печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 квітня 2018 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі представника заявника Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрохолдинг «Зеленівський» адвоката ОСОБА_3 ,

представника заявника Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЬСЬКОГОПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «АГРОДІМ» адвоката ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві судове провадження за клопотанням Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЬСЬКОГОПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «АГРОДІМ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрохолдинг «Зеленівський» про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09.06.2016 у кримінальному провадженні № 0004165,-

В С Т А Н О В И В :
15.03.2018 до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЬСЬКОГОПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «АГРОДІМ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрохолдинг «Зеленівський», яке передано слідчому судді ОСОБА_1 16.03.2018, про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва № 757/28079/16-к від 09.06.2016 на майно заявників, у кримінальному провадженні № 0004165.
Мотивуючи подане клопотання про скасування арешту майна, заявник вказує, що арешт було накладено безпідставно, необґрунтовано, також посилається на те, що при накладенні арешту не було враховано відсутність правової підстави для арешту майна, також вказав, що потреба у подальшому застосуванні арешту відпала.

Представники заявників у судовому засіданні клопотання підтримали, просили задовольнити.
Присутній у судовому засіданні слідчий заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на обґрунтованість ухвали слідчого судді про накладення арешту, вказав, що на даний час дія вказаного заходу забезпечення кримінального провадження не втратила свою актуальність, а підстави які були на час накладення арешту продовжують існувати, оскільки транспортні засоби на які накладено арешт, являються речовим доказом у кримінальному провадженні № 0004165.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали, якими воно обґрунтовується, дослідивши матеріали клопотання про арешт майна, заслухавши обґрунтування представників заявників, заперечення слідчого, приходить до наступного.
Судовим розглядом за наданими матеріали встановлено, головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0004165 за фактом шахрайства, вчиненого в особливо великих розмірах, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09 червня 2016 року було задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_6 та накладено арешт на транспортні засоби та причепи, які окрім інших належать ТОВ «СІЛЬСЬКОГОПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «АГРОДІМ», ТОВ «Агрохолдинг «Зеленівський».
Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.
У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність в ТОВ «СІЛЬСЬКОГОПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «АГРОДІМ», ТОВ «Агрохолдинг «Зеленівський» права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.
Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Так, як вбачається з мотивувальної частини ухвали Печерського районного суду м. Києва від 09.06.2016 при накладенні арешту слідчий суддя керувався вимогами ст. 173 КПК України, врахував, що арешт необхідний з метою забезпечення зберігання речових доказів, оскільки транспортні засоби відповідають критеріям, передбаченим ст. 98, ч. 2 ст. 167 КПК України.
При накладенні арешту на майно з метою збереження речових доказів , слідчий суддя самостійно перевіряє відповідність ознак майна критеріям, передбаченим ст. 98 КПКУ України
З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Зазначена правова підстава для накладення арешту на майно є самостійною правовою підставою та Закон не ставить в залежність можливість накладення арешту на таке майно з процесуальним статусом особи, у володінні якої воно перебуває. А отже, майно, яке має ознаки, визначені у ч. 2 ст. 167 КПК України, може підлягати арешту у кримінальному провадженні, в якому не повідомлено про підозру жодній особі, а відтак посилання представників заявників, що посадові особи Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЬСЬКОГОПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «АГРОДІМ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрохолдинг «Зеленівський» не мають статусу підозрюваних у кримінальному провадженні, як на одну з підстав для скасування арешту, слідчий суддя не приймає уваги.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).
Аналізуючи доводи клопотання про скасування арешту на майно, слідчий суддя приходить до висновку, що означені доводи не вказують на необґрунтованість накладення арешту на майно та не доводять, що в подальшому в застосуванні арешту відпала потреба, оскільки за встановлених обставин вбачається, що підстави на які посилаються представники заявника, що на їх думку, свідчать про необхідність скасування вказаного арешту, є предметом перевірки органу досудового розслідування в рамках кримінального провадження № №0004165.
За вказаних обставин, під час судового розгляду даного клопотання за наданими матеріали, встановлено, що втручання органу досудового розслідування у право власності ТОВ «СІЛЬСЬКОГОПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «АГРОДІМ», ТОВ «Агрохолдинг «Зеленівський» обумовлене законними критеріями, тобто з дотриманням відповідних положень національного законодавства та відповідності верховенства права. Також, слідчим суддею встановлено, що даний час забезпечується «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав ТОВ «СІЛЬСЬКОГОПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «АГРОДІМ», ТОВ «Агрохолдинг «Зеленівський» та відповідно існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти.
Таким чином, слідчий суддя вважає, що представниками заявників на даній стадії кримінального провадження, в силу принципу змагальності сторін не доведено необґрунтованості накладення арешту на майно та не доведено відсутність потреби в продовженні дії такого заходу, а відтак слідчий суддя приходить до висновку, про наявність підстав для подальшого втручання у права осіб, в тому числі щодо обмеження права власності та вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про скасування арешту.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 392, 532 КПК України, -
У Х В А Л И В :
Відмовити у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЬСЬКОГОПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «АГРОДІМ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрохолдинг «Зеленівський» про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09.06.2016 у кримінальному провадженні № 0004165.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1