Справа № 473/755/17

УХВАЛА
іменем України
"03" жовтня 2017 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурор ОСОБА_4 ,

представник ВК-72 ОСОБА_5 ,

засуджений ОСОБА_6 ,

його захисник адвокат ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська в режимі відеоконференції клопотання засудженого про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Сєвєродонецька Луганської області, громадянину України, українцю, з професійно-технічною освітою, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 21.03.2014 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ч.1 ст.186 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст.75 КК України був звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік; засудженого 02.10.2015 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ч.2 ст.186, ч.2 ст.185, ч.1 ст.162, ч.1 ст.125 КК України, ст.70, ст.71 КК України до покарання у вигляді 4-х років та 6-ти місяців позбавлення волі; ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 03.03.2016 року засудженому зараховано строк попереднього ув`язнення в строк покарання у вигляді позбавленні волі з 22.05.2015 року по 04.11.2015 року з урахуванням ч.5 ст.72 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно нього пільги, передбаченої ст.82 КК України, у вигляді заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 підтримав своє клопотання, пояснив, що усвідомив вчинене та став на шлях виправлення. Вказав, що останнє стягнення ним не погашено, оскільки він не мав змоги працевлаштуватися, хоча і намагався це зробити.

Адвокат засудженого просив задовольнити заяву засудженого, вказавши, що в установі відбуття покарання діють подвійні стандарти, засуджений ОСОБА_6 не має можливості працевлаштуватися, а останнє стягнення є формальним, оскільки засуджений не зявився у стрій з об`єктивних причин, а саме через те, що не міг зачинити склад. Захисник вказав, що лише це одне стягнення не має бути перешкодою для задоволення клопотання засудженого.

Представник ВК №72 та прокурор заперечували проти застосування пільги у вигляді заміни невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_6 . Так, представник ВК-72 зазначив, що засуджений ОСОБА_6 за період відбуття покарання в Вознесенській ВК-72 має 3 стягнення, одне з яких зняте, інше погашене, а останнє стягнення 21.07.2017 року, яке не погашено і не знято, та лише 1 заохочення; тому він не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці своє виправлення, а тому адміністрація колонії вважає, що він не заслуговує на пільгу у вигляді заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Дослідивши матеріали особової справи засудженого, судом було встановлено наступне.

ОСОБА_6 був засуджений 02.10.2015 року вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області за ч.2 ст.186, ч.2 ст.185, ч.1 ст.162, ч.1 ст.125 КК України, ст.70, ст.71 КК України до покарання у вигляді 4-х років 6-ти місяців позбавлення волі; ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 03.03.2016 року засудженому зараховано строк попереднього ув`язнення в строк покарання у вигляді позбавленні волі з 22.05.2015 року по 04.11.2015 року з урахуванням ч.5 ст.72 КК України.

Згідно із характеристикою ВК-72 початок строку відбування покарання засудженим ОСОБА_6 - 22.05.2015 року, кінець відбування строку 10.06.2019 року. Відповідно до характеристики ВК №72 від 01.09.2017 року засуджений ОСОБА_6 був працевлаштований в майстерні установи, звільнений через виробничу необхідність, зараз працевлаштований машиністом-кочегаром згідно наказу від 16.06.2017 року, приймає участь у суспільно-корисному житті відділення та програмі диференційованого виховного впливу на засуджених до позбавлення волі «Творчість». З персоналом установи намагається дотримуватися ввічливих взаємовідносин, з іншими засуджений не конфліктний, підтримує зв`язки із рідними. Зазначено, що ОСОБА_6 характеризується негативно.

На думку суду, інформація, викладена в характеристиці на ОСОБА_6 , за своїм змістом в цілому не є вкрай негативною, оскільки перевагу надано лише кількості застосованих стягнень, а не характеристиці взагалі особистості засудженого.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення за період відбуття покарання в Вознесенській ВК-72 ОСОБА_6 за період відбуття покарання в Вознесенській ВК-72 має 3 стягнення, одне з яких зняте, інше погашене, а останнє стягнення 21.07.2017 року, не погашено і не знято, та 1 заохочення. Даних про оскарження засудженим накладеного стягнення надано суду не було.

Вирішуючи заяву засудженого ОСОБА_8 , суд враховує, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ч.1 ст.82 КК може застосовуватися до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі на певний строк. При цьому більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині КК для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутий строк покарання, призначеного вироком.

Відповідно до ст.82 КК Українизаміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення та відбув строк покарання, визначений ч.4 ст.82 КК України. У відповідності до п.2 ч.4 ст.82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим, зокрема не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Так, станом на 03.10.2017 року невідбута частина призначеного ОСОБА_6 покарання, з урахуванням ухвали Вознесенського міськрайонного суду від 03.03.2016 року про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання становить - 1 рік 07 місяців 27 днів. Тобто 1/2 частину призначеного покарання ОСОБА_6 відбув.

Згідно ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ч.3 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Стаття 6 в ч.1 та ч.3 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання.
Вказані обставини, а саме те, що ОСОБА_6 має непогашене стягнення, свідчать про неуспішність процесу виправлення і про відсутність можливості ефективного продовження його за умови застосування до засудженого заміни невідбутої частини основного покарання більш мяким в порядку статті 82 КК України, у зв`язку з чим, на переконання суду, відсутні правові підстави для застосування статті 82 КК України.
Керуючись ст.82 КК України, на підставі п.3 ч.1 ст.537, ст.539 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким - відмовити.

Апеляції на ухвалу суду можуть бути подані протягом 7 діб з дня її проголошення через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області до апеляційного суду Миколаївської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя

Вознесенського міськрайонного суду підпис ОСОБА_1

згідно оригіналу

Суддя: