АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-сс/796/1408/2018 р. Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 180 КПК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 лютого 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9
підозрюваного ОСОБА_10
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 лютого 2018 року, -
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Шевченківського управління поліції ГУ НП у м. Києві ОСОБА_11 , погодженого прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_12 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.м.т. Середній Ургал, Верхньобуреінського району, Хабаровського краю, Російської Федерації, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, має на утриманні двоє дітей 2002 р.н. та 2004 р.н., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342, ч. 2, 3 ст. 345 КК України,
та застосовано запобіжний захід у виді особистої поруки народних депутатів України ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , із покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
При вирішенні питання застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_10 , слідчий суддя врахував наявність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованих кримінальних правопорушень, дані про особу підозрюваного, недоведеність слідчим та прокурором того факту, що перебування ОСОБА_10 на волі може призвести до зміни показів потерпілого в бік його виправдання або зменшення ступеня вини, не доведення прокурором обставин, які б вказували на наявність реальних або можливих намірів ухилення ОСОБА_10 від суду або реальних намірів вдатися до таких дій, та прийшов до висновку про те, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є занадто суворим та невиправданим, оскільки стороною обвинувачення не доведено обставин, які свідчать про недостатність застосування відносно ОСОБА_10 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурор Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її необґрунтованість, задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, прокурор зазначає, що ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, та усвідомлюючи можливість призначення відносно нього такого покарання, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватись від слідчого, прокурора, суду, незаконно впливати на потерпілого, що, як вказує прокурор, підтверджується способом, характером, часом вчиненого кримінального правопорушення, може вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджується спланованістю злочину. Додає, що ОСОБА_10 не має постійного місця проживання на території м. Києва, а за місцем реєстрації не проживає тривалий час.
Також прокурор зазначає, що перебування ОСОБА_10 на волі може призвести до зміни показів потерпілого в бік його виправдання або зменшення ступеня вини, оскільки йому відомі анкетні дані потерпілого, з метою уникнення відповідальності може залякувати потерпілого, у тому числі і свідків, які надавали органу досудового розслідування показання, що вказують на пряму причетність ОСОБА_10 до інкримінованого йому кримінального правопорушення.
У підсумку, автор апеляційної скарги зазначає, що слідчий суддя, при постановленні оскаржуваного судового рішення, дійшов хибних та суперечливих висновків, у зв`язку із чим прийняв необґрунтоване рішення, внаслідок чого станом на сьогодні не вжито жодних заходів забезпечення кримінального провадження, спрямованих на запобігання вчинення підозрюваним нових злочинів.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, пояснення захисників та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Рішення слідчого судді має чітко відповідати вимогам КПК України, у відповідності до яких воно постановляється. В протилежному випадку рішення слідчого судді є незаконним.
Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані не повною мірою.

З представлених в апеляційний суд матеріалів вбачається, що в провадженні Шевченківського управління поліції ГУ НП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 0001942, відомості про яке 15 лютого 2018 рокувнесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345, ч. 3 ст. 345 КК України та 15.02.2018 року ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень.

Слідчий Шевченківського управління поліції ГУ НП у м. Києві ОСОБА_11 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_12 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 17 лютого 2018 року у задоволенні даного клопотання відмовлено та застосовано щодо ОСОБА_10 запобіжний захід у виді особистої поруки народних депутатів України ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , із покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Перевіряючи доводи та обставини, на які посилаються слідчий та прокурор у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 інкримінованих кримінальних правопорушень, а саме передбачених ч. 2 ст. 342, ч. 2, 3 ст. 345 КК України, проте з такими висновками колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series A, № 182).

Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих стороною обвинувачення матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься у клопотанні слідчого.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_10 до вчинення злочинів, підозра у яких йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Разом з цим, колегія суддів приходить до висновку, що підозра ОСОБА_10 саме за ч. 3 ст. 345 КК України є передчасною, з огляду на наступне.

Положення ч. 3 ст. 345 КК України передбачають відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років за умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу або його близьким родичам тяжкого тілесного ушкодження у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків. Можливість призначення такого покарання щодо особи передбачає застосування такого запобіжного заходу як тримання під вартою, у разі відсутності підстав для висновку, що менш суворі запобіжні заходи зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Згідно ст. 42 КПК України, встановлення ступеня тяжкості тілесного ушкодження можливе лише шляхом проведення експертизи у кримінальному провадженні, проте з доданих слідчим до клопотання матеріалів не вбачається відповідного висновку експерта щодо ступеня тяжкості тілесних ушкоджень отриманих потерпілим, який є працівником правоохоронного органу.

Крім того, наявна серед доданих до клопотання матеріалів, копія медичної довідки від 15.02.2018 року також не містить відомостей щодо ступеня тяжкості отриманого потерпілим тілесного ушкодження.

Положення частин 1 та 2 ст. 345 КК України відносяться до категорії кримінальних правопорушень невеликого та середнього ступеня тяжкості відповідно та передбачають можливість застосування такого запобіжного заходу як тримання під вартою лише у разі доведеності ініціатором клопотання положень п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, згідно якого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований до особи яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання до 5 років (середня тяжкість) та яка раніше не була судима, за умови що прокурор не довів того, що особа вже переховувалась в органу досудового розслідування, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину, що у цьому випадку не мало місця.

Наведені обставини виключають можливість застосування до ОСОБА_10 такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, тому в цій частині апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Разом з тим, з висновками слідчого судді в частині можливості запобігти ризикам неналежної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування такого запобіжного заходу, як особиста порука, колегія суддів погодитись не може, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Так, наявні в матеріалах кримінального провадження факти та обставини, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні, дають достатні підстави вважати доведеними ризик неналежної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_10 шляхом переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливу на потерпілого, вчинення іншого кримінальне правопорушення, що у свою чергу дає підстави для застосування до нього одного з запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України.

Враховуючи наведене, а також тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному ОСОБА_10 у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, дані про його особу, а саме наявність у нього міцних соціальних зв`язків, його репутацію захисника національних інтересів держави, що підтверджують долучені до матеріалів клопотання копії документів, такі як посвідчення про нагороду медаллю «За доблесну службу» від 20.08.2015, підписане Президентом України, позитивна характеристика від Голови правління громадської організації «Цивільний Корпус Добровольчих Батальйонів» та характеристика депутата Ірпінської міської ради VII скликання, участь в антитерористичній операції, медичні довідки про неодноразову госпіталізацію, у зв`язку з отриманими пораненнями, те, що ОСОБА_10 нагороджений пам`ятними нагрудними знаками «Ілловайськ-2014», «За доблесну службу», медаллю «Захиснику вітчизни», наявність на його утриманні двух неповнолітніх дітей, а також те, що постріл було здійснено з нагородного пістолету, що виданий на підставі наказу міністра МВС про нагородження вогнепальною зброєю, ту обставину, що останній раніше до кримінальної відповідальності не притягався, виходячи з відсутності обставин необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 лютого 2018 року та постановлення нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого Шевченківського управління поліції ГУ НП у м. Києві ОСОБА_11 та застосування щодо підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який, як вважає колегія суддів, повною мірою забезпечить належну процесуальну поведінку останнього та запобігання ризикам визначеним ст. 177 КПК України.

Керуючись, ст. ст. 176 178, 182, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 лютого 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Шевченківського управління поліції ГУ НП у м. Києві ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та застосовано до підозрюваного запобіжний захід у виді особистої поруки народних депутатів України ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , скасувати.
Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_6 , задовольнити частково.
Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання слідчого Шевченківського управління поліції ГУ НП у м. Києві ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_10 .

Застосувати до ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 .

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_10 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора та суду;

- здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Термін дії ухвали визначити два місяці, до 15 квітня 2018 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0001942.
Копію ухвали передати органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_10 для виконання.

Ухвала Апеляційного суду м. Києва оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

___________________ ___________________ _________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4