незаконних методів впливу, враження, що він дає показання з чужих слів, у неї не склалось.
Такі ж показання дала в судовому засіданні свідок ОСОБА_45 . Крім того, пояснила, що вона також була запрошена в якості понятого при проведенні слідчого експертименту разом з ОСОБА_20 . В ході слідчого експерименту ОСОБА_20 підтвердив обставини вчиненого злочину, показання давав добровільно, впливу на нього не було.
Свідок ОСОБА_46 у судовому засіданні пояснила, що вона разом з потерпілою ОСОБА_10 знаходилася у неї в магазині. В магазин зайшов ОСОБА_20 , купив каву. Близько 18.00 год. вона пішла, згодом дізналася, що на потерпілу було здійснено розбійний напад.
Свідок ОСОБА_47 у судовому засіданні пояснила, що працює в ломбарді «Капітал» в м. Одеса і на початку листопада 2016 року в ломбард звернулася дівчина з проханням закласти золоті вироби на 1 день. Вона приймала ці речі ланцюжок та браслет, які згодом передали в цетральний офіс ломбарду. Дівчині, яка здавала вказані золоті вироби, було видано близько 13000 грн.

Свідок ОСОБА_28 у судовому засіданні пояснила, що їй подзвонив ОСОБА_19 і сказав, що необхідно здати золото ОСОБА_21 , до неї під`їхали ОСОБА_19 та ОСОБА_48 . Вона взяла золото і здала його в ломбард, який знаходиться в м. Одеса біля Будинку меблів, на суму приблизно 12000 грн., після чого вони відвезли її додому.

Свідок ОСОБА_49 у судовому засіданні пояснила, що вона була присутня в якості понятого при проведенні обшуку за місцем проживання ОСОБА_20 у листопаді 2016 року. Обшук проводили в кімнаті, де проживав ОСОБА_20 разом з дитиною та дружиною. В ході обшуку було виявлено та вилучено ноутбук сірого кольору під матрасом дитячого ліжечка та сім-карти, банківські карти. З протоколом обшуку її не ознайомили, працівники поліції поводили себе некоректно. Разом з тим, речі, які перерахувала вказаний свідок, що були вилучені в ході обшуку, повністю співпадають з даними протоколу обшуку, який міститься в матеріалах кримнального провадження.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 08.11.2016 року з фототаблицею, місцем події є магазин « ІНФОРМАЦІЯ_4 », розташований за адресою: АДРЕСА_7 (т.2 а.с. 10-17).
Згідно висновку судово-медичної експертизи №29 від 23.02.2017 у ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку, закритого перелому лівої ліктьової кістки у середній третині; забиті рани голови; забій правого плечового суглоба; синця в області правого плечового суглоба. Наявні ушкодження могли бути завдані від дії тупих твердих предметів, якими могли бути кулаки, ноги, дерев`яна бита і т. д. Зазначені ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку, забиті рани м`яких тканин голови спричинили розлад здоров`я у межах від 6-ти до 21 дня та згідно з п. 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Ушкодження у вигляді закритого перелому лівої ліктьової кістки спричинило тривалий розлад здоров`я строком понад трьох тижнів (більш ніж 21 день) та згідно з п. 2.2.2. і 4.6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень відноситься до пошкоджень середньої тяжкості. Забій плечового суглоба, синець в області правого плечового суглоба мають незначні скороминущі наслідки, що тривають не більше 6-ти днів і за цим критерієм, відповідно до п. 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. З огляду на морфологію, множинність і різнобічну локацію ушкоджень у потерпілої, слід вважати, що дані отримані ушкодженя не можливо при падінні з висоти стоячи на горизонтальну поверхню. Не виключено, що вищевказані пошкодження утворились у вказаний строк - 08.11.2016 року. Вищеописані пошкодження не є небезпечними для життя в момент їх заподіяння. Через відсутність об`єктивних судово-медичних даних судити про траєкторію ударів не представляється можливим. Враховуючи кількість ушкоджень у ОСОБА_10 , слід вважати, що останній було заподіяно не менше 5 ударів. Так як ушкодження розташовуються праворуч і ліворуч по передній і задній поверхні тіла, то можна вважати, що стан нападника і постраждалої в момент заподіяння ушкоджень могло змінюватися і бути різним (т.2 а.с. 29-33).

