30 березня 2018 р. Справа № 632/1847/17 провадження № 1-кп/632/45/18
У Х В А Л А
Іменем України
30 березня 2018 року Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Первомайський Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Первомайський, Харківської області, громадянки України, яка має повну загальну середню освіту, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до 3 років, заміжньої, раніше не судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч.1 ст. 121 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння, за наступних обставин :
10.11.2017 року приблизно об 11 год. 20 хв. ОСОБА_4 , разом зі своїм чоловіком ОСОБА_6 , знаходилась у приміщенні квартири за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 . Знаходячись у приміщенні вказаної квартири, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, у ОСОБА_4 виник умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій раптово виниклий умисел, направлений на умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, свідомо допускаючи та передбачаючи реальну можливість настання суспільно-небезпечних наслідків, знаходячись у кімнаті квартири, ножем, який тримала у правій руці, нанесла ОСОБА_6 ззаду один удар в грудну клітину зліва, чим спричинила, згідно висновку судово-медичної експертизи № 119-ПР/17 від 14.11.2017 року тілесні ушкодження у вигляді однієї колото-різаної рани на тулубі, по задній поверхні зліва, на 5,5 см. вліво від середньої умовної лінії та на 18 см. донизу від верхнього краю проекції лівого плечового суглобу, по задній пахвовій лінії, що по ступеню тяжкості відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя.
Суд, враховуючи, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь,вважає не доведеним кваліфікацію дій ОСОБА_4 за ч.1 ст.121 КК України з наступних підстав :
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 винною себе у висунутому їй обвинуваченні не визнала і пояснила, що 10.11.2017 року вона знаходилася разом зі своїм чоловіком ОСОБА_7 вдома за адресою: АДРЕСА_2 . Вранці, близько 10 години, вони, з їх дитиною ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , вийшли утрьох з квартири та пішли до бабусі чоловіка ОСОБА_9 . По дорозі вони з чоловіком посварилися через кота. Вона розвернулася і пішла в іншій бік, чоловік пішов за нею і вони почали сваритися та казати на адресу один одного образи. До бабусі вони не дійшли, пішли додому та сварилися дорогою. Біля будинку вона намагалася його заспокоїти, але він не заспокоювався і вони піднімалися та продовжували сваритися. Чоловік зайшов в квартиру та почав збирати дитячі речі та казав, що забере в неї дитину. Вона намагалася його зупинити, двічі підходила до нього та намагалася зупинити, щоб він не забирав речі дитини та не уходив. Він двічі її відштовхував. Вона підійшла до нього втретє, схопила його за рукав куртки лівою рукою, а правою рукою взяла ніж (звичайний кухонний) який лежав на дитячому одязі. Взявши ніж, вона вирішила порізати чоловіку куртку, щоб він не уходив і не забирав дитину. Як так вийшло, що вона порізала чоловіка вона не зрозуміла. Достеменно вона не пам`ятає, але здається що ніж вона тримала у правій руці, лезом до гори. Лівою рукою схопила чоловіка за куртку і в цей момент він смикнувся лівим плечем у її бік. Він одразу сказав: «ой!» та відійшовши від неї, сів, а потім ліг біля дивану на підлогу. Вона не зрозуміла, що відбулося. Вона одразу кинула ніж, бо побачивши, що чоловік сів біля дивану злякалася та підбігла до нього, він кричав, що йому боляче, відштовхував її. Вона почала знімати куртку з руки чоловіка та побачила на внутрішньому боці куртки кров. Коли зняла з нього куртку та сорочку, побачила поріз під лівою лопаткою. Вона достала спирт та календулу, кров вже не йшла. Вона злякалася та мазала поріз спиртом та календулою. Вона намагалася підняти чоловіка, а він казав, що йому боляче та погано. Потім він сів на підлогу біля дивану, а вона викликала швидку. Лікарі, що приїхали забрали його у лікарню, а вона пішла до санпропускника. Потім чоловіка з палати перевели до операційної, а вона пішла купувати ліки. Потім її забрали працівники поліції.
В обґрунтування винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, стороною обвинувачення надані докази, зокрема покази потерпілого та свідків :
Так, із показань потерпілого ОСОБА_6 у судовому засіданні, вбачається, що 10.11.2017 року вони з дружиною пішли з дитиною до його бабусі близько 10 години ранку. Коли йшли посварилися з дружиною та повернулися додому. Вдома він зайшов в квартиру та одразу почав збирати речі дитини з шафи та кресла. Коли він збирав речі, вона ззаду підійшла до нього, а коли тримала його за спину, він смикнувся назад. Він навіть не зрозумів, що відбулося. Все відбулося за долі секунди. Можливо він хотів її відштовхнути та тому смикнувся назад, коли вона стояла позаду. Одразу після того як він смикнувся, відчув слабкість, а згодом відчув біль. Побачив, як дружина поклала ніж на шафу. Спочатку він навіть нічого не відчував, як опинився на підлозі біля дивану він не пам`ятає. Коли вже лежав на підлозі відчув біль у спині та почав важко дихати. Зрозумів, що дружина вдарила його ножем і в нього почалася істерика. Він відштовхував дружину, говорив щоб дружина викликала швидку. Вона спочатку намагалася допомогти йому самостійно, піднімала його та обробляла йому рану на спині, а потім викликала швидку. Перед тим, як він впав і відчув біль, вони з дружиною не розмовляли. Деякі моменти він може не пам`ятати через шок. Потім приїхала швидка і його забрали до лікарні, зробили рентген, після чого одразу відвезли на операцію та із застосуванням місцевої анестезії зробили операцію. Зі слів лікаря він зрозумів, що у нього була ушкоджена легеня. Де саме знаходився ніж в той день він не пам`ятає і не бачив. Вважає, що дружина не бажала завдати йому серйозні тілесні ушкодження, завдала їх не навмисно і прохає перекваліфікувати її дії на ненавмисне тілесне ушкодження та закрити кримінальне провадження, оскільки вони повністю примирилися із дружиною.
Свідок ОСОБА_10 , показала суду, що 10.11.2017 року близько 14 годині до неї в квартиру за адресою АДРЕСА_3 постукали працівники поліції та запросили бути пойнятою в 24 квартирі. В квартирі знаходилася бабуся потерпілого ОСОБА_11 з дитиною. Там вона побачила сорочку чоловічу, темного кольору, в крові. Кров була на сорочці в районі спини, з ушкодженням в районі спини у вигляді порізу. Ще кров була на підлозі на паласі ближче до балкона. На кухні їй показували кухонний ніж з квітками на лезі. Також на лезі були плями схожі на кров.
Свідок ОСОБА_12 пояснила суду, що вона є матір`ю потерпілого. В листопаді 2017 року приблизно в 14 годин 30 хвилин вона знаходилася на базарі, на робочому місці. Їй подзвонила її мати та сказала, що « ОСОБА_13 підрізала». Вона прибігла до будинку, де вони жили, там побачила свою маму з колискою, в якій був онук. Мати сказала, що ОСОБА_14 забрала поліція, а ОСОБА_15 у лікарні під крапельницею. Вона пішла до сина в лікарню і він поліції при ній розповів, що ОСОБА_16 почала виганяти його з дитиною з квартири, а коли він одягнув куртку, вдарила його ножем у спину. Після того вона розмовляла з ОСОБА_16 і вона сказала, що вона не хотіла, щоб ОСОБА_15 із сином уходили і намагалася порізати йому куртку, а вийшло так, що порізала і самого ОСОБА_17 .
Свідок ОСОБА_18 пояснила суду, що обвинувачена є її онукою. Разом з нею не проживали, про обставини події їй стало відомо зі слів сина. В той день онука заходила до неї і прохала грошей на ліки для її чоловіка, подробиць не розповідала. Стосунки у онучки з її чоловіком були звичайні. Зі слів потерпілого та онучки їй відомо, що тілесні ушкодження онучка завдала своєму чоловіку не навмисно.
Свідок ОСОБА_19 пояснив суду, що обвинувачена є його онукою. Про події спричинення тілесних ушкоджень чоловіку онучки йому відомо зі слів онучки та дружини. Відомо, що в онучки з її чоловіком виникла сварка і під час цієї сварки вона завдала йому тілесні ушкодження не навмисно, намагаючись порізати йому куртку. Онучка з чоловіком приходили до них зрідка, стосунки у них були звичайні, про застосування насильства йому нічого не відомо.
