Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/780/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.12.2017 року м. Кропивницький
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000261 від 27 квітня 2017 року стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на вирок Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 21 вересня 2017 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новопавлівка Маловисківського району Кіровоградської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, на утриманні має 5 малолітніх дітей, що не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Хмельове Маловисківського району, Кіровоградської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, на утриманні має 2-х малолітніх дітей, що не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця смт. Смоліне, Маловисківського району, Кіровоградської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, на утриманні має 2-х малолітніх дітей, проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначене покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 зобов`язано періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Цивільний позов Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» залишено без розгляду.

Ухвалено про стягнення солідарно з ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 45, 00 грн.

Відповідно до ст. 100 КПК України вирішено питання про речові докази.

ВСТАНОВИЛА:
За вироком суду ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 визнано винними та засуджено за таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену за попередньою змовою групою осіб, при слідуючих обставинах.

Так, 24 лютого 2017 року близько 23 години ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , за попередньою змовою, з метою таємного викрадення чужого майна, прийшли до залізничної колії Смолінської шахти Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», що розташована на відстані 2 кілометрів від с. Новопавлівка Маловисківського району Кіровоградської області, де діючи умисно та цілеспрямовано, переслідуючи мету наживи та особистого збагачення, шляхом вільного доступу, з залізничної колії викрали 25 підкладок марки Д-65 та 50 колійних костилів, які належали Державному підприємству «Східний гірничо-збагачувальний комбінат».
Після цього, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, з викраденим майном розпорядились на власний розсуд, спричинивши ДП Східний гірничо-збагачувальний комбінат» матеріальної шкоди на загальну суму 1843,50 грн.
Крім того, 27 лютого 2017 року близько 23 години ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , діючи повторно та за попередньою змовою, з метою таємного викрадення чужого майна, прийшли до залізничної колії Смолінської шахти Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», що розташована на відстані 2 кілометрів від с. Новопавлівка Маловисківського району Кіровоградської області, де діючи умисно та цілеспрямовано, переслідуючи мету наживи та особистого збагачення, шляхом вільного доступу, з залізничної колії викрали 15 підкладок марки Д-65 та 31 колійний костиль, які належали Державному підприємству «Східний гірничо-збагачувальний комбінат».
Після чого, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , з місця вчинення даного кримінального правопорушення зникли , з викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, спричинивши ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» матеріальної шкоди на загальну суму 1110,28 грн.
В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичних обставин цієї справи, правильність висновків суду та юридичну кваліфікацію дій обвинувачених, просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, вказуючи на те, що суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме при призначенні покарання в резолютивній частині вироку обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , в порушення п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», ст.368 КПК України та ст..65 КК України не індивідуалізував призначене покарання стосовно кожного обвинуваченого.

Крім того, зазначає, що в резолютивній частині вироку суду першої інстанції процесуальні витрати покладені на ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 солідарно, хоча необхідно було розподілити процесуальні витрати між ними в рівних долях, із зазначенням розміру даних витрат на кожного.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

За змістом положень ч.1 та 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Викладені у вироку районного суду висновки про винуватість ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, ґрунтуються на сукупності зібраних та досліджених доказах, достовірність і достатність яких не була поставлена під сумнів учасниками судового розгляду, в зв`язку з чим, згідно ст. 349 КПК України, вони за згодою сторін судом першої інстанції не досліджувались.

Кваліфікація дій обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, в апеляційних скаргах ніким не оспорюється, у зв`язку з чим відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України відсутні підстави для визнання апеляційним судом кваліфікації неправильною.

Аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить, що під час судового розгляду не допущено порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку ( ч.2 ст. 412 КПК України) і могли б вплинути на правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 як і на правильність кваліфікації їх дій за ч.2 ст.185 КК України.