Згідно протоколу огляду предметів від 09.11.2016 року було оглянуто та вилучено комп`ютерну мишку та зарядний пристрій від викраденого ноутбуку (т.2 а.с. 35-36).
У відповідності до протоколу огляду місця події від 13.11.2016 року за адресою: АДРЕСА_8 виявлено та вилучено дерев`яну биту синього кольору (т.2 а.с. 38-39).
З протоколу огляду місця події від 14.11.2016 року з фототаблицею вбачається, що ОСОБА_50 добровільно видала дві шапки-балаклави чорного кольору, одну шапку-балаклаву темно-зеленого кольору та дві пари перчаток чорного кольору з вкрапленнями білого кольору. При цьому вона пояснила, що вказані речі виявила 11.11.2016 року біля воріт (т.2 а.с. 41-42б).
Відповідно до протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 26.11.2016 року у приміщенні ломбарду «Капітал», що знаходиться за адресою: м. Одеса, площа Дерев`янко, 1а за участю ОСОБА_51 було вилучено специфікацію №1 (прийняття закладу) до Договору про надання фінансового кредиту під заставу майна, згідно якого ОСОБА_28 отримала 12714 грн. за 21,65 грам золота з трьох порваних ланцюжків (т.2 а.с. 50).
Зі специфікації №1 від 08.11.2016 року №444-000025068, виданої ПТ «Климчук і компанія «Ломбард Капітал» вбачається, що від ОСОБА_28 було прийнято три золоті ланцюги (розірвані) вагою 21,65 г, у строк до 09.11.2016 року, та видано їй 12714,29 грн. (т.2 а.с. 51).
У відповідності до протоколу слідчого експерименту від 25.01.2017 року та відеозапису до нього, за участю неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_19 останній детально розповів обставини вчиненого кримінального правопорушення (т.2 а.с. 53-58).
Згідно з протоколом слідчого експерименту від 24.11.2016 року та відеозаписом до нього, за участю підозрюваного ОСОБА_20 останній детально розповів обставини вчиненого кримінального правопорушення (т.2 а.с. 59-64).
Як вбачається з висновку судово-психіатричної експертизи № 100 від 14.03.2017 року ОСОБА_19 станом на 08.11.2016 року на будь-який хронічний психічний розлад (хворобу) не страждав, у тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності не знаходився, ознак уродженої, або придбаної розумової відсталості (недоумства), розладу особистості (тобто психопатії) не виявляв, тому він був здатний у повній мірі усвідомлювати фактичний зміст своїх дій, віддавати собі звіт у своїх діях та керувати ними, передбачати їх наслідки та суспільну небезпеку. На теперішній час ОСОБА_19 також не страждає на будь-який хронічний психічний розлад (хворобу), не виявляє ознак уродженої, або придбаної розумової відсталості (недоумства), розладу особистості (тобто психопатії), тому він здатний в повній мірі усвідомлювати реальний зміст своїх дій та керувати ними, передбачати їх наслідки, не обмежений і у спроможності правільно сприймати важливі для кримінального провадження обставини, давати про них свідчення, і як наслідок застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т.2 а.с. 73-78).

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 101 від 14.03.2017 року ОСОБА_18 станом на 08.11.2016 року на будь-який хронічний психічний розлад (хворобу) не страждав, у тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності не знаходився, ознак уродженої, або придбаної розумової відсталості (недоумства), розладу особистості (тобто психопатії) не виявляв. Виявляв ознаки «акцентуації характеру», що не відноситься до будь-яких хворобливих психопаталогічних станів, а являє собою крайній допустимий варіант коливання особистісних рис, у межах норми, тому він був здатний у повній мірі усвідомлювати свої дії, передбачати їх можливі наслідки. На даний час ОСОБА_18 також не страждає на будь-який хронічний, інший психічний розлад (хворобу), не виявляє ознак уродженої, або придбаної розумової відсталості (недоумства), розладу особистості (тобто психопатії), виявляє ознаки «акцентуації характеру», що не відноситься до будь-яких хворобливих психопатологічних станів, а являє собою крайній допустимий варіант коливання особистісних рис, у межах норми, тому він здатний в повній мірі усвідомлювати реальний зміст своїх дій та керувати ними, передбачати їх наслідки, не обмежений і у спроможності правильно сприймати важливі для кримінального провадження обставини, давати про них свідчення, за своїм психічним станом може приймати участь у слідчо-судовому розслідуванні, і як наслідок застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т.2 а.с. 79-84).
Згідно з висновком судово-медичної імунологічної експертизи № 7 від 03.02.2017 року на 2-х побутово-господарських рукавичках (І-ІІ - маркування відділення), вилучених 14.11.2016 року під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_9 , в об`єктах №1, 13, 15, 16 знайдена кров з домішками потових виділень, в яких виявлений білок людини. В об`єкті №14 на II рукавичці знайдена кров людини без домішки потових виділень. В об`єкті №25 на IV рукавичці знайдені потові виділення без домішки крові. На III рукавичці - кров та потові виділення не знайдені.На шапці-балаклаві II, вилученій 14.11.2016 року під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_9 , знайдені потові виділення (т.2 а.с. 86-90).
Відповідно до висновку експерта № 43 від 31.01.2017 року на господарчо-побутових рукавичках №№ І-IV, вилучених в ході огляду місця події 14.11.2016 року за адресою: АДРЕСА_9 , а саме: на рукавичці № І (об`єкти №№ 1-8) в об`єкті № 1 знайдено три ядровмісні епітеліальні клітини, в об`єкті № 2 одна, в об`єктах №№ 5 і 7 по дві ядровмісні епітеліальні клітини; на рукавичці № ІІ (об`єкти №№ 9-16) в об`єкті № 12 знайдені три, в об`єкті № 14- п`ять, в об`єкті № 15 одна ядровмісна клітина; на рукавичці № ІІІ (об`єкти №№ 17-24) в об`єктах № 17, 18 і 23 знайдено по одній ядровмісній клітині; на рукавичці № IV (об`єкти № 25-32) в об`єкті № 25 знайдено чотири ядровмісні епітеліальні клітини; на шапці № І в об`єктах № 35 і 36 знайдено по одній ядровмісній епітеліальній клітині; на шапці № ІІІ в об`єктах № 43, 44 і 45 знайдено по одній ядровмісній епітеліальній клітині (т.2 а.с. 106-107).

