Справа№751/1853/17
Провадження №1-кп/751/138/17

В и р о к
І м е н е м У к р а ї н и
10 жовтня 2017 року м. Чернігів
Новозаводський районний суд міста Чернігова
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України;
за участю: прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6
представника потерпілої ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_8
В с т а н о в и в:
04 січня 2017 року о 14 год. 10 хв. ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Москвич-2140», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався в місті Чернігові по вулиці Козацькій зі сторони проспекту Миру в напрямок вулиці Інструментальної. Рухаючись у вказаному напрямку та наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, що знаходиться в районі буд. 13-А по вулиці Козацькій, ОСОБА_3 , проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості руху та не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу ОСОБА_6 , яка перетинала проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу зліва направо відносно напрямку руху автомобіля, в результаті чого скоїв наїзд на останню. Внаслідок наїзду пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому хірургічної шийки правої плечової кістки зі зміщенням уламків, закритих переломів проксимального епіметафізу правої великогомілкової кістки та голівки правої малогомілкової кістки зі зміщенням уламків, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 168 від 24.02.2017 року відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я строком понад 21 добу.
У даній дорожній обстановці водій ОСОБА_3 , грубо порушив вимоги п..п. 1.3, 1.5, 1.7, 2.3 «б», 18.1 Правил дорожнього руху, що перебувають у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, визнав і показав, що він повністю погоджується з пред`явленим обвинуваченням. З приводу правопорушення показав, що він рухався з пр ту Миру по вул. Козацькій в напрямку вул. Інструментальна. Зазначає, що рухався зі швидкістю 40 -45 км/год, так як погодні умови були несприятливі, із-за снігу на дорозі не було видно дорожньої розмітки. Зліва по зустрічній смузі рухався автобус. Під`їжджаючи до пішоходного переходу, побачив пішохода, який рухався зліва направо і був посередині дороги. Натиснув на гальма, однак було слизько і транспортний засіб занесло праворуч до бордюра. Він почав викручувати руль вліво, пішохід його не бачив та продовжив рух, внаслідок цього він скоїв наїзд на пішохода і транспортний засіб відкинуло на бардюр. Після ДТП намагався викликати швидку, але телефонна лінія була занята. Очевидці викликали поліцію та швидку. Після ДТП він разом з батьком поїхав в лікарню де зустрівся з племінницею потерпілої. З потерпілою після ДТП не зустрічався, тому що було соромно, відчував розгубленість, але про результати її лікування знав від своїх батьків. В скоєному розкаюється, просив вибачення у потерпілої. Вказав, що потерпілій частково відшкодував матеріальну шкоду на суму 11 017 грн за лікування.
Також вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України підтверджується показами потерпілої, письмовими доказами.
Так, потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що приїхала тролейбусом №11 на зупинку «Козацька». Пройшла до пішохідного переходу, перевірила чи є перешкоди і почала переходити дорогу. Дійшовши до середини дороги, вона побачила, як неподалік рухається біла машина. Зробивши 3-4 кроки, відчула удар в спину. В результаті ДТП отримала перелом правої руки і коліна. Тривалий час знаходилась на лікуванні, було відшкодовано близько 11 000 грн. Не відшкодована матеріальна шкода за пошкоджене пальто. Зазначає, що наймала доглядальницю, так як племінниця працювала, на що також витрачала кошти. Отже, шкода відшкодована не повністю. Просила застосуати до обинуваченого міру покарання в межах закону.
Наявність тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 підтверджується висновком судово-медичної експертизи №168 від 24.02.2017 року, згідно з яким у ОСОБА_6 , 1941 року народження, маються тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому хірургічної шийки правої плечової кістки зі зміщенням уламків, закритих переломів проксимального епіметафізу правої великогомілкової кістки та голівки правої малогомілкової кістки зі зміщенням уламків, котрі виникли від дії тупих, твердих предметів, по давності утворення, можуть відповідати даті 03.01.2017 року як на це вказано в постанові про призначення експертизи і відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоровя на строк більше ніж 21 добу (а.с.80-81).
За клопотанням сторони обвинувачення судом був допитаний експерт ОСОБА_9 , яка повністю в судовому засіданні підтвердила наданий висновок судової медичної експертизи №168, вказавши при цьому, що експертиза проводилась на підставі наданої медичної документації, особисто потерпілу не оглядала. Також експертом було вказано про наявність описки у експертизі щодо дати утворення тілесних ушкоджень у потерпілої, зокрема помилково вказано 03.01.2017 року замість 04.01.2017 року.
Вина обвинуваченого ОСОБА_3 також підтверджується:
- відомостями з протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 04.01.2017 року, схеми до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної події та фотоілюстрацією до протоколу огляду місця ДТП (а.с.62-74), відповідно до яких місце дорожньо-транспортної пригоди знаходиться на вул.Козацька у м.Чернігові, зі сторони проспекту Миру в напрямок вулиці Інструментальної, на нерегульованому пішохідному переході; проїзна частина: горизонтальна ділянка; вид та стан покриття: асфальтобетонне, вкрите шаром нечищеного снігу; дорожнє покриття загальною шириною 10,50 м, призначено для руху в двох напрямках; до проїзної частини примикає сніговий відвал; в автомобілі «Москвич 2140», реєстраційний номер НОМЕР_2 пошкоджена передня частина: капот по центру, решітка радіатора по центру, передній бампер справа, передній правий покажчик повороту; сліди шин: сліди юзу на тротуарі; наявність на місці ДТП слідів контактної взаємодії ТЗ з навколишнійми об`єктами: пошкодження паркану.
- висновком експерта за результатами судової експертизи обставин і механізму ДТП №104 від 20.03.2017 року, відповідно до якого в даній дорожній обставновці з технічної тлочки зору водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Москвич-2140», реєстраційний номер НОМЕР_2 , повинен був дати дорогу пішоходу ОСОБА_6 , яка переходила проїздну частину по нерегульованому пішохідному переходу, тобто діяти у відповідності до вимог п.18.1 Правил дорожнього руху (а.с.86-87).
За клопотанням сторони обвинувачення судом був допитаний експерт ОСОБА_10 , який повністю в судовому засіданні підтвердив наданий висновок експерта №104 від 20.03.2017 року, вказавши при цьому, що тих вихідних даних, які були зазначені у постанові про призначення експертизи, йому було достатньо для надання висновку на поставлене запитання.
Доводи сторони захисту про недопустимість висновку судово-медичної експертизи №168 від 24.02.2017 року, у зв`язку із тим, що для її проведення надано медичні документи потерпілої ОСОБА_6 , отримані слідчим не у порядку, передбаченому законом, про що свідчить відсутність ухвал слідчого судді про надання тимчасового доступу до медичної документації потерпілої, не розкриття зазначених доказів, суд вважає необгрунтованими.
Відповідно до вимог ст. 84-86 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких серед інших суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню. Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Сам по собі факт отримання стороною обвинувачення медичної документації від потерпілої чи шляхом витребування її з медичних установ, не є безумовною підставою для визнання доказів недопустимими, як це передбачено ст. 87 КПК України, зокрема, висновку судово-медичної експертизи, та не свідчить про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та порушення права особи на захист, оскільки слідчий та інші сторони кримінального провадження можуть отримувати речі та документи за умови їх добровільного надання власником без застосування процедури тимчасового доступу.
Також, під час надання цього доказу прокурором в судовому засіданні стороною захисту не робилося зауваження щодо не відкриття доказів, а саме: медичної документації, на підставі якої була проведена судово-медична експертиза, в порядку ст. 290 КПК України. Дана заява зроблена в судових дебатах.
Стаття 358 КПК України, в свою чергу, передбачає, що протоколи слідчих (розшукових) дій та інші долучені до матеріалів кримінального провадження документи, якщо в них викладені чи посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження, повинні бути оголошені в судовому засіданні за ініціативою суду або за клопотанням учасників судового провадження та пред`явлені для ознайомлення учасникам судового провадження, а в разі необхідності - також іншим учасникам кримінального провадження.
Під час вивчення висновку судово-медичного експерта в судовому засіданні сторона захисту не зверталася до сторони обвинувачення із ініціативою про оголошення медичної документації, на якій базується висновок експерта.
Доводи сторони захисту з приводу визнання недопустимим доказом висновку експерта за результатами судової експертизи обставин і механізму ДТП №104 від 20.03.2017 року з тих підстав, що експертиза проведена без досліження матеріалів провадження, без ознайомлення обвинуваченого з постановою про призначення експертизи, не можуть бути прийнятими до уваги, зважаючи на ті обставини, що при призначенні експертизи слідчим були вказані вихідні дані, отримані з даних протоколу огляду місця події, схеми дорожньо-транспортної пригоди.
Зрештою, стороною захисту у ході розгляду кримінального провадження не ставилася під сумнів достовірність обставин ДТП, які були зафіксовані в протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 04.01.2017 року, схеми до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної події та фотоілюстрації до протоколу огляду місця ДТП (а.с.62-74). Крім того, стороною захисту також не ставилася під сумнів достовірність отриманих внаслідок ДТП тілесних ушкоджень потерпілою та ступінь їх тяжкості. Обвинувачений ОСОБА_3 в ході судового розгляду не заперечував факт скоєння ДТП саме за вищевказаних обставин та отримання потерпілою внаслідок цього тілесних ушкоджень.
За вказаних обставин, суд не вбачає підстав для визнання зазначених доказів висновків експертів, на які звернула увагу сторона захисту під час виступу в судових дебатах, недопустимими.
Будь яких істотних порушень КПК України під час досудового розслідування, які б вплинули на кваліфікацію дій обвинуваченого та поставили б під сумнів зібрані по справі докази, судом не вбачається.
Таким чином, суд вважає доведеною повністю винуватість ОСОБА_3 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, а його дії кваліфікуються за ч.1 ст.286 КК України.
Призначаючи покарання суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. У відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Згідно ст. 12 КК України злочин передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, за яким кваліфіковано дії обвинуваченого, відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , у відповідності до ст. 66 КК України, суд визнає часткове відшкодування заподіяної шкоди.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.
Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, його вік, майновий стан, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, досудову доповідь щодо особи обвинуваченого, у зв`язку із чим суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу із застосуванням додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами в межах санкції ч.1 ст.286 КК України, так як характер і ступінь суспільної небезпеки цього злочину свідчить про неможливість виправлення обвинуваченого без застосування до нього додаткового виду покарання.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, підстави для його обрання відсутні.
Цивільний позов у провадженні не заявлявся.
Питання про речові докази слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженню в сумі 351,84 грн, пов`язані з проведенням судової експертизи, підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь держави.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд
Засудив:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5 100 (п`ять тисяч сто) грн, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 351 (триста п`ятдесят одну) грн. 84 коп процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням судової експертизи.
Речовий доказ: автомобіль марки «Москвич-2140», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який зберігається на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: м.Чернігів провул. Вокзальний, 17 повернути законному володільцю.
Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги через Новозаводський районний суд м.Чернігова.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1