В даному випадку, суд першої інстанції, діючи в межах пред`явленого ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 обвинувачення ( ч.1 ст. 337 КПК ) дійшов правильного висновку про їх винуватість у вчиненні умисного таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, спричинивши Державному підприємству «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» матеріальної шкоди на загальну суму 2953, 78 грн.

Як пояснили обвинувачені під час перегляду справи судом апеляційної інстанції, вони свою вину визнають повністю, у вчиненому щиро розкаюються, фактичних обставини цієї справи, викладені у вироку суду не оспорюють.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 , покарання, суд першої інстанції в оскаржуваному вироку врахував тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, який відноситься до злочину середньої тяжкості, його особу, який за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не одруженого, має на утриманні 5 малолітніх дітей.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 , покарання, суд першої інстанції в оскаржуваному вироку врахував тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, який відноситься до злочину середньої тяжкості, його особу, який за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції в оскаржуваному вироку врахував тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, який відноситься до злочину середньої тяжкості, його особу, який за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 суд визнав їх щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 покарання судом не встановлені.

Разом з тим, колегія суддів, визнає слушними доводи прокурора в частині невідповідності резолютивної частини вироку вимогам ст. 374 КПК України щодо індивідуалізації призначеного обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 покарання, оскільки згідно ч.3 ст.368 КПК України якщо обвинувачується декілька осіб, суд вирішує питання, зазначені в цій статті, окремо щодо кожного обвинуваченого.

Згідно роз`яснень п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись засад покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Положеннями ч. 2 ст. 65 КК України визначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Так, в порушення вимог ст..368 КПК України, п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», а також ст..65 КК України суд в резолютивній частині вироку повинен був визначити покарання стосовно кожного обвинуваченого індивідуально, із зазначенням виду та міри покарання.

Крім того, згідно п.13 ч.1 ст.368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.

Як вбачається із оскаржуваного вироку, при призначенні процесуальних витрат, які підлягають стягненню із обвинувачених, в порушення п.13 ч.1 ст.368 КПК України в резолютивній частині вироку стягнув витрати із обвинувачених солідарно, а необхідно розподілити процесуальні витрати між ними в рівних долях, із зазначенням розміру даних витрат на кожного.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про звільнення їх від відбування покарання на підставі п. «в» ст.1 ЗУ «Про амністію в 2016 році» підлягають задоволенню за таких підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження, обвинувачений ОСОБА_7 має на утриманні трьох малолітніх дітей, а саме: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .( т.1 а.п.141,143-144)

Крім того, обвинувачений ОСОБА_8 на утриманні має двох малолітніх дітей, а саме: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . ( т.1 а.п.132-133)

Згідно п. «в» ст..1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
З урахуванням того, що обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 мають на утриманні малолітніх дітей, то їх клопотання про звільнення від відбування призначеного покарання на підставі п. «в» ст.1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 409, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у даному кримінальному провадженні ОСОБА_10 - задовольнити частково.

Вирок Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 21 вересня 2017 року в кримінальному провадженні № 0000261 від 27 квітня 2017 року стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_16 . Та ОСОБА_8 за ч.2 ст. 185 КК України - змінити.

ОСОБА_7 вважати засудженим за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ч.1 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтись до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_9 вважати засудженим за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст..75 КК України, ОСОБА_9 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ч.1 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_9 періодично з`являтись до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_8 вважати засудженим за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст..75 КК України, ОСОБА_8 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ч.1 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_8 періодично з`являтись до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про звільнення від відбування покарання згідно Закону України «Про амністію у 2016 році» - задовольнити.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити від відбування покарання призначеного вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 21 вересня 2017 року на підставі п. «в» ст..1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про звільнення від відбування покарання згідно Закону України «Про амністію у 2016 році» - задовольнити.

ОСОБА_8 звільнити від відбування покарання призначеного вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 21 вересня 2017 року на підставі п. «в» ст..1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Стягнути з ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 45, 00 грн. в рівних долях.

В решті вказаний вирок - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ (підписи):
Згідно з оригіналом:
Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2 .