Згідно з висновком експерта № 60 від 07.02.2017 року при проведенні цитологічного дослідження речового доказу: дерев`яної бити синього кольору, вилученою за адресою: АДРЕСА_8 , на якій розташовані об`єкти №№ 1-4 з них: в об`єктах №№ 2,3 та 4 знайдено по однній ядровмісній клітині (т.2 а.с. 109-110)

Відповідно до висновку експерта № 62 від 15.02.2017 року на дроті від комп`ютерної мишки, вилученої в ході огляду місця події, знайдено п`ять ядровмісних епітеліальних клітин (т.2 а.с. 116-117).

Як вбачається з висновку експерта № 86 від 16.02.2017 року кров потерпілої ОСОБА_10 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за системою АВО. При дослідженні її слини встановлено, що вона відноситься до категорії видільників Se. Кров підозрюваного ОСОБА_18 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за системою АВО. При дослідженні його слини встановлено, що він відноситься до категорії видільників Se. Кров підозрюваного ОСОБА_20 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за системою АВО. При дослідженні його слини встановлено, що він відноситься до категорії видільників Se. На дерев`яній биті, вилученій з місця події за адресою: АДРЕСА_8 , зарядному пристрою до ноутбуку, дроті до зарядного пристрою, вилучених з місця події за адресою: АДРЕСА_5 , виявлені сліди потових виділень. При дослідженні на групову належність в об`єктах № 1,2,4 виявлений антиген В, в об`єктах № 3, 10, 11 виявлені антигени А і В, властиві особі-носію даних групових факторів. Таким чином, походження потових виділень на биті в об`єктах № 1, 2, 4 не виключається в тому числі від потерпілої ОСОБА_10 та ОСОБА_18 , незалежно від категорії видільництва. Виявлені в об`єктах № 3, 10, 11 антигени А і В на биті (об`єкт № 3) та зарядному пристрої для ноутбука (об`єкт № 10) і дроті до нього (об`єкт № 11), властиві групі АВ системи АВО за умови походження потових виділень від однієї особи, але враховуючи групові характеристики підекспертних, не можна виключити змішування потових виділень особи носія антигену В, в тому числі потерпілої ОСОБА_10 , підозрюваного ОСОБА_18 з потовими виділеннями особи групи А з ізогемаглютиніном анти-В, в тому числі ОСОБА_20 , незалежно від категорії видільництва (т.2 а.с. 119-123).

У відповідності до висновку експерта № 1163 від 25.01.2017 року кров потерпілої ОСОБА_10 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А з супутнім антигеном Н за системою АВО. Кров ОСОБА_18 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А з супутнім антигеном Н за системою АВО. Кров підозрюваного ОСОБА_20 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н за системою АВО (т.2 а.с. 125-127).

Згідно з протоколом обшуку від 22.11.2016 року, проведеного за місцем мешкання ОСОБА_20 під матрасом дитячого ліжка було виявлено та вилучено ноутбук «Самсунг». Як пояснив ОСОБА_20 , вказаний ноутбук був викрадений у продавчині магазину при скоєнні розбійного нападу на неї (т.2 а.с. 143-148).
З протоколу обшуку від 22.11.2016 року вбачається, що за місцем проживання ОСОБА_18 АДРЕСА_3 було виявлено та вилучено речі ОСОБА_18 спортивні штани чорного кольору, кофта-вітровка чорного і червоного кольорів з капюшоном, кросівки чорного кольору з вставками сірого кольору (т.2 а.с. 150-154).

Відповідно до протоколів пред`явлення особи до впізнання з фототаблицею до нього від 24.11.2016 року потерпіла ОСОБА_10 впізнала ОСОБА_18 та ОСОБА_20 як осіб, які вчинили щодо неї розбійний напад (т.2 а.с. 157-161, 162-166).
Потерпіла ОСОБА_10 впізнала биту, за допомогою якої щодо неї було скоєно розбійний напад, представлену на зображенні під № 4 за ознаками: місце тримання руками - жовтого кольору, інша частина - синього кольору, що підтверджується протоколом пред`явлення речей для впізнання за фотознімками від 26.12.2016 року (т.2 а.с. 167-169). Крім того, у судовому засіданні була допитана свідок ОСОБА_52 , яка пояснила, бита під № 4 є саме тією битою, яку принесли чоловік та жінка до магазину і пояснили, що знайшли її на узбіччі в с. Паліївка Біляївського району через деякий час після скоєння розбійного нападу.
У відповідності до протоколу пред`явлення речей для впізнання за фотознімками від 26.12.2016 року потерпіла ОСОБА_10 впізнала викрадений у неї ноутбук, представлений на зображенні під № 1 за такими ознаками: сірого кольору з незначними царапинами по корпусу (т.2 а.с. 170-172).
Згідно з протоколом пред`явлення особи до впізнання з фототаблицею від 25.01.2017 року потерпіла ОСОБА_10 впізнала ОСОБА_19 як особу, яка скоїла щодо неї розбійний напад (т.2 а.с. 173-177).
Як вбачається з протоколу огляду місця події від 14.11.2016 року з фототаблицею до нього за адресою: м. Одеса вул. Вільямса, 50-а в автомобілі «Чері Амулет» реєстраційний номер НОМЕР_1 виявлено та вилучено речі, які, як пояснив ОСОБА_22 , належать ОСОБА_53 та хлопцям на ім`я ОСОБА_54 та ОСОБА_55 (т.2 а.с. 209-212). Ту обставину, що речі, вилучені в автомобілі, належать обвинуваченим, свідок ОСОБА_22 підтвердив в ході судового розгляду.
Згідно з протоколом слідчого експертименту від 24.11.2016 року за участю ОСОБА_18 останній детально розповів про обставини скоєного розбійного нападу (т.2 а.с. 213-218).
У відповідності з висновком експерта № 147 від 26.07.2017 року встановлено генетичні ознаки крові потерпілої ОСОБА_10 та ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , які наведені в таблиці результатів дослідження (т.3 а.с. 118-134).
Як вбачається з висновку судової молекулярно-генетичної експертизи № 162 від 14.08.2017 року встановлено генетичні ознаки слідів крові на рукавичках «І», «II» (об`єкти №№ 5,6) та клітин з ядрами, виявлених на рукавичках «IV», (об`єкт № 8), шапці-балаклаві «III» (об`єкт № 10), які наведено в таблиці результаті дослідження (таблиця 1.1, додаток 1). Генетичні ознаки слідів крові на рукавичці «І» (об`єкт № 5) є змішаними, містять генетичні ознаки не більше двох осіб, а саме: зразка крові потерпілої ОСОБА_10 , неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_19 та не містять генетичних ознак зразків крові неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_18 та підозрюваного ОСОБА_20 . Генетичні ознаки клітин з ядрами на рукавичці «II» (об`єкт № 6) збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілої ОСОБА_10 і не збігаються з генетичними ознаками зразків крові неповнолітніх підозрюваних ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та підозрюваного ОСОБА_20 . Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у зразку крові ОСОБА_10 та в об`єкті № 6 складає 3,43 х 1022. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 2,91 х 1021 осіб. Генетичні ознаки клітин з ядрами на рукавичці «IV» (об`єкт № 8) та на шапці-балаклава «III» (об`єкт № 10) збігаються між собою, збігаються з генетичними ознаками зразка крові неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_18 і не збігаються з генетичними ознаками зразків крові потерпілої ОСОБА_10 , неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_19 та підозрюваного ОСОБА_20 . Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у зразку крові ОСОБА_18 та в об`єктах №№ 8,10 складає 1,21 х 1023. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 8,26 х 1022 осіб (т.3 а.с. 137-157).
Показання допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_56 та ОСОБА_57 суд до уваги не приймає, оскільки вони не містять будь-яких обставин на підтвердження вини обвинувачених.

Захисником ОСОБА_12 в інтересах обвинувачених ОСОБА_20 та ОСОБА_18 було заявлено клопотання про визнання доказів недопустимими, а саме:

-вважати обшук, проведений 22.11.2016 року в квартирі ОСОБА_58 незаконним, протокол обшуку (т. 3 а.с. 184), який було проведено за адресою: АДРЕСА_10 , за місцем проживання ОСОБА_20 недопустимим доказом, оскільки дозвіл на обшук надано в квартирі АДРЕСА_11 , тобто за іншою адресою (т.3 а.с. 184)

-вважати майно, що було вилучено при обшуках 22.11.2016 року у ОСОБА_18 та ОСОБА_20 недопустимим доказом та таким, що не підлягає дослідженню, оскільки після вилучення речей в ході обшуків на них не було накладено арешт (т.3 а.с. 194)

-вважати майно, що було вилучено при огляді автомобіля Чері, р.н. НОМЕР_2 від 14.11.2016 року недопустимим доказом, оскільки після вилучення речей в ході обшуків на них не було накладено арешт (т.3 а.с. 229)

-висновок експерта № 17 від 27.12.2016 року (т.4 а.с. 20), оскільки судом не було санкціоновано проведення обшуку автомобіля Чері, р.н. НОМЕР_2 , крім того, не було накладено арешт на речі, вилучені в ході обшуку автомобіля;

-протоколи пред`явлення осіб для впізнання від 24.11.2016 року (щодо ОСОБА_18 та ОСОБА_20 ) та від 25.01.2016 року (щодо ОСОБА_19 ), оскільки протоколи складені з порушенням вимог кримінально-процесуального закону, виникають сумніви, за якими саме ознаками потерпіла впізнала осіб, які вчинили щодо неї злочин (т.4 а.с. 21-22)

-висновок експерта № 13 від 27.12.2017 року (т.4 а.с. 23), оскільки на речі, які були надані на дослідження експерту і були вилучені в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_18 та ОСОБА_20 , не був накладений арешт.

