АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2018 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Судді-доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000558 від 11.09.2017 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, який має на утриманні одну малолітню дитину, непрацюючого, не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 15 січня 2018 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування основного призначеного покарання з іспитовим строком на два роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_6 обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирішено долю речових доказів та судових витрат у даному кримінальному провадженні.
ЄУНСС: 718/2851/17
Провадження: № 11-кп/ 794/109/18 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_10
Категорія: ч. 2 ст. 286 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_1
На вказаний вирок прокурор ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій не оскаржуючи правильність кваліфікації дій обвинуваченого та доведеності його вини, просить вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 15 січня 2018 року щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України в частині призначеного покарання скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме необґрунтованим застосуванням положень ст. 75 КК України, та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 3-х років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що районний суд, всупереч вимогам ст. 65 КК України та Постановам Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 р. та № 14 від 23.12.2005 р., приймаючи рішення про застосування ст. 75 КК України, не взяв до уваги те, що вчинений обвинуваченим злочин відноситься до необережних тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі до 8 років, а також не враховано обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння й тяжкі наслідки у вигляді смерті ОСОБА_11 та заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .
Також звертає увагу суду на те, що районним судом належним чином не надано оцінку висновку судово-токсикологічної експертизи № 1292 від 12.09.2017 р.
Вважає, що визнання вини та щире каяття обвинуваченого не впливає на зменшення суспільної небезпеки вчиненого злочину, оскільки ОСОБА_12 свідомо порушив цілий ряд пунктів ПДР України, керуючи автомобілем на перевищеній швидкості в стані алкогольного сп`яніння, чим поставив в небезпеку не тільки своє життя та здоров`я, але й інших учасників дорожнього руху, внаслідок чого сталася дана дорожньо-транспортна пригода.
Інших апеляційних скарг від учасників судового провадження не надходило.

На апеляційну скаргу прокурора від захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого, надійшло заперечення, в якому вона просить вирок районного суду, як законний, залишити без змін, а апеляційну скаргу, як необґрунтовану, - без задоволення.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_13 11.09.2017 року приблизно о 01 годині 30 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «ВАЗ-2106», номерний знак НОМЕР_1 , на автодорозі М-19 сполученням «Доманове - Ковель - Чернівці - Тереблече» зі сторони м. Кіцмань в напрямку м. Чернівці, в межах населеного пункту с. Мамаївці Кіцманського району Чернівецької області, наближаючись до нерегульованого перехрестя з вул. Колгоспна, проявив неуважність до дорожньої обстановки та самовпевненість у своїх діях, маючи реальну можливість спостерігати у своєму полі зору попутний транспортний засіб марки «Mercedes-Benz-E230», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 , в салоні якого в якості пасажирів перебували ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , який зупинився перед перехрестям з увімкненим покажчиком повороту ліворуч, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого допустив зіткнення з останнім в межах проїзної частини дороги.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля марки «Mercedes-Benz-E230» ОСОБА_11 , у відповідності до висновку СМЕ №681 від 13.12.2017 року, спричинено смерть, яка настала від травматичного шоку, внаслідок закритої тупої травми тулуба з ушкодженням серця.
Крім цього, пасажиру автомобіля марки «Mercedes-Benz-E230», ОСОБА_9 , у відповідності до висновку СМЕ № 1209-екс від 19.09.2017 року, спричинено тілесні ушкодження у вигляді переломів 7-8-9 ребер справа, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі що призвели до тривалого розладу здоров`я.
Дорожньо-транспортну пригоду ОСОБА_12 скоїв в результаті порушення та невиконання вимог п.п. 1.5, 2.3(6), 2.9(а), 12.3, 12.4 встановлених «Правилами дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету міністрів України за № 1306 від 10.10.2001 року та ведених в дію з 01.01.2002 року. Вказані порушення перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали.
Заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст оскаржуваного вироку суду та вимоги апеляційної скарги, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, посилаючись на доводи в ній викладені, обвинуваченого ОСОБА_6 , та діючого в його інтересах адвоката ОСОБА_7 , та потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведенні в апеляційній скарзі доводи, надавши слово усім учасникам у дебатах, а обвинуваченому і останнє слово, колегія суддів приходить до наступного.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочину, який йому інкримінується, а також правильність кваліфікації дій, в силу положень ч.3 ст.404 КПК України, перегляду в апеляційному порядку не підлягає.
Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, то вони є безпідставними.
Як вбачається з вироку, суд першої інстанції при обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, котрий вину свою визнав повністю, щиро розкаявся, раніше не судимий, є особою молодого віку, має на утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, думку потерпілих з приводу призначення покарання, котрі просили не позбавляти волі обвинуваченого.
Також суд враховував обставини, які пом`якшують покарання, добровільне відшкодування завданого збитку потерпілим.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_6 , суд визнав вчинення ним злочину у стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням всіх вказаних обставин в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки, та на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнив його від відбування покарання з випробуванням та поклав відповідні обов`язки.
Свої висновки в цій частині суд достатньо обґрунтував, і з якими колегія суддів погоджується в повному обсязі, вважаючи обране обвинуваченому ОСОБА_6 покарання достатнім для його виправлення, а тому підстав для посилення цього покарання колегія суддів не вбачає.
Апеляційний суд, зважаючи на вказане вище, враховує при цьому відношення обвинуваченого до вчиненого, його поведінку до і після вчинення злочину, а також те, що по даній справі цивільний позов потерпілими не заявлявся, вирок суду вони не оскаржували, повністю погодились із прийнятим судом рішенням й просили не позбавляти обвинуваченого волі, та приходить до висновку, що саме таке основне покарання у виді позбавлення волі, але з іспитовим строком, є достатнім і необхідним для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів, справедливим у співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Посилання прокурора на неврахування судом тяжкості злочину та наслідків, що настали, є неспроможним, оскільки наслідки: смерть потерпілого та завдання потерпілому тілесних ушкоджень середньої тяжкості, є кваліфікуючою ознакою складу злочину,передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за який ОСОБА_12 засуджений і така обставина судом врахована.
Твердження прокурора про те, що судом не враховано факту, що злочин був вчинений у стані алкогольного сп`яніння не може суттєво вплинути на правильність рішення суду, оскільки така обставина була врахована судом, і з огляду на сукупність обставин та характеристик, не може бути визначальною підставою для скасування умовного звільнення від покарання у виді позбавлення волі.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання узгоджується із засадами ст.65 КК України, є справедливим та достатнім для його виправлення, а вирок суду - законним і обґрунтованим, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора немає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Чернівецької області ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 15 січня 2018 року щодо ОСОБА_12 за ч. 2 ст. 286 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення.
Суддя-доповідач /підпис/ ОСОБА_1

Судді /підпис/ ОСОБА_2
/підпис/ ОСОБА_3
Згідно з оригіналом:
суддя Апеляційного суду
Чернівецької області ( ОСОБА_1 )
(13.03.2018 р. -дата засвідчення копії)