Усі вказані свідки залучені стороною обвинувачення, однак при цьому, суд доходить висновку про те, що їх показання не мають жодного доказового значення за обвинуваченням ОСОБА_19 за ч.1 чт.121 КК України, оскільки не доводять умислу обвинуваченої на вчинення вказаного кримінального правопорушення. Усі допитані судом особи не були свідками спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , а ті обставини, які стали їм відомі зі слів інших осіб, підтверджують лише факти, які не заперечує і сама обвинувачена, а саме те, що саме вона завдала тілесне ушкодження кухонним ножем своєму чоловіку, однак зробила це не навмисно. Вказане стосується і показань самого потерпілого ОСОБА_6 , який не спростував, а навпаки повністю підтвердив в суді показання ОСОБА_19 .
Таким чином, дослідивши показання обвинуваченої, усіх свідків та потерпілого, суд встановив, що своїми показаннями вони підтвердили лише факт того, що ОСОБА_4 завдала тілесне ушкодження ножем потерпілому ОСОБА_6 , при цьому всі вони пояснили про ненавмисний характер дій обвинуваченої.
Окрім того, стороною обвинувачення, на підтвердження винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, стороною обвинувачення надані письмові докази, а саме :
- Протокол огляду місця події від 10.11.2017 року та фото таблиця до нього, згідно якого в квартирі за адресою АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено кухонний ніж, чоловічу сорочку, ґудзик, ватний тампон з речовиною бурого кольору схожою на кров та на ковдрі виявлено плями бурого кольору схожі на кров.
- Протокол огляду місця події від 10.11.2017 року та фото таблиця до нього, відповідно до якого, в приміщенні кабінету №11 Первомайської ЦРЛ, за адресою Харківська область, м. Первомайський, вул.Світанкова 3а, в ході огляду було виявлено та вилучено чоловічу куртку чорно-червоного кольору, на задній поверхні якої знаходиться отвір завширшки 1,6 см.
- Протокол проведення слідчого експерименту із застосуванням відео запису від 21.11.2017 року, за участю потерпілого ОСОБА_6 , під час якого той пояснив, що дійсно 10.11.2017 року приблизно об 11 год. 20 хв., він посварився зі своєю дружиною ОСОБА_4 , вони прийшли додому, за адресою АДРЕСА_2 , він збирав речі з крісла, а в момент, коли він дещо повернувся, то відчув удар. Повернувшись до дружини, він побачив, як вона поклала ніж на шафу, а він почав важко дихати та впав на спину. Спочатку нічого не відчував, почав психувати, кричав, а потім відчув біль в боці та спині, зрозумів, що дружина вдарила його ножем. Дружина оглянула його спину та сказала, що крові не багато, намагалася його підняти та обробляла рану. При цьому вказав, що самого удару він не бачив, а тому механізм нанесення тілесного ушкодження не показував.
- Протокол проведення слідчого експерименту із застосуванням відео запису від 21.11.2017 року, за участю обвинуваченої ОСОБА_4 , під час якого вона пояснила, що 10.11.2017 року, приблизно об 11 год. 20 хв., вона на вулиці посварилася із своїм чоловіком ОСОБА_6 , а потім, за місцем мешкання, за адресою АДРЕСА_2 , чоловік її штовхнув та почав збирати речі дитини, намагаючись піти. Вона взяла у праву руку рожевий кухонний ніж і хотіла порізати на ньому одяг. Підійшла до нього ззаду, схопила його за плече лівою рукою і в цей момент він якось смикнувся в її бік та закричав «ай!», після чого присів. Як точно все відбулося, вона не пам`ятає. Коли чоловік смикнувся, то одразу сказав «ай!». При цьому вона не відчула, що ніж зайшов у тіло чоловіка та відбувся удар. Вона підбігла до ОСОБА_6 , який кричав. Вона не зрозуміла, що відбулося. Зрозуміла, коли вже побачила кров. Все відбулося за долі секунд, сам механізм удару вона точно не пам`ятає.