Вирішуючи питання про визнання вказаних доказів недопустимими, суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Докази, передбачені цією статтею, повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду, крім розгляду, якщо вирішується питання про відповідальність за вчинення зазначеного істотного порушення прав та свобод людини, внаслідок якого такі відомості були отримані.

Частиною 1 ст. 89 КПК України передбачено, що суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Відповідно до ч.7 ст. 237 КПК України вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаться тимчасово вилученим майном.

Згідно ч.5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої воно було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбченої статтею 235 КПК України, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої воно було вилучено.

22 листопада 2016 року Біляївським районним судом Одеської області було постановлено ухвали про обшук за місцем проживання ОСОБА_20 та ОСОБА_18 , з метою відшукання двох золотих ланцюжків, золотого браслету, ноутбуку «Самсунг» сірого кольору, які були викрадені в ході розбійного нападу на ОСОБА_10 , і вилучення вказаних речей.

Як вбачається з протоколу обшуку за місцем проживання ОСОБА_20 , він був проведений за адресою: АДРЕСА_10 , хоча ОСОБА_20 наполягав на тому, що він проживає у квартирі АДРЕСА_12 .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_59 пояснив, що обшук був проведений за місцем проживання ОСОБА_20 АДРЕСА_10 , як вказано в ухвалі. Ухвалу про обшук було проголошено, заперечень, що адреса не відповідає дійсності, не було. ОСОБА_20 пояснив, що в цій квартирі проживає він з дружиною та дитиною. В ході обшуку під матрасом дитячого ліжка був виявлений ноутбук. Крім ноутбуку, було виявлено та вилучено речі ОСОБА_20 штани, куртка, кросівки.

Крім того, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_49 пояснила, що обшук був проведений за місцем проживання ОСОБА_20 . Будь-яких підтверджень того, що обшук був проведений у квартирі АДРЕСА_13 , матеріали кримінального провадження не містять.

Відповідно до ухвали слідчого судді від 06 грудня 2016 року за клопотанням слідчого був накладений арешт на речі, вилучені в ході обшуку житла ОСОБА_20 та ОСОБА_18 , а тому підстави для визнання вказаних речей та протоколів обшуків недопустимими, відсутні.

Крам того, відсутні підстави для визнання висновку експерта № 13 від 27.12.2016 року недопустими доказом, оскільки на речі, які були надані для дослідження експерту, накладено арешт, про що свідчить ухвала слідчого судді від 06 грудня 2016 року.

Разом з тим, суд не посилається на висновок експерта № 13 від 27.12.2016 року як доказ вини обвинувачених, оскільки він не містить будь-яких відомостей на підтвердження їх вини у скєнні інкримінованого їм кримінального правопорушення (т.2 а.с. 92-95).

У судовому засіданні було встановлено, що огляд автомобіля Чері, р.н. НОМЕР_2 був оформлений слідчим протоколом огляду місця події (т.2 а.с. 209-223), на підставі заяви ОСОБА_21 , обшук автомобіля не проводився, а тому підстави для визнання вказаного протоколу недопустимим доказом відсутні.

Разом з тим, в ході огляду вказаного автомобіля були вилучені наступні речі: чохли, спортивна кофта синього кольору з білими вставками, спортивна куртка синього кольору, спортивні штани, шапка чорного кольору. В порушення вимог ст. 171 КПК України слідчий з клопотанням про арешт вказаних речей не звернувся.

Крім того, в ході огляду місця події були вилучені змиви, з клопотанням про арешт яких слідчий до суду не звернувся. Виходячи з наведеного суд вважає, що висновок експерта № 17 від 03.02.2017 року (т.2 а.с. 97-104), згідно якого були досліджені речі, вилучені в ході огляду автомобіля та змиви, вилучені в ході огляду місця події, є недопустимим доказом.

Пред`явлення особи для впізнання проведено у відповідності зі ст. 228 КПК України, будь-яких порушень при пред`явленні особи для впізнання в ході судового рогляду не встановлено. Потерпіла також у судовому засіданні пояснила, що вона впізнала обвинувачених за зовнішніми ознаками, ця слідча дія була проведена за участю понятих, які також були допитані у судовому засіданні.

