Дата документу 29.12.2017 Справа № 554/9987/17

Справа №554/9987/17
Провадження №1-кс/554/8626/2017
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2017 року м.Полтава
Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 :

при секретарі ОСОБА_2

за участю слідчого - ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

адвокат - ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого-криміналіста відділу розслідувань злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого управління ГУНП в Полтавській області підполковник поліції ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження № 0000536 від 12.12.2017, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України про обрання запобіжного заходу тримання під вартою відносно :

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Малоселецьке Оржицького району Полтавської області, українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 .
-

В С Т А Н О В И В :
18.12.2017 року в провадження слідчого судді надійшло клопотання старшого слідчого-криміналіста відділу розслідувань злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого управління ГУНП в Полтавській області підполковник поліції ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження № 0000536 від 12.12.2017, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України про обрання запобіжного заходу тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Слідчим управлінням ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000536 від 12.12.2017, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.127 КК України.
Проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що 12.12.2017 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в м. Полтава, вступив у злочинну змову з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , щодо викрадення ОСОБА_11 , з метою подальшого заподіяння йому сильного фізичного болю та фізичного страждання шляхом нанесення побоїв з метою спонукання до припинення стосунків з ОСОБА_12 .
В подальшому реалізуючи заздалегідь розроблений злочинний план щодо викрадення людини, цього ж дня, близько 20 години, перебуваючи поблизу будинку, що по вул. Великотирнівська, в м. Полтава, ОСОБА_6 , разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючи за вказівкою ОСОБА_7 , застосувавши насильство, що виразилось у заламуванні рук, утримуванні, нанесення удару в тулуб, а також погрожуючи застосуванням насильства примусово, проти волі ОСОБА_11 , схопили останнього та помістили до автомобіля «Форд транзит», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 .
Відразу після цього до автомобіля зайшов ОСОБА_7 , який обшукав потерпілого, відібравши мобільний телефон останнього та наніс йому удар кулаком в тулуб, з метою подолання опору ОСОБА_11 та позбавлення можливості повідомити про своє місцезнаходження.
В подальшому ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на автомобілі «Форд транзит», номерний знак НОМЕР_1 , направились до лісосмуги, розташованої за рестораном «Мухомор», який знаходиться на 348-му кілометрі траси Київ-Харків, одягнувши при цьому на голову потерпілого шапку, що закривала очі, для позбавлення змоги прослідкувати маршрут руху. Після чого, зупинившись посеред лісосмуги, діючи з прямим умислом, реалізуючи заздалегідь обумовлені наміри, з метою спонукання ОСОБА_11 до припинення стосунків з ОСОБА_12 , ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , обмежували свободу та вільне пересування потерпілого шляхом перебування поблизу останнього, тим самим створюючи необхідну обстановку для забезпечення вчинення неправомірних дій. У цей час ОСОБА_7 вивів ОСОБА_11 з автомобіля та наказав зняти одяг та взуття, після чого, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс потерпілому близько 5 ударів кулаком руки та прикладом предмету, схожого на вогнепальну зброю, в область голови, обличчя та тулубу. При цьому ОСОБА_7 здійснив 2 постріли біля голови ОСОБА_11 та приставивши дуло до його скроні та статевих органів, залякував останнього, переконуючи у реальності своїх злочинних намірів та змушував вчинити дії проти його волі щодо припинення стосунків з ОСОБА_12 . Внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , потерпілий ОСОБА_11 відчував фізичний біль, моральне страждання, що виразилося у побоюваннях за власне життя та отримав тілесні ушкодження.
Правова кваліфікація кримінальних правопорушень: ч.2 ст.146 КК України (незаконне викрадення людини, вчинене за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалось заподіянням фізичних страждань) та ч.2 ст.127 КК України (катування, тобто умисне заподіяння сильного фізичного болю або фізичного страждання шляхом нанесення побоїв, з метою спонукати потерпілого вчинити дії, що суперечить його волі, вчинене за попередньою змовою групою осіб).
У вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень підозрюється: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Малоселецьке Оржицького району Полтавської області, українець, громадянин України, неодружений, непрацюючий, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 .
17 грудня 2017 року складено та старшим прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурором відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 погоджено повідомлення про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.127 КК України, яке поштою відправлено за адресою реєстрації підозрюваного ОСОБА_6 .
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:
- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 ,
- протоколами допиту свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,
- протоколами огляду речей (одягу та мобільного телефону) потерпілого ОСОБА_11 ,
а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.
Відповідно до ст. 177 КПК України застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, неможливо, оскільки існують наступні ризики, які дають підстави вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню:
-підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки враховуючи тяжкість вчинених ним злочинів, у підозрюваного наявні обґрунтовані підстави застосування усіх можливих способів та механізмів переховування та вчинення нових епізодів злочинної діяльності, оскільки у ході проведення досудового розслідування підозрюваний жодного разу не з`явився до слідчого та не повідомив причину своєї неявки, а тому є підстави вважати, що підозрюваний може залишити постійне місце проживання з метою уникнення від кримінальної відповідальності;
-перебуваючи на волі, підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин вчинених ним кримінальних правопорушень, оскільки на даний час під час проведення досудового розслідування вилучені не всі речі та предмети, які мають доказове значення у кримінальному провадженні;
-підозрюваний може незаконно вплинути на потерпілого та свідків, допитаних у даному кримінальному провадженні, адреси яких йому відомі;
-підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, у зв`язку з тим, що на даний час не вставлено місцеперебування інших осіб, які причетні до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, та перебуваючи на волі, може попередити останніх про обізнаність правоохоронних органів про їх причетність до вчинення зазначених злочинів.
У разі застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, неможливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії, вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.
При вирішенні питання про доцільність обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, необхідно враховувати практику Європейського суду з прав людини.
Зокрема, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Разом з тим інші, більш м`які запобіжні заходи, неможливо застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 з наступних причин:
- особисте зобов`язання неможливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого із застосуванням насильства;
- особиста порука неможливо застосувати у зв`язку з тим, що на адресу органу досудового розслідування та прокуратури не надходило письмових звернень від осіб, готових поручитися за ОСОБА_6 , що негативно характеризує його особистість. Крім цього, даний запобіжний захід буде недостатнім, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого із застосуванням насильства;
- застава неможливо застосувати у зв`язку з тим, що на адресу органу досудового розслідування та прокуратури не надходило заяв або клопотань від підозрюваного ОСОБА_6 , його захисника, рідних чи інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Крім цього, даний запобіжний захід буде недостатнім, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого із застосуванням насильства;
- домашній арешт неможливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання вищевказаних ризиків. Крім цього, даний запобіжний захід буде недостатнім, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого із застосуванням насильства.
В судовому засіданні слідчий просить задовольнити клопотання з підстав у ньому наведених.