- Висновок судово-медичної експертизи № 119-ПР/17 від 14.11.2017 року, згідно якого на тілі у ОСОБА_6 , виявлені тілесні ушкодження у виді: однієї колото-різаної рани на тулубі (рана №1), по задній поверхні зліва, на 5,5 см. вліво від середньої умовної лінії та на 18,0 см. донизу від верхнього краю проекції лівого плечового суглобу, по задній пахвовій лінії; однієї хірургічної рани (рана №2), на тулубі, по задньо-лівій бічній поверхні, на 9,0 см. вліво від середньої умовної лінії, на 23,5 см. донизу від верхнього краю проекції лівого плечового суглобу та на 6,0 см. донизу та декілька вліво від рани №1, по лопатковій лінії. Тілесне ушкодження у виді колото-різаної рани утворилося внаслідок дії колючо-ріжучого твердого предмету, який міг мати гострий кінець та гостре лезо, з «П»-подібним обухом клинка, який діяв комплексно внаслідок проколу та різання, з напрямком ззаду на перед, в проміжок часу, який вимірюється добами до дати проведення судово-медичної експертизи, характерні особливості якого не відобразилися, та могло утворитися в строк та спосіб вказаний потерпілим. Згідно п.1.1.2. та 4.11. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (Наказ №6 МОЗ України від 17.01.1995 р.), вищевказане тілесне ушкодження у виді одного проникаючого колото-різаного поранення на тулубі, по задній поверхні зліва, відносяться до тілесних ушкоджень тяжкого ступеню тяжкості.
Тілесне ушкодження у виді хірургічної рани (№2) виникло при проведенні медичних маніпуляцій (згідно завіреної копії медичної карти амбулаторного хворого № 4112, виданої на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,6 «..Под местной анестезией более 3-х кратной обработки операционного поля раствором бетодина 1% - доступ в пятом межреберье слева по задней подмышечной линии с помощью таракара, произведено дренирование левой плевральной полости…»
- Висновок судово-медичної експертизи №19/119-ПР/17 від 24.11.2017 року, відповідно до якого виявлене тілесне ушкодження у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , могло виникнути при тому способі на який він посилається під час проведення слідчого експерименту від 21.11.2017 року.
- Висновок судово-медичної експертизи №20/119-ПР/17 від 28.11.2017 року, згідно якого, враховуючи характер та розташування тілесного ушкодження на тілі потерпілого ОСОБА_6 , (…з косо-вертикальним розташуванням, відносно умовного годинникового циферблату відповідає 2-ом та 7-ми годинам, краї рани рівні, зведені та вшиті хірургічними нитками білого кольору (2-ва шва), нижній кінець рани декілька розширений «П» - подібної форми, верхній-гострий…), тобто рана утворилася внаслідок дії колючо-ріжучого твердого предмету з напрямком ззаду на перед. Враховуючи вище вказане, виявлене тілесне ушкодження не могло виникнути при тому способі на який посилається підозрювана ОСОБА_4 під час проведення слідчого експерименту від 21.11.2017 року.
- Висновок судово-дактілоскопічної експертизи № 1743 від 28.11.2017 року, згідно якого на кухонному ножі вилученому під час огляду місця події 10.11.2017 року, виявлений слід пальця руки, залишений вказівним пальцем правої руки гр. « ОСОБА_20 ».
- Висновок судово-медичної експертизи №1368 Ц/17/18 від 23.01.2018 року, згідно якого, слідів крові, на ножі вилученому під час огляду місця події 10.11.2017 року, не знайдено.
- Висновок судово-медичної експертизи №1347 Ц/17/18 від 29.01.2018 року, згідно якого, слідів крові, на зрізах нігтьових пластин ОСОБА_4 та змивах х її рук, не знайдено.
- Висновок судово-медичної експертизи №2355 И/17 від 14.12.2017 року, згідно якого, кров ОСОБА_6 відноситься до групи О з ізогемаглютининами анти-А і анти-В.
- Висновок судово-медичної експертизи №2356 И/17 від 14.12.2017 року, згідно якого, в змивах вилучених 10.11.2017 року на марлеву серветку та ватний тампон з підлоги, за адресою АДРЕСА_2 , знайдено кров людини групи О, походження якої від ОСОБА_6 не виключається.
- Висновок судово-медичної експертизи №2358 И/17 від 15.12.2017 року, згідно якого, на сорочці ОСОБА_6 виявлена кров людини, властива йому самому.
