АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

третьої особи, щодо майна якої

вирішується питання про арешт ОСОБА_7

представника третьої особи,

щодо майна якої вирішується

питання про арешт ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 , діючої в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2017 року про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2017 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0003654 від 26.10.2017 року, внесеному до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України, та накладено арешт на автомобіль марки «КАМАЗ» (вантажний автомобіль), модель 53213 оранжевого кольору, 1989 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , vin НОМЕР_2 разом з металоломом, що знаходиться в кузові, із забороною його використання, користування та відчуження.

Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя послався на те, що клопотання слідчого слід задовольнити, оскільки обставини досудового розслідування дають підстави стверджувати про те, що існує сукупність розумних підозр вважати, що майно є предметом та знаряддям кримінального правопорушення та може бути використано як доказ здійснення незаконних операцій з металобрухтом, що в подальшому повинно бути перевірено за допомогою проведення слідчих (негласних) розшукових дій.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги адвокат ОСОБА_8 посилається на те, що слідчий суддя не перевірив та не встановив : наявність належних підстав для арешту майна; відсутність достатніх доказів, що вказують на вчинення особою чи особами, на майно яких слідчий просить накласти арешт, кримінального правопорушення; накладення арешту на майно особи, яка не є підозрюваним у кримінальному провадженні, а також не визначено статусу вилученого майна та мету арешту. Також апелянт вказує на те, що розгляд клопотання слідчого про арешт майна відбувся за відсутності власника майна чи його представника, а про існування судового рішення вони дізналися тільки 09.11.2017 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку адвоката ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року (тут та далі - Закону) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Разом з тим, за правилами вказаної норми кримінального процесуального закону, а саме частин 3, 5, та 6, арешт на майно може бути накладено в разі відповідності такого майна критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, в разі наявності підстав вважати, що суд може застосувати до підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної особи, юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна, в разі, якщо фізична чи юридична особа в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову або неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою щодо якої здійснюється провадження.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально- протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Колегією суддів встановлено, що Соборним ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003654 26.10.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України.

Як вбачається з матеріалів, 25.10.2017 року до Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшов рапорт поліцейського роти № 3 батальйону № 1 УПП Департаменту патрульної поліції ОСОБА_10 про те, що 25.10.2107 року в ході патрулювання на території Соборного району в м. Дніпро на пр. Дмитра Яворницького, було зупинено автомобіль марки «КАМАЗ», жовтого д.н.з. НОМЕР_1 в кузові якого знаходився металолом на який не було жодних супроводжуючих документів, що підтверджує факти здійснення операцій з металобрухтом цвітних та чорних металів без державної реєстрації та без спеціального дозволу.

25.10.2017 року, в період часу з 17 години 00 хвилин до 17 години 40 хвилин, за адресою6 м. Дніпро, вул. Шевченка, 7, було проведено огляд автомобіля марки «КАМАЗ» (вантажний автомобіль), модель 53213 оранжевого кольору, 1989 року виска, д.н.з. НОМЕР_1 , vin НОМЕР_3 , в кузові якого знаходився металолом, після огляду вищевказаний автомобіль разом металоломом, що знаходився в кузові було вилучений до Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області.

В ході досудового розслідування було встановлено, що автомобіль марки «КАМАЗ» (вантажний автомобіль), модель 53213 оранжевого кольору, 1989 року виска, д.н.з. НОМЕР_1 , vin НОМЕР_3 був під керуванням ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але останній надати будь які дозвільні документи на металолом чи пояснити походження металолому не зміг, куди здійснював перевезення металолому також не пояснив.

26 жовтня 2017 року старший слідчий СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з клопотанням, погодженим з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 , про ареш вищезазначеного майна, яке й було задоволено оскаржуваною ухвалою слідчого судді.

Колегія суддів, враховуючи, що з наданих матеріалів вбачається наявність достатніх підстав вважати, що дане вищезазначене майно має суттєве значення для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального правопорушення, а саме, встановлення обставин кримінального правопорушення, встановлення слідів вчинення кримінального правопорушення та з метою збереження речових доказів, недопущення пошкодження або вилучення з вищезазначеного майна слідів кримінального правопорушення, які мають доказове значення по справі, приходить до висновку, що слідчим суддею обґрунтовано накладено арешт на вказаний автомобіль.

Доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не спростовують вищенаведених висновків колегії суддів.

Що стосується посилань апелянта на відсутність достатніх доказів вчинення особою чи особами кримінального правопорушення та недостатню вмотивованість оскаржуваної ухвали колегія суддів оцінює критично з міркувань, наведених вище щодо обґрунтованості підозри у вчиненні розслідуваного кримінального правопорушення та відповідності арештованого майна критеріям ст. 98 КПК України.

З урахуванням наведеного, підстав для задоволення апеляційної скарги на даному етапі досудового розслідування не вбачається. У випадку, якщо у подальшому наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваними кримінальними правопорушеннями у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у строки, розумні у сенсі ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, апелянт не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , діючої в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2017 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0003654 від 26.10.2017 року, внесеному до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України, про арешт майна залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3