Від захисника ОСОБА_14 надійшло клопотання (т.4 а.с. 162-163), в якому він просив усі докази сторони обвинувачення визнати недопустимими, виходячи з того, що вони здобуті незаконним шляхом. Послався на ту обставину, що ОСОБА_19 привіз до Біляївського ВП зять потерпілої, поза його волею. Ухвала слідчого судді про дозвіл на затримання, приводу ОСОБА_19 не виносилась. Крім того, при затриманні не був присутній захисник, хоча участь його була обов`язковою. ОСОБА_19 під тиском був змушений підписати незрозумілі йому документи.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_19 в порядку ст. 208 КПК України не був затриманий, взятий під варту він був на підставі ухвали слідчого судді від 26 січня 2017 року після її проголошення, о 12.25 год. Підтверджень того, що з ОСОБА_19 проводились будь-які слідчі дії без участі захисника, матеріали провадження не містять.

Крім того, захисником не конкретизовано, які саме докази сторони обвинувачення слід винати недопустимими, виходячи з чого суд вважає, що вказане клопотання таким, що задоволенню не підлягає.

У судовому засіданні були також допитані свідки ОСОБА_60 , ОСОБА_31 , ОСОБА_16 , які пояснили, що вночі до них приїхали працівники поліції, почали виламувати двері, шукати ОСОБА_19 . Вони погрожували їм, поводили себе неадекватно.

ОСОБА_32 , яка є бабусею ОСОБА_18 у судовому засіданні в якості свідка пояснила, що обшук за місцем проживання ОСОБА_18 працівники поліції проводили у нетверезому стані, ухвалу про обшук їй не вручили. В ході обшуку нічого не вилучили.

Показання вказаних свідків суд до уваги не приймає, оскільки вони самі по собі не свідчать про невинуватість обвинувачених. Крім того, на підтвердження вказаних обставин суду не надано жодного належного та допустимого доказу.

Доводи обвинувачених в тій частині, що вони не скоювали вказаний злочин, були вимушені визнати себе винними під тиском працівників поліції та родичів потерпілої, суд до уваги не приймає, оскільки вони, на думку суду, є обраним способом захисту та обумовлені прагненням обвинувачених уникнути відповідальності та покарання за скоєне. Крім того, вони спростовуються іншими об'єктивними вищевказаними доказами, дослідженими у судовому засіданні показаннми потерпілої, свідків, висновками експертиз, протоколами пред'явлення осіб та речей для впізнання тощо. В ході слідчого експерименту, під час якого були присутні і захисники, і законні представники обвинувачених, вони детально пояснювали обставини скоєного злочину, потерпіла впізнала їх як осіб, які скоїли на неї напад, при цьому підстав оговорювати обвинувачених у потерпілої немає.

Суд вважає, що вина обвинувачених ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 доведена в ході судового розгляду і їх дії кваліфікує за ч.3 ст. 187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у інше приміщення.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винних та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_20 , судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_19 та ОСОБА_18 , є вчинення злочину неповнолітніми.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинувачених ОСОБА_20 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , є вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про пробацію» під час вирішення питання про застосування до особи пробації суд бере до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення та соціально-психологічну характеристику особи обвинуваченого або засудженого, яку готує персонал органу пробації або адміністрація установи виконання покарань.
За приписами ч.1 чт. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.
Відповідно до досудової доповіді, складеної Біляївським міськрайонним відділом пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України відносно обвинуваченого ОСОБА_19 , згідно якого немає можливості надати висновок щодо його виправлення без позбавлення або обмеження волі, а також рекомендацій щодо заходів, спрямованих на мінімізацію ризику повторного вчинення кримінальних правопорушень у зв`язку з тим, що ОСОБА_19 вже засуджений за скоєння попереднього кримінального правопорушення та перебуває на обліку відділу пробації у Тульчинському районі Вінницької області (т.2 а.с. 226-228).

Відповідно до досудової доповіді, складеної Біляївським міськрайонним відділом пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України відносно обвинуваченого ОСОБА_18 зроблено висновок про те, що рішення щодо ОСОБА_18 про призначення покарання без позбавлення або обмеження волі має бути прийняте на розсуд суду (т.2 а.с. 229-232).

Відносно ОСОБА_20 досудова доповідь не була складена, виходячи з того, що нижня межа санкції статті, за якою він обвинувачується, перевищує п`ять років.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_20 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного - він характеризується задовільно, раніше не судимий, обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину щодо особи похилого віку, думку потерпілої, яка наполягала на позбавленні волі обвинувачених,виходячи з чого суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_20 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Призначаючи покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_18 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного - він характеризується позитивно, раніше не судимий, обставину, що пом`якшує покарання вчинення злочину неповнолітнім, має малолітню сестру ОСОБА_61 , 2012 року народження, хвору на онкологічне захворювання матір - ОСОБА_15 , обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину щодо особи похилого віку, враховуючи при цьому думку потерпілої, яка наполягала на позбавленні волі обвинувачених, виходячи з чого суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_18 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, але з призначенням мінімального покарання, передбаченого санцією відповідної статті. Додаткове покарання у виді конфіскації майна ОСОБА_18 не призначається, оскільки він є неповнолітнім.