Прокурор клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав та просив його задовольнити з урахуванням строку досудового розслідування, який закінчується 14.02.2018 року.
Підозрюваний свою вину визнає, але просить не застосовувати запобіжний захід пов`язаний з триманням під вартою з огляду на те що він є студентом денної форми навчання, має на утримання матір інваліда.
Захисник в судовому засіданні підтримав свого підзахисного та просив суд обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. Прохав врахувати наявність міцних соціальних зав`язків та позитивну характеристику підозрюваного. Приєднав до клопотання, документи характеризуючі особу в кількості 15 арк.
Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1)переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду;
2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому же кримінальному провадженні;
4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
В обґрунтування клопотання, як на підставу застосування вказаного запобіжного заходу, слідчий посилається на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, тобто запобігання спробі підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Таким чином, проаналізувавши доводи слідчого та прокурора в обґрунтування обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 слідчий суддя вважає, що ризики, визначені ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, знайшли своє підтвердження.
Одночасно, відповідно до положень ст.178 КПК України при розгляді даного клопотання слід врахувати вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину, дані про її особу, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у злочині, у вчиненні якого він підозрюється, а саме позбавлення волі.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді «взяття під варту» відносно підозрюваного, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Також слід зазначити, що виключно тяжкість вчиненого особою кримінального правопорушення, не є безумовною підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
При цьому суд враховує рішення Європейського суду з прав людини (див. в т.ч. п.80 рішення по справі «Харченко проти України» (заява № 40107/02) та п.60 рішення «Єлоєв проти України» (заява №17283/02) якими встановлено, що застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою виключно на підставі наявності підозри є прямим порушенням пункту 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року.
Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє зробити висновок про те, що прокурор у судовому засіданні не довів об`єктивними доказами, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Тому, суд дійшов до висновку, що подане клопотання не підлягає задоволенню.
Беручи до уваги наявність у підозрюваного постійного місця проживання, наявність соціальних зв`язків, його майновий стан, та те що, підозрюваний є приватним підприємцем та на його підприємстві працює більше 20 осіб, а також повідомлення про підозру, обставини справи, з урахуванням тяжкості вчиненого, наявності ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України, які є доведеними прокурором, враховуючи недоведеність недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно підозрюваного для запобігання ризиків, зазначених в клопотанні, слідчий суддя дійшов до висновку про можливість застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, який буде достатнім для неухильного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а не тримання під вартою, на якому наполягають слідчий та прокурор.
Відповідно до положень ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Відповідно до приписів ч.1 та ч.2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Згідно ч.6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.
Відповідно до ч. 5 ст. 196 КПК України, в ухвалі про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зазначаються конкретні обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, що покладаються на підозрюваного, обвинуваченого, та у випадках, встановлених цим Кодексом, строк, на який їх покладено.
Як вбачається з ч. 5 ст.194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.
З урахуванням наведених мотивів та вимог закону, суд вважає можливим застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який, на думку суду, забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного під час досудового слідства.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 176-178, 181, 186, 193,194, 196,197, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання старшого слідчого-криміналіста відділу розслідувань злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого управління ГУНП в Полтавській області підполковника поліції ОСОБА_3 - відмовити.
Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Малоселецьке Оржицького району Полтавської області, українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , домашній арешт з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв., строком до 14.02.2018 року за адресою АДРЕСА_2 , поклавши на нього наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду; не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора, суду; утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими по даному кримінальному провадженню.
В разі невиконання вищевказаних зобов`язань, до підозрюваного може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, зобов`язавши передати копію ухвали для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного.
Роз`яснити, що за умисне невиконання ухвали суду передбачена відповідальність за ст. 382 КК України.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області протягом п`яти днів з часу проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1