Справа № 645/1799/17
Провадження № 1-кп/645/332/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2017 р. м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судовий засідань ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкова обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000349 від 20 лютого 2017 року відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, українця, не одруженого, з неповною середньою освітою, не працюючого, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:
19.02.2017 року о 16 год. 00 хвилин потерпілий ОСОБА_4 знаходився біля власного гаража за адресою: АДРЕСА_2 . В цей час до нього підійшов ОСОБА_5 , між якими виник конфлікт на грунту раптово виниклих особистих неприязних стосунків. Під час конфлікту у ОСОБА_5 виник злочинний намір, спрямований на умисне нанесення потерпілому ОСОБА_4 тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, усвідомлюючи протиправність своїх дій, розуміючи, що від його злочинних дій потерпілий може отримати тілесні ушкодження та бажаючи діяти саме таким чином, ОСОБА_5 , навмисно наніс йому 1удар кулаком правої руки в область губ та носу, після чого наніс 1 удар кулаком правої руки в область лівого вуха, 1 удар кулаком лівої руки в область правого вуха. ОСОБА_5 , взявши металеву палицю, яка знаходилась поруч, наніс нею 1 удар в область передпліччя лівої руки та 1 удар в область передпліччя правої руки, якими потерпілий намагався закрити голову. Від отриманих ударів ОСОБА_4 впав грудною клітиною на землю. ОСОБА_5 , сівши на спину потерпілому, двома руками схопив його за голову та 4 рази вдарив лівою частиною обличчя ОСОБА_4 о землю. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1121-С/17 від 11.04.2017 року, ОСОБА_5 завдав потерпілому ОСОБА_4 наступні тілесні ушкодження: закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку, що відповідно до п.п.2.3.1 а, п.2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17 січня 1995 року відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я та забиту рану та синець на лівій руці, що відповідно до п.п. 2.3.2 «Б», п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17 січня 1995 року відноситься до легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні ОСОБА_5 , винним себе у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України не визнав, при цьому пояснив, що його гараж та гараж ОСОБА_4 знаходяться недалеко один від іншого. 19.02.2017 року між ним та ОСОБА_4 відбувся словесний конфлікт через те, що ОСОБА_4 відкидав сніг від воріт свого гаражу до воріт його гаражу. В ході даного конфлікту він та ОСОБА_4 висловлювалися один на одного нецензурною лайкою. Зазначив, що він ОСОБА_4 не бив і не чіпав його взагалі. Звідки в ОСОБА_4 зазначені побої, йому не відомо.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, його вина підтверджується наступними, дослідженими судом доказами.

Так, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що 19.02.2017 року він відкидав сніг від свого гаражу. В цей час ОСОБА_5 приїхав до свого гаражу та відкрив ворота свого гаражу. Потім підійшов до нього та почав лаятися в його адресу за те, що він викидав сніг на дорогу. В ході сварки ОСОБА_5 схопив його за комір, а ОСОБА_4 його відштовхнув. Після чого ОСОБА_5 повалив ОСОБА_4 на землю і почав його бити металевою палкою та головою об лід. Цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.
Допитана в якості свідка ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що вона є колишньою дружиною потерпілого ОСОБА_4 19.02.2017 року біля 16 год. 00 хвилин вона проходила біля гаражів, що розташовані біля будинку АДРЕСА_2 . Вирішила в гаражі взяти консервацію та слідуючи до нього, побачила, що перед гаражом обвинуваченого ОСОБА_5 стоїть його машина. Продовжуючи йти далі, вона почула крики і побачила, що ОСОБА_5 повалив ОСОБА_4 на землю і бив його сидячі на ньому, а також бив ОСОБА_4 головою об кригу. Вона підбігла та почала кричати на ОСОБА_5 , тоді він припинив бити ОСОБА_4 , піднявся з нього та пішов. Вона, підійшовши ближче до ОСОБА_4 , побачила на його обличчі кров.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що 19.02.2017 року приблизно о 16 год. 00 хвилин вій йшов до брата в гараж, який знаходиться біля будинку АДРЕСА_2 . По дорозі до нього він бачив як ОСОБА_5 бив металевим прутком в область голови ОСОБА_4 . Також він зазначив, що бачив, як свідок ОСОБА_6 почала кричати на ОСОБА_5 щоб той припинив бити ОСОБА_4 . Всі події відбувалися біля гаража ОСОБА_4 .
Крім того, вина ОСОБА_5 підтверджується наступними письмовими доказами, які були досліджені в судовому засіданні:
-висновком експерта №1121-С/17 від 11.04.2017 року, згідно якого у ОСОБА_4 мали місце наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, що відповідно до п.п.2.3.1 а, п.2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17 січня 1995 року відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я та забиту рану та синець на лівій руці, що відповідно до п.п. 2.3.2 «Б», п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17 січня 1995 року відноситься до легких тілесних ушкоджень.