Призначаючи покарання неповнолітніьому обвинуваченому ОСОБА_19 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного він характеризується задовільно, раніше судимий, вчинив злочин в період іспитового строку, обставину, що пом`якшує покарання вчинення злочину неповнолітнім обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину щодо особи похилого віку, думку потерпілої, яка наполягала на позбавленні волі обвинувачених, виходячи з чого суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_19 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства. При цьому суд вважає, що при призначенні має бути застовано положення ст. 71 КК України, оскільки злочин було вчинено в період іспитового строку. Додаткове покарання у виді конфіскації майна ОСОБА_19 не призначається, оскільки він є неповнолітнім.

Потерпілою ОСОБА_10 заявлено цивільний позов, в якому вона просить стягнути з обвинувачених матеріальну шкоду в розмірі 48000 грн. та моральну шкоду в розмірі 150000 грн. При цьому вона обгрунтовує заявлені вимоги тим, що в результаті скоєння на неї нападу із застосуванням насильства їй було нанесено матеріальну шкоду в розмірі 38000 грн. (вартість золотих прикрас та ноутбуку), крім того в результаті отриманих тілесних ушкоджень вона тривалий час знаходилася на лікуванні, вартість якого становить 10000 грн. Моральну шкоду шкоду оцінює в 150000 грн., оскільки обвинувачені спричинили своїми неправомірними діями їй шкоду, за результатами якої вона, будучи, людиною похилого віку, відчувала моральні та фізичні страджання, біль, переживання, що виражалися у безсонні, постійному страху, вона позбавлена можливості в подальшому працювати в магазині, боїться залишатись наодинці.
Вирішуючи питання про заявлений цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 , суд виходить з наступного.
У судовому засіданні 10.04.2018 року від представника потерпілої надійшла заява, в якій вона просить позовну заяву в частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 10000 грн. (кошти, витрачені на лікування), залишити без розгляду. Тому, виходячи з положень п.5 ч.1 ст. 257 ЦПК України позовна заява потерпілої в цій частині підлягає залишенню без розгляду.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вартість золотих прикрас, якими заволоділи обвинувачені, становить 31000 грн. Вартість ноутбуку становить 7000 грн.
Виходячи з того, що ноутбук був повернутий потерпілій, про що свідчить відповідна розписка (т.2 а.с. 156), підстави для задоволення позовної заяви в частині стягнення 7000 грн. відсутні. При цьому стягненню з обвинувачених підлягає 31000 грн. (вартість золотих виробів).
Крім того, потерпілій було завдано моральну шкоду вона перенесла фізичний біль, переживання, що виражалось в безсонні, постійному страху, вона позбавлена можливості в подальшому працювати в магазині, боїться залишатись наодинці. Потерпіла є людиною похилого віку, тривалий час перебувала на лікуванні. Виходячи із засад виваженості, розумності та справедливості суд оцінює моральну шкоду, заподіяну потерпілій, у 150000 грн.
Приписами ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 24.12.2015 року) передбачено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Прикінцевими положеннями закону передбачено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування (24.12.2015 року) та застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом, набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.

Закон застосовується за клопотанням засудженої особи, членів її сім`ї або захисника, суду, що виніс зазначений обвинувальний вирок, протягом двох тижнів з дня отримання відповідного клопотання судом або за власною ініціативою суду.

Відповідно до припису ч. 1 ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_20 та ОСОБА_18 знаходяться у режимі попереднього ув`язнення з 22 листопада 2016 року, ОСОБА_19 з 26 січня 2017 року по теперішній час.

Законом України №2046-VІІІ від 18 травня 2017 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», який набрав законної сили 21.06.2017 року, частину п`яту статті 72 КК України викладено в такій редакції: «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув'язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування».

Отже, зазначений закон погіршує становище обвинувачених у порівнянні з попередньою редакцією ч. 5 ст. 72 КК України (закон № 838-VIII від 26.11.2015 року).

Разом з тим, відповідно до положень ч. 2 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Таким чином, строк попереднього ув`язнення обвинувачених ОСОБА_20 та ОСОБА_18 має бути зарахований у строк відбування покарання на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції закону № 838-VIII від 26.11.2015 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 22 листопада 2016 року по день набрання вироком законної сили, включно, обвинуваченого ОСОБА_19 - з 26 січня 2017 року по день набрання вироком законної сили.

Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України арешт, накладений ухвалами слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області в рамках вказаного кримінального провадження, підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:

ОСОБА_20 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України і призначити йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією майна, з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі.

Застосований до засудженого ОСОБА_20 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити без змін та утримувати його в Одеському слідчому ізоляторі до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_20 відраховувати з 22 листопада 2016 року, зарахувавши у строк відбування покарання, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015 року), строк попереднього ув`язнення з 22 листопада 2016 року по день набрання вироком законної сили, включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Неповнолітнього ОСОБА_18 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України і призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі без конфіскації майна, з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі.

