Номер провадження: 11-кп/785/1348/14
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2014 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

представник потерплих: ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_10 та прокурора на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 06 жовтня 2013 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Штукар Веселинівського району Миколаївської області, громадянин України, освіта вища, працюючого на посаді старшого викладача кафедри «ТСП» ОУПППМ при ГУМВС України в Одеській області, одружений, має на утриманні малолітню дитину, не маючого реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засуджений,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_11 - суму моральної шкоди в розмірі 100 000 гривень; на користь потерпілого ОСОБА_12 суму моральної шкоди в розмірі 5 000 гривень; на користь цивільного позивача ОСОБА_13 суму моральної шкоди в розмірі 10 000 гривень; на користь цивільного позивача ОСОБА_14 суму моральної шкоди в розмірі 10 000 гривень; на користь цивільного позивача ОСОБА_15 суму моральної шкоди в розмірі 5 000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_7 за проведення експертизи 1 476 гривень на користь держави.

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 06.10.2014 року ОСОБА_7 визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та йому було призначено покарання у вигляді чотирьох років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Зазначеним вироком суду першої інстанції, ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що 07 липня 2014 року о 19.10 годині ОСОБА_7 порушив вимоги п.п. 1.5; 2.3 (б); 10.1; 12.4; 12.1 ПДР України. Порушення виразилися в тому, що в зазначений день та час, в світлу пору доби ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Ніссан Максіма», д/н НОМЕР_1 , здійснював рух зі швидкістю близько 107 км/год. Про проїжджій частині вул. Дніпропетровська дорога в м. Одеса, з боку вул. Марсельської в напрямку вул. Южна дорога. Наближаючись до буд. №149 по вул. Дніпропетровська дорога, ОСОБА_7 , маючи реальну та об`єктивну можливість своєчасно виявити небезпеку для подальшого руху у вигляді пішохода, який перетинав проїжджу частину зліва направо відносно його руху, будучи неуважним, не переконався в тому, що це буде безпечним і не створить небезпеку або перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, своєчасно не прийняв належних заходів щодо зниження швидкості свого руху, аж до повної зупинки, та почав здійснювати маневр перестроювання з крайньої правої смуги на якій був припаркований автомобіль, в середню смугу проїжджої частини вул.. Дніпропетровська дорога з одночасним випередженням автомобіля, який рухався в середній смузі руху, внаслідок чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_16 , якій від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці події.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , діючий в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , просить вирок суду змінити, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, звільнивши його з-під варти. Вважає, що вирок за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Як свідчить судова практика до пом`якшуючих обставин, що не зазначені в ст. 66 КК України, суди відносять вчинення злочину вперше, наявність позитивної характеристики винного з місця роботи, проживання, наявність на утриманні дітей.

ОСОБА_7 вперше вчинив ненавмисний злочин, позитивно характеризується, має на утриманні дитину та вагітну дружину, проте судом не було надано оцінки вказаним обставинам, що привело до прийняття надто суворого вироку. Для виправлення ОСОБА_7 , вважає, було б достатньо призначення покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, враховуючи всі вище перелічені обставини. Враховуючи викладені обставини, можливо звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання застосувавши до обвинуваченого дію ст. 75 КК України, а саме іспитовий строк, оскільки його виправлення можливе без реального відбування покарання, в зв`язку з тим, що останній визнає свою вину, щиро розкаявся у вчиненому правопорушенні, потерпілі претензій до нього не мають.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду змінити, призначивши ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки шість місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на два роки. В іншій частині вирок залишити без змін.

В той же час з урахуванням позиції потерпілих і їх захисника, яким повністю відшкодували всі збитки по справі, на заперечує проти задоволення апеляції захисника враховуючи те, що ОСОБА_7 вперше вчинив неумисний злочин, позитивно характеризується за місцем мешкання та служби, має на утриманні дитину, розкаявся в скоєному і прийняв всі міри для відшкодування збитків

Заслухавши доповідача, прокурора підтримавшого свою апеляцію і не заперечующого щоб апеляція захисника була задоволена, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника, представника потерпілих адвоката ОСОБА_17 який не заперечував проти задоволення апеляції захисника з урахуванням того, що обвинувачений відшкодував всі збитки по справі, а апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника і прокурора підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину визнав повність та пояснив обставини по справі.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, окрім визнання ним повністю своєї вини, доведена зібраними по справі сукупністю доказів, а саме:

- показами потерпілої ОСОБА_11 , яка пояснила, що 07.07.2014 року вона з чоловіком ОСОБА_16 зупинилися в Крижанівці, вона залишилась в автомобілі та бачила як її чоловік переходить дорогу до машини, і раптом він вилетів до біг-борду, вдарився об нього і вилетів на зелену зону. Вона підбігла до нього та весь час сиділа там. Дуже швидко приїхала медична допомога, та констатувала смерть чоловіка. Через деякій час до неї підійшла жінка, це була дружина обвинуваченого, вона сказала, що там був якісь джип, однак потерпіла його не бачила, також дружина обвинуваченого додала, що вони не залишать нашу родину, та пояснила, що в їїх чоловіка дуже маленька заробітна плата, та в них не має грошей. Витрати на поховання та на подальше життя ніхто не відшкодував;

- показами потерпілого ОСОБА_12 , який не був очевидцем події, однак зазначив, що він повністю підтримує цивільний позов, однак брата не повернути, та сума не має особливого значення;

- висновком судово-медичної експертизи № 43/419 від 24.07.2014 року, з якого вбачається, що у ОСОБА_16 виявлені наступні тілесні ушкодження:

а) травма голови: численні рани особи за типом зрізу шкіри, рана слизової оболонки верхньої губи, садно правої вісочної області і правої щоки, садна правої і лівої тім*яної області, синець повік правого ока;

б) травма тулуба: садна спини і поперечної області, рана правої пахової складки, надриви шкіри живота над лоном і правої пахової складки відшарування шкіри передньої черевної стінки на рівні лона, двосторонній крововилив в плевральні порожнини (по 100 мл. рідкої крові), крововилив в черевну порожнину (150 мл рідкої крові + 100 гр. згортків крові), крововиливи під плеврою у коренів легких, крововиливи по нижньому краю правої і лівої легені, під капсульні розриви діафрагмальної поверхні правої долі печінки, крововилив у судинній ніжку селезінки, розривши бризжейки клубова і сигмовідної кишки, розтрощування клітковини на рівні нирок, розрив правої і лівої нирок, біля воріт, крововилив в зачеревній клітковині малого тазу. Перелом розрив на рівні 9,10 грудних хребців з розривом спинного мозку і двосторонній міжреберних проміжків. Переломи правих ребер: 8,9 по середньо-паховій лінії, 9-й по навколо-хребтової лінії, 10-й по лопатці і навколо-хребтової лінії, 11,12-1 по лінії лопатки. Переломи лівих ребер: 1-й по навколо грудинної лінії, 8,9-й по середньо-паховій лінії, 10,11-1 по лінії лопатки. «Кишенеподібне» відшарування шкіри спини поперекового відділу, перелом остистого відростка 2-го поперекового хребця;

в) травма кінцівок: рани за типом зрізу шкіри і садна задньої поверхні правого передпліччя і кисті, садно задньої поверхні лівого передпліччя, рани з розтрощеними краями задньої поверхні ліктьових суглобів. Рани долонної поверхні лівої кисті, в між пальцевому проміжку між 3-м і 4-м пальцями, зовнішні поверхні серединної фаланги 3-го пальця лівої кисті. Розривши розтрощування м*язів правого стегна, відкритий осколковий перелом правої стегнової кістки ( у 60 см від підошви), перелом зовнішнього виростка правої великоберцової кістки, багато осколковий перелом лівого надколінка (на висоті 46 см), перелом внутрішнього виростка лівої стегнової кістки, рана зовнішньої поверхні нижньої третини правої гомілки, гомілковостопного суглоба і стопи, поперечні переломи 3,4,5-ої плеснових кісток правої стопи, лоскутообразна рана внутрішньої поверхні лівої гомілки, садна передньої ізовнішньої лівої нижньої кінцівки.

Ушкодження на трупі ОСОБА_16 у сукупності могли бути утворені в результаті зіткнення пішохода з автомобілем, закиданням його на капот, лобове скло, відкидання тіла і ударами по траєкторії падіння з тупими предметами та ковзанні по дорожньому покриттю.

Численність, сочетаність, поліморфізм і локалізація ушкоджень у ОСОБА_16 , наявність ознак струсу тіла (крововиливи в області коренів легень і судинної ніжки селезінки) свідчать про те, що вони могли утворитись в результаті транспортної травми, зокрема від зіткнення рухомого транспортного засобу з пішоходом.

На тілі ОСОБА_16 , та його одязі є ушкодження, які могли бути утворені в результаті дорожньо-транспортної події.

Всі ушкодження у ОСОБА_16 є прижиттєвими, на це вказує характер ран, саден, ушкоджень з крововиливом в оточені тканини.

Ушкодження у ОСОБА_16 у своїй сукупності мають ознаки тяжких ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Смерть ОСОБА_16 полягає у прямому причинному зв`язку з травмою, яка виникла в результаті ДТП у вигляді чисельних переломів кісток тулубу та кінцівок з розривом внутрішніх органів та настала від травматичного та гіповолемічного шоку;

- висновком судової транспортно-трасологічної експертизи № 3499 від 16.07.2014 року, згідно якого, в передній частині автомобіля «Ніссан Максіма», р/н НОМЕР_1 , зафіксовані сліди, утворені в результаті фронтального контактування з об`єктом, що не має рівно міцних металу слідоутворюючих крайок, що мають в своєму складі предмети з тканини, які за своїм виглядом характерні для контакту з тілом (предметами одягу) пішохода. З пішоходом контактували права частина переднього автомобіля з подальшим закиданням тіла пішохода та вітрове скло та панель даху;

- висновком судової транспортно-трасологічної експертизи по дослідженню слідів і ушкоджень на автомобілі «Ніссан Максіма» № 3498 від 16.07.2014 року, згідно якого ходова частина, рульове керування та гальмівна система автомобіля до моменту настання ДТП перебували в працездатному стані й забезпечували водію технічну можливість рухатись та утримувати автомобіль у будь-якому обраному ним напрямку, здійснювати гальмування з відомої йому ефективністю. В цих системах не було несправностей, які могли б обумовити раптове для водія відведення автомобіля віл обраного напрямку руху або відмову систем;

- висновком судової авто-техничної експертизи по дослідженню обставин наїзду автомобіля «Ніссан Максіма» на пішохода № 3497 від 13.08.2014 року, згідно якого в умовах події швидкість руху автомобіля «Ніссан Максима» становила біля 107 км/год.

З технічної точки зору в умовах події водію автомобіля «Ніссан Максіма» необхідно було керуватися вимогами п.п. 10.1, 12.1, 12.4 ПДР, згідно з якими урахувати дорожню обстановку, зокрема знаходження автомобіля у правої крайки дороги, таким чином, щоб мати можливість знизити швидкість для пропуску автомобіля, що рухався поряд у середній смузі, після чого здійснити безпечний об`їзд перешкоди (автомобіля), з урахуванням координат розташування пішохода поряд з цією перешкодою.

Належним виконанням вимог п.п. 10.1, 12.1, 12.4 ПДР, водій автомобіля мав технічну можливість забезпечити безпеку руху всім учасникам пригоди, та запобігти наїзд на пішохода.

За таких обставин дії обвинуваченого правильно кваліфіковані судом першої інстанції за ч. 2 ст. 286 КК України.

Суд першої інстанції у вироку надав об`єктивну оцінку фактичним обставинам справи та особі обвинуваченого, врахував обставини, ступінь важкості злочину, щире каяття, визнання провини в повному обсязі, раніше не судимий, на утриманні має малолітню дитину, позитивно характеризується за місцем проживання.

Враховуючи те, що під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_7 визнав вину в повному обсязі, щиро розкаявся, спричинені ним збитки по справі відшкодовані, потерпілі матеріальних та моральних претензій до ОСОБА_7 не мають, про що надали відповідні заяви і просять колегію суддів не позбавляти волі обвинуваченого, колегія суддів погоджується з доводами захисника ОСОБА_10 про те, що вирок підлягає зміні в сторону пом`якшення з зниженням призначеного покарання.

Крім того, з урахуванням обставин які пом`якшують його вину виправлення ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства.

Відповідно до ч.1 п.4 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становище обвинуваченого.

Частина 2 ст. 409 КПК України передбачає, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції можуть бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне змінити вирок суду першої інстанції задовольнивши апеляцію прокурора зменшити призначене покарання та застосувати ст. 75 КК України, звільнивши ОСОБА_7 від відбування покарання в вигляді позбавлення волі з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, відповідно до ст. 76 КК України оскільки його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 408, 414, 417,418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 06 жовтня 2014 року задовольнити частково.

Вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 06 жовтня 2014 року змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 2 ст. 286 КК України до 3 (трех) років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_7 з`являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_7 , тримання під вартою скасувати, звільнивши його з-під варти в залі суду негайно.

В решті вирок суду - залишити без змін.

Ухвала вступає в силу з моменту проголошення й може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили.

Судді Апеляційного суду Одеської області: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4