- Висновок судово-медичної експертизи №2358 И/17 від 15.12.2017 року, згідно якого, на куртці ОСОБА_6 знайдена кров людини, властива йому самому.
Дослідивши і оцінивши вказані письмові докази, суд доходить висновку, що усі вони, як окремо, так і у їх сукупності, також жодним чином не доводять факт умисного нанесення ОСОБА_4 тілесного ушкодження ОСОБА_6 .
Потерпілий, під час перегляду відеозапису слідчого експерименту, підтвердив, що удар відчув, після того, як повернувся у бік дружини, оскільки вона стояла позаду нього, можливо щось хотів сказати їй. Факт того, що він смикнувся у бік дружини, коли вона знаходилася позаду нього, він підтвердив декілька разів у судовому засіданні, як і факт того, що зрозумів, що отримав ножове поранення, вже коли опинився на підлозі. Після того дружина казала, що не хотіла завдавати йому біль. Зазначив, що впевнений, що дружина не намагалася нанести йому тілесних ушкоджень. Покази ОСОБА_6 під час слідчого експерименту та у судовому засіданні суттєвим чином не відрізнялися. На слідчому експерименті він вказував на те, що перед тим, як відчув, що щось сталося і його стан погіршився, він повернувся до ОСОБА_4 . В судовому засіданні лише підтвердив цей факт, вказавши, що згадав, що безпосередньо перед тим моментом, різко повернувся у бік дружини. Вказав також, що на досудовому слідстві відчував моральний тиск з боку слідчого, який під час проведення слідчих дій ставив питання, які самі по собі не давали альтернативи та вже тримали у собі відповідь про нанесення йому цілеспрямованого удару, хоча він і пояснював, що навіть не бачив удару та зрозумів, що отримав ушкодження, коли вже опинився на підлозі.
Вказану позицію потерпілого підтверджує і той факт, що ОСОБА_4 , у разі наявності у неї умислу на нанесення тяжких тілесних ушкоджень чоловікові, мала усі можливості завдати йому скільки завгодно ударів ножем достатньої для спричинення серйозних ушкоджень сили, натомість як її показання, так і показання потерпілого свідчать про те, що вона навпаки одразу навіть не зрозуміла, що сталося, злякавшись реакції потерпілого. А лише знявши сорочку і побачивши кров на його спині, зрозуміла, що завдала йому тілесне ушкодження. Зрозумівши це, ОСОБА_4 намагалася надати допомогу потерпілому, обробляла йому рану і викликала «швидку».
Окрім того, порізи виявлені на куртці потерпілого, згідно фото таблиці до протоколу огляду місця події від 10.11.2017 року, мають довжину 1,1 см, при цьому, згідно дослідницької частини висновку судово-криміналістичної експертизи №1368-Ц/17/18 від 23.01.2018 року, ширина леза ножа, яким було завдано поранення, у його середній частині, становить 1,9 см, біля основи 2,0 см, довжина клинка 12 см, вістря на клинку гостре. Товщина та густина сорочки та куртки, в яких знаходився потерпілий в момент заподіяння йому тілесних ушкоджень, зовсім не значні і не могли бути перешкодою для проникнення гострого ножа у тіло потерпілого. Згідно описової частини висновку судово-медичної експертизи № 119-ПР/17 від 14.11.2017 року, при огляді потерпілого в лікарні, в нього було виявлене колото-різане поранення, розміром до 1,0 см. При цьому ушкодження якого зазнав потерпілий, було проопероване під місцевою анестезією. Дані обставини свідчать про те, що лезо ножа проникло у тіло потерпілого менш ніж на половину, тобто обвинуваченою не завдавався сильний акцентований удар, характерний для нанесення умисного тілесного ушкодження.
Вказані об`єктивні дані, отримані на підставі дослідження доказів, свідчать про відсутність у ОСОБА_4 умислу на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .
В ході перегляду відео-фіксації слідчих експериментів встановлено, що судово-медичний експерт при проведенні слідчих експериментів за участю ОСОБА_4 та ОСОБА_6 задавала питання, які не відносяться до її компетенції, зокрема цікавлячись тим, чи відбувалися раніше в потерпілого та обвинуваченої випадки застосування ножа під час сварок, натомість достеменно не з`ясувала механізм нанесення тілесного ушкодження під час вказаних слідчих дій. При цьому, експертом зроблено висновки про показання як потерпілого так і обвинуваченої стосовно способу нанесення тілесного ушкодження, до яких суд відноситься критично, оскільки обвинувачена вказувала на слідчому експерименті, що точно не пам`ятає, яким саме чином нанесла удар ножем, як не підтверджувала і самого факту навмисного нанесення такого удару, не вказуючи напрямку удару чи то з права на ліво, чи то ззаду на вперед, показуючи приблизно лише як тримала ножа, а потерпілий вказав, що взагалі не бачив удару, бо був повернутий до обвинуваченої спиною, а тому не зрозуміло, про який спосіб утворення тілесного ушкодження зроблено висновок. В описовій частині експертного дослідження робиться посилання на показання ОСОБА_4 під час слідчого експерименту, зокрема зазначено : «взявши ніж я підійшла до ОСОБА_6 зі сторони спини та хотіла ножем пошкодити йому лівий рукав куртки. Взявши лівою рукою за лівий рукав куртки ОСОБА_6 я тримала в правій ріці кухонний ніж зі сторони спини. Після цього він почав падати на підлогу. Я не зрозумівши, що сталося, почала йому допомагати. Після я зрозуміла, що коли він крутив тулубом в різні сторони я його поранила ножем в області спини зліва…». Тобто і в даному випадку не зрозуміло, про який механізм утворення тілесного ушкодження зроблено висновок. При цьому експерт не обґрунтувала причин не можливості утворення тілесного ушкодження за показаннями ОСОБА_4 , однак чомусь зробила такий висновок, не зрозуміло на підставі яких саме даних. Враховуючи, що на слідчих експериментах, як потерпілий, так і обвинувачена по суті не вказували на спосіб та механізм утворення тілесного ушкодження, а лише показували як вони розташовувалися один стосовно одного, при цьому їх показання майже не відрізнялися, не зрозумілими є протилежні висновки, про можливість чи не можливість утворення тілесного ушкодження способом, вказаним потерпілим та обвинуваченою на слідчих експериментах. Тому суд, за наявності вказаних сумнівів та суперечностей у висновку експертизи, не вважає вказані висновки судово-медичного експерта в частині відповідей про відповідність чи не відповідність показань ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на слідчих експериментах, стосовно можливості виникнення тілесного ушкодження завданого ОСОБА_6 при вказаних ними способах, такими, що свідчили б про наявність вини обвинуваченої, у нанесенні навмисного тяжкого тілесного ушкодження її чоловіку.
Окрім того, суд вважає, що за тих обставин, коли потерпілий, перебуваючи спиною до обвинуваченої, яка була з ножем у руці, смикнувся у її бік, що підтвердили суду як сам потерпілий, так і обвинувачена, механізм утворення тілесного ушкодження в районі грудної клітини ззаду, нижче лопатки, жодним чином не може впливати на висновок, про наявність чи відсутність умислу у обвинуваченої на нанесення такого ушкодження, оскільки умисел є суб`єктивним фактором складу кримінального правопорушення, а ушкодження ножем грудної клітини за обставин, які описали потерпілий та обвинувачена, могло бути завдане як за наявності прямого умислу, так і за його відсутності. Тому вказані відповіді експерта на питання, стосовно відповідності показань на слідчих експериментах, способу нанесення тілесного ушкодження, не можуть вплинути на кваліфікацію дій обвинуваченої.
Стаття 91 КПК України передбачає, що у кримінальному провадженні, крім іншого, підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення; винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження.
Згідно положень ст.62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Суд, виходячи із вказаних положень Конституції України та загальних засад кримінального судочинства: верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та обов`язків та встановивши, що під час судового провадження не здобуто та не надано безсумнівних доказів, які б свідчили про наявність умисної форми вини у діях ОСОБА_4 , яка є обов`язковою ознакою складу злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, а тому доходить до висновку про те, що вона не винувата у скоєнні даного кримінального правопорушення за обставин викладених в обвинувальному акті.