Застосований до засудженого ОСОБА_18 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити без змін та утримувати його в Одеському слідчому ізоляторі до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_18 відраховувати з 22 листопада 2016 року, зарахувавши у строк відбування покарання, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015 року), строк попереднього ув`язнення з 22 листопада 2016 року по день набрання вироком законної сили, включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Неповнолітнього ОСОБА_19 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України і призначити йому покарання у виді 7 (семи) років і 6 (шість) місяців позбавлення волі без конфіскації майна, з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі.

Відповідно до ст.71 КК України частково приєднати невідбуте покарання за вироком Біляївського районного суду Одеської області від 11 липня 2016 року і остаточно призначити ОСОБА_19 покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі без конфіскації майна, з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі.

Застосований до засудженого ОСОБА_19 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити без змін та утримувати його в Одеському слідчому ізоляторі до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_19 відраховувати з 26 січня 2017 року, зарахувавши у строк відбування покарання, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015 року), строк попереднього ув`язнення з 26 січня 2017 року по день набрання вироком законної сили, включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Арешт, накладений на дерев`яну биту жовто-синього кольору зі слідами нашарування бурого кольору, дві шапки-балаклави чорного кольору, одну шапку-балаклаву темно-зеленого кольору, дві пари рукавчиок чорного кольору з крапками білого кольору, згідно ухвали слідчого судді (т.2 а.с. 44) від 17 листопада 2016 року; на змиви з салону автомобіля «Чері Амулет», р.н. НОМЕР_1 , згідно ухвали слідчого судді (т.2 а.с. 46) від 18 листопада 2016 року, спортивні штани чорного кольору, без марки; кофту-вітровку червоно-чорного кольору, без марки; кросівки чорного кольору з вставками сірого кольору, без марки; 1 (одну) SIM-картка оператора «LIFE»№ НОМЕР_3 ; 1 (одна) SIM-картка оператора «КИЇВСТАР»№ НОМЕР_4 ; 1 (одна) SIM-картка оператора «LIFE» №000; спортивні штани сірого кольору фірми «NIKE»; спортивна куртка чорного кольору фірми «FIREFLY»; кросівки сірого кольору, згідно ухвали слідчого судді від 06 грудня 2016 року скасувати.

Речові докази комп'ютерну мишку марки «Nrus», зарядний пристрій до ноутбуку та ноутбук марки «SAMSUNG» модель NP 305-V5A сірого кольору (т.2 а.с. 37) залишити потерпілій ОСОБА_10 ; дерев`яну биту жовто-синього кольору, дві шапки-балаклави чорного кольору, одну шапку-балаклаву темно-зеленого кольору, дві пари рукавичок чорного кольору з крапками білого кольору (т.2 а.с. 43) знищити; змиви з салону автомобіля марки «Чері Амулет», р.н. НОМЕР_1 , чохли чорно-синього кольору знищити; спортивну куртку синього кольору з білими вставками, спортивні штани темно-сірого кольору, шапку чорного кольору, спортивну куртку синього кольору, спортивні штани чорного кольору, без марки; кофту-вітровку червоно-чорного кольору, без марки; кросівки чорного кольору з вставками сірого кольору, без марки, флеш карта «SONY» об`ємом пам`яті 512 М; флеш картку «TDK» об`ємом пам`яті 4 ГБ; 3 (три) мікро-CD картки об`ємом пам`яті 2 ГБ; 1 (одна) мікро-CD картку об`ємом пам`яті 1 ГБ; 1 (одна) мікро-CD картку об'ємом пам`яті 16 ГБ; 1 (одна) SIMкартку оператора «LIFE»№ НОМЕР_3 ; 1 (одна) SIMкартка оператора «Київстар» № НОМЕР_4 ; 1 (одна) SIMкартку оператора «LIFE»№ НОМЕР_5 ; картка «WOG» № НОМЕР_6 ; корпус від міні-картки оператора «LIFE» № НОМЕР_7 ; картку банку «ПлатинумБанк» № НОМЕР_8 ; картку скидок у кафе «Колорит» б/н; картка банку «РенесансКредит» № НОМЕР_9 ; картку банку «ПриватБанк» № НОМЕР_10 ; картку банку «ПриватБанк» № НОМЕР_11 ; спортивні штани сірого кольору фірми «NIKE»; спортивну куртку чорного кольору фірми «FIRE FLY»; кросівки сірого кольору повернути власникам; квитанцію від 08.11.2016 року № 444-000025068, видану ОСОБА_28 зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_20 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду у розмірі 31000 грн. та моральну шкоду у розмірі 150000 грн.

В частині стягнення з обвинувачених на користь потерпілої ОСОБА_10 матеріальної шкоди у розмірі 7000 грн. позовну заяву залишити без задоволення.

Позовну заяву потерпілої ОСОБА_10 в частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 10000 грн. (витрати на лікування) залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_20 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 на користь держави витрати за проведення експертиз у розмірі 9952,53 грн., з кожного (т.3 а.с. 135, 158).

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженими з часу вручення їм копії вироку.
Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3