Справа № 638/497/18
Провадження № 1-кс/638/657/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 лютого 2018 року Дзержинський районний суд м.Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши в залі судового засідання в приміщенні Дзержинського районного суду м.Харкова клопотання слідчого Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0000234 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верхня Дуванка, Сватіського району Луганської області, громадянина України, з середньою освітою, перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає у м. Сєверодонецьк Луганської області (точної адреси підозрюваний назвати не зміг), раніше судимого, звільненого 08.12.2017 року з ВК № 25 за закінченням строку відбування покарання,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, -

в с т а н о в и в:
12.02.2018 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Харківської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 разом із клопотанням про дозвіл на затримання останнього з метою доставки для участі в розгляді зазначеного клопотання.

Своє клопотання обґрунтовує наступним. Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , маючи спільний умисел направлений на напад з метою заволодіння чужим майном поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаний з проникненням в житло потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , 14.01.2017 року о 05:40 год., ОСОБА_8 , знаходячись з ОСОБА_9 , та ОСОБА_6 , поблизу будинку № 64, який розташований за адресою: пр. Науки м. Харків зателефонував потерпілому ОСОБА_10 , повідомив що йому необхідно поспілкуватись з ним і він прийде до нього додому, тим самим перевірив місцезнаходження потерпілого ОСОБА_10 . Приблизно о 06 год.05 хв. ОСОБА_8 , будучи з ОСОБА_9 , та ОСОБА_6 постукав в двері в квартиру АДРЕСА_2 , в якій проживає потерпілий ОСОБА_10 зі своєю дівчиною ОСОБА_11 , де йому відкрив двері потерпілий ОСОБА_12 і реалізуючи свій злочинний умисел, діючи в групі, з корисливих мотивів, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , почали наносити удари руками в ділянку голови потерпілому ОСОБА_10 , який впав на підлогу і піднявши його зайшли з ним в квартиру почавши вимагати в нього грошові кошти. Знаходячись в квартирі ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_13 наносили тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_10 , в цей час ОСОБА_6 пішов на кухню, взяв кухонний ніж та почав погрожувати потерпілому ОСОБА_10 застосуванням відносно нього фізичного насильства та тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_11 , а ОСОБА_9 , взявши два гаманці, які лежали на полиці в коридорі, дістав грошові кошти в сумі 15 000 гривень, зі скриньки дістали грошові кошти в сумі 35 000 гривень, ОСОБА_6 , підійшов до потерпілого ОСОБА_10 , з шиї якого зняв золотий ланцюжок 585 проби, вагою 15 грам, довжиною 55 см, приблизною вартістю 35000 російських рублів, який ОСОБА_6 повісив собі на шию.

В цей час ОСОБА_8 , взявши банківські картки «Приватбанк», які належать потерпілому ОСОБА_10 , та потерпілій ОСОБА_11 , погрожуючи застосуванням фізичного насильства відносно потерпілої ОСОБА_11 , та нанесенням тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 , змусили останнього та потерпілу ОСОБА_11 перерахувати з їх банківських карток «ПриватБанк» грошові кошти на банківську картку № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_9 через інтернет банкінг «Приват24» в сумі приблизно 180 000 гривень.

В подальшому, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_6 , та ОСОБА_9 , місце вчинення кримінального правопорушення злочину покинули, в викраденим майном, розпорядилися на власний розсуд.

Згідно, висновку судово-медичного експерта №9-ОКБ/18 від 29 січня 2018 року, 17.01.2018 о 09 год.35 хв., громадянин ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , звернувся до КЗОЗ «ОКЛ ЦЕМД та МК» та його госпіталізовано у стоматологічне відділення, де після клінічних, лабораторних та інструментальних обстежень, а також оперативного втручання встановлено діагноз: «Травматичний перелом велично-орбітального комплексу з правого боку». 23.01.2017, після завершення курсу стаціонарного лікування, хворого виписано з відділення для подальшого амбулаторного лікування. За даними медичної документації у громадянина ОСОБА_10 мала місце травма обличчя у вигляді перелому правого вилично-орбітального комплексу з виливом крові у правий верхньощелеповий синус, крововилив у слизовому оболонку рота в області 3-7-го зубів праворуч, синця в правій підочній області, саден на обличчі,- яка могла бути отримана в час вказаний в постанові призначення експертизи, від ударної дії тупого предмету, зокрема садна в дій ударів тертя, індивідуальні властивості котрих за даними наданої медичної документації встановити не представляється можливим, та відносить до ушкоджень СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я (згідно п.2.2.1.в, п.2.2.2. п.4.11 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом «Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 р.№6). Згідно, п.2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом «Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 р.№6» встановлені у громадянина ОСОБА_10 , тілесні ушкодження не є небезпечним для життя. Визначити ступінь втрати непрацездатності буде можливо через 3-6 місяців з часу отримання тілесних ушкоджень, за наявністю яких-небудь ускладнень чи наслідків перенесеної травми (трофічних, неврологічних та інших) та надання відповідної медичної документації.

Своїми протиправними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 3 ст. 187 КК України (розбій), тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або погрозою застосування, за попередньою групою осіб, поєднаний з проникненням в житло.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами, а саме: свідченнями потерпілого ОСОБА_10 , потерпілої ОСОБА_11 , висновком судово-медичної експертизи відносно встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_10 , оглядом відеозаписів з камер відео спостереження, які обладнанні в під`їзді будинку №64 від 25.01.2018 року, пред`явленням особи для впізнання по фотознімках ОСОБА_8 з потерпілою ОСОБА_11 , протоколом тимчасового доступу до речей і документів з ПАТ «КБ Приватбанк» від 01.02.2018 року, протоколом тимчасового доступу до речей і документів з АТ «Ощадбанк» від 06.02.2018 року.

Підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність одного або декількох ризиків, перелічених в ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризику, передбаченого п.п.1,3, ч.1 ст.177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 покладається необхідність запобігання подальшим спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення - злочини.

Зазначені ризики підтверджуються наступними фактичними даними.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скоїв особливо тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 12 років. Великий термін покарання, який загрожує ОСОБА_6 у разі визнання ним своєї провини, може спровокувати останнього переховуватись від органів досудового розслідування, та суду, так як ОСОБА_6 , постійного місця проживання на території Харківської області не має, і будучи мешканцем Луганської області може покинути територію України виїхавши на територію окупованої території Луганщини.

Крім, того ОСОБА_6 , може впливати на потерпілого ОСОБА_10 , так як з ним не проведено всі слідчі дії та впливати на інших учасників кримінального провадження, в тому числі на підозрюваного ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 , може давати їм рекомендації та вказівки, які разом з ним вчиняли злочин.

Таким чином, враховуючи фактичні обставини справи, особу підозрюваного та характер висунутої підозри, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, свідчать про неможливість застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою, як таких, що недостатні для запобіганню ризиків та виконанню підозрюваним процесуальних обов`язків.

Прокурор та слідчий підтримали клопотання, просили його задовольнити, наполягали на не визначенні розміру застави під час обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_5 просила визначити запобіжний захід із застосуванням застави, а також звертала увагу на наявність в матеріалах провадження тільки показань потерпілого, відсутність доказів, які б свідчили про винуватість ОСОБА_6 в інкримінованому йому злочині.

Вислухавши слідчого, прокурора, які підтримали клопотання, підозрюваного, його захисника, слідчий суддя вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню, у зв`язку з існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищевказаних ризиків. Однак, враховуючи їх реальне існування, а також оцінюючи сукупність обставин, враховуючи особу підозрюваного, який є уродженцем Луганської області, де має зареєстроване місце проживання, постійного місця проживання на території Харківської області не має, і будучи мешканцем Луганської області може покинути територію України виїхавши на територію окупованої території Луганщини, раніше судимий, офіційного джерела доходу немає, відсутність соціальних зв`язків підозрюваного, вчинення останнім злочину, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком до 12 років, наявні підстави вважати, що знаходячись на волі підозрюваний може продовжити злочинну діяльність, суд вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому обирає для нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Так, згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства. У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.

Відповідно до ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Таким чином, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177,178 КПК України, а також те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину поєднаному із застосуванням насильства по відношенню до потерпілих, суд прийшов до висновку про можливість застосування в даному випадку вимог ст.183 КПК України та не визначає розмір застави при обранні запобіжного заходу ОСОБА_6 .

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.177,178,182,183,193,194,196,197, 205,206,372,395 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в :
Клопотання слідчого Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0000234 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі Харківська установа виконання покарань № 27 строком не більше 60 (шістдесяти) днів до 00 год. 35 хв. 23 квітня 2018 року, без визначення розміру застави.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а ОСОБА_6 в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя

Копію ухвали отримав:

22 лютого 2018 р. ___ год. __хв.___ ( ОСОБА_6 )