-змістом даних, що містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 07.04.2017 року та фототаблиці до нього, в ході якого потерпілий ОСОБА_4 відтворив події вчинення ОСОБА_5 відносно нього злочину в районі будинку АДРЕСА_2 ;
-змістом даних, що містяться в довідці №01-188/С від 24.02.2017 року КЗОЗ «Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», відповідно до якої 19.02.2017 року до потерпілого ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3 виїжджала бригада ектренної медичної допомоги, яка після огляду поставила попередній діагноз: ЗЧМТ, струс головного мозку, підшкірна гематома лівого передпліччя, підшкірна гематома лівої кисті, садно лівого передпліччя;
-змістом даних, що містяться в консультативному висновку лікаря-спеціаліста КЗОЗ «Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» №10/2223 від 21.02.2017 року, відповідно до якого ОСОБА_4 поставлено діагноз: ЗЧМТ, струс головного мозку, забій м`яких тканин голови та численні забиття м`яких тканин верхніх кінцівок;
Суд критично ставиться до не визнання ОСОБА_5 вини у спричиненні ОСОБА_4 умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я останнього, оскільки така позиція обвинуваченого спростовується іншими зібраними та дослідженими у справі доказами, зокрема показаннями потерпілого ОСОБА_4 та свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які були допитані в судовому засіданні. Таку позицію обвинуваченого ОСОБА_5 суд розцінює як бажання уникнути відповідальності за скоєний злочин.
Аналізуючи вищевикладені докази, суд вважає доведеним, що ОСОБА_5 своїми умисними діями, спричинив ОСОБА_4 умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я останнього, тобто вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.125 КК України, і така кваліфікація його дій є вірною.
Згідно з ст.65 КК України при призначенні покарання суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Вивченням в ході судового розгляду даних особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, за місцем мешкання характеризується задовільно.
Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , передбачені ст. 66 КК України, судом не встановлені.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , передбачені ст. 67 КК України судом не встановлені.

Вирішуючи питання про вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд бере до уваги ступінь тяжкості кримінального правопорушення, тяжкість завданих наслідків, суспільну небезпеку скоєного, дані про особу обвинуваченого.
На підставі викладеного, з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_5 , суд приходить до висновку про необхідність призначити йому покарання в вигляді громадських робіт.
Під час судового розгляду потерпілим ОСОБА_4 пред`явлено цивільний позов, з урахуванням уточненого позову він просить стягнути з обвинувачуваного ОСОБА_5 понесену матеріальну шкоду в розмірі 4040,74 грн. та моральну - 50000,00 грн. Обвинувачуваний цивільний позов не визнав в повному обсязі.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суду не надано доказів на підтвердження того, яке лікування було призначено потерпілому саме для лікування тілесних ушкоджень заподіяних 19.02.2017 року обвинувачуваним ОСОБА_5 . В судовому засіданні потерпілий пояснив суду, що ліки які він купував, йому призначав лікар ще до подій 19.02.2017 року в зв`язку з тим, що він хворіє на ряд хронічних захворювань. Після того, як він зазнав тілесних ушкоджень від дій обвинувачуваного ОСОБА_5 , його хвороби загострилися, в зв`язку з чим, необхідність лікуватися не зникла до теперішнього часу. Окрім того позивач пояснив суду, що ліки, які він купляв і чеки на які він долучив до цивільного позову дійсно призначені для лікування різних хронічних хвороб, на які він хворів ще до отримання тілесних ушкоджень.
Оскільки судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, суд приходить до висновку про відмову в задоволені позову в частині стягнення з обвинувачуваного вартості пошкодженого майна, а саме: вартості мобільного телефону, окуляр, джинсових брюк та вартості сплати за відновлення пошкодженого водійського посвідчення що належать потерплому, амортизаційних витрат на автомобіль і вартості пального, оскільки в цій частині цивільний позов жодним чином не обґрунтований та не доведений.
Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню лише в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_4 частково заявленої моральної шкоди.
При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з положень статей 23, 1168 ч. 1 ЦК України, які вказують, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно роз`ясненням Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Оцінюючи у сукупності пояснення потерпілого, свідків, висновок судово-медичної експертизи, суд дійшов висновку, що в результаті спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 зазнав фізичного болю, приниження його честі та гідності, з огляду на характер та глибину моральних страждань, керуючись принципом розумності та справедливості, компенсація моральної шкоди в розмірі 5000 гривень є, на думку суду, достатньою для відшкодування.
Речові докази та судові витрати по справі відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374, 395 КПК України суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України та призначити йому покарання у вигляді 150 годин громадських робіт.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з засудженого ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 5000 (п`ять тисячі) грн.

В іншій частині позов ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя :