Ухвала
Іменем України
19 березня 2018 року

м. Київ
Справа № 289/8919/14-к

Провадження № 51-4716ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Апеляційного суду Житомирської області від 20 грудня 2017 року,
встановив:
За вироком Овруцького районного суду Житомирської області від 16 серпня 2017 року ОСОБА_5 засуджено за п. 1 ч. 2 ст. 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років. На підставі ч. 5 ст. 72 КК зараховано ОСОБА_5 у строк відбуття покарання термін його попереднього ув`язнення, а саме з 26 вересня 2014 року по 20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирішено питання щодо цивільних позовів, процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.
Апеляційний суд Житомирської області 20 грудня 2017 року, під час розгляду кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора та потерпілих в частині призначення ОСОБА_5 покарання, скасував вирок районного суду і постановив новий, яким ОСОБА_5 визнав винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК та призначив йому покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років. На підставі ч. 5 ст. 72 КК зарахував ОСОБА_5 у строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення з 21 червня 2017 року по 20 грудня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі. В решті вирок місцевого суду залишено без змін.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 , посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, просить змінити вироки місцевого та апеляційного судів та пом`якшити ОСОБА_5 покарання. Також просить зарахувати засудженому у строк покарання термін попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі до моменту винесення рішення судом апеляційним інстанції, та відмовити в задоволенні цивільного позову ОСОБА_6 .
Перевіривши касаційну скаргу захисника, Верховний Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог ст. 427 КПК, якою встановлені вимоги, яким повинна відповідати касаційна скарга.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПКпідставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК), невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Однак, всупереч наведеним положенням процесуального закону, в поданій скарзі захисник ОСОБА_4 , посилаючись на допущені апеляційним судом істотні порушення вимог КПК, не зазначає в чому саме полягали такі порушення, та як вони вплинули на законність і обґрунтованість вироку апеляційного суду, і були б безумовною підставою відповідно до ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 370, 404, 412, 420 КПК, для його скасування касаційним судом.
Крім того, захисник, у своїй скарзі не наводить належного обґрунтування щодо явної несправедливості призначеного засудженому ОСОБА_5 судами першої і апеляційної інстанцій покарання через суворість, із тяжкістю вчиненого ним злочину, обставинами його скоєння та даними про його особу з огляду на положення статей 413, 414 КПК та приписи статей 50, 65, 69 КК у їх взаємозв`язку.

Також захисник, зазначаючи, про не доведеність поза розумним сумнівом вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину, фактично у касаційній скарзі заперечує правильність установлених фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

У своїй касаційній скарзі захисник вказує на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме на порушення вимог ч. 5 ст. 72 КК. Однак питання про зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення вирішується в порядку виконання вироку і не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.

Суд касаційної інстанції є судом права відповідно до ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексу перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї висуваються за законом, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 без руху і встановити йому семиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3