Оцінивши всі докази у їх сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що у справі відсутні будь які об`єктивні дані про те, що обвинувачена бажала чи хоча б передбачала настання суспільно небезпечного наслідку у вигляді отримання потерпілим ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень, а тому її дії слід розглядати як такі, що вчинені з необережності у виді злочинної недбалості. Тримаючи в руках ножа та намагаючись порізати одяг чоловікові з метою перешкодити тому піти з дому разом з дитиною, ОСОБА_4 не передбачала можливості настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , хоча враховуючи обстановку злочину, а саме сварку із чоловіком та наявність в її руці небезпечного предмету у вигляді ножа, повинна була, мала реальну можливість і могла передбачити такі наслідки своїх дій.
Відповідно до положень ч.3 ст. 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне змінити правову кваліфікацію дій ОСОБА_4 з ч.1 ст.121 КК України на ст.128 КК України, оскільки зібрані у справі докази, детально між собою узгоджуючись, підтверджують те, що вона вчинила спричинення ОСОБА_6 необережного тяжкого тілесного ушкодження.
Вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України суд вважає повністю доведеною.
Потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_4 , суду подані клопотання про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку з їх примиренням.
Прокурор у судовому засіданні не погодився з поданими клопотаннями та заперечував проти їх задоволення, наполягаючи на доведеності пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення за ч.1 ст.121 КК України.
Заслухавши клопотання, думку прокурора та захисника з цього приводу, суд приходить до висновку, що клопотання обвинуваченої та потерпілого не суперечать вимогам закону, не порушують права та інтереси інших осіб, а тому підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Відповідно до вимог ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона помирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Пунктом 1 частини 2 статті 284 КПК України встановлено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно ч.1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
На підставі вищезазначеного, враховуючи, що обвинувачена ОСОБА_4 не судима, тобто вчинила злочин вперше; відповідно до класифікації злочинів, визначеної у ст. 12 КК України, злочин, передбачений ст.128 КК України, на яку суд перекваліфікував її дії, є злочином невеликої тяжкості; вину у вчиненні злочину передбаченого ст.128 КК України ОСОБА_4 визнала повністю та розкаялася у вчиненому, потерпілий не має будь-яких матеріальних чи моральних претензій до обвинуваченої, про що надав суду відповідну розписку, примирився з нею та прохає звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, обвинувачена та її захисник також просять звільнити її від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням, обвинувачена та потерпілий є чоловіком та дружиною, проживають однією сім`єю, виховують та бажають надалі разом виховувати спільну малолітню дитину, за ініціативою ОСОБА_4 сім`я взята під соціальний супровід центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливе без застосування до неї кримінального покарання зі звільненням її від кримінальної відповідальності.
Долю речових доказів суд вирішує згідно ст.100 КПК України.
На підставі ст. 46 КК України, керуючись ст. ст. 12, 100, 284-286, 288, 337, 350, 368, 370-372 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , яка вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст.128 КК України, від кримінальної відповідальності звільнити, у зв`язку з її примиренням з потерпілим.
Кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за ст. 128 КК України - закрити.
- полімерний пакет в якому знаходиться куртка чоловіча червоного кольору, полімерний пакет в якому знаходиться сорочка чоловіча чорного кольору, які знаходяться на зберіганні в камері речових доказів Первомайського ВП ГУНП в Харківькій області, повернути законному володільцю ОСОБА_6
- полімерний пакет в якому знаходиться кухонний ніж, полімерний пакет в якому знаходиться марлевий тампон зі зразками крові ОСОБА_6 , полімерний пакет в якому знаходиться контрольний марлевий тампон, два полімерних пакетів в яких знаходяться зрізи нігтьових пластин з правої та лівої руки ОСОБА_21 , полімерний пакет в якому знаходиться контрольний марлевий тампон, два паперових конверта в яких знаходяться марлеві тампони зі слідами речовини бурого кольору вилучені з підлоги за адресою АДРЕСА_2 , паперовий пакет з контрольним марлевим тампоном, які знаходяться на зберіганні в камері речових доказів Первомайського ВП ГУНП в Харківькій області, знищити.
Долю речових доказів вирішити після набрання вироком чинності.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення через Первомайський міськрайонний суд Харківської області.
Ухвала надрукована у нарадчій кімнаті.

Суддя:ОСОБА_1