У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 листопада 2017 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , володільця майна ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0001505 старшого слідчого СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно, -
ВСТАНОВИВ:

Слідчий у кримінальному провадженні №0001505 старший слідчий СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням про накладення арешту на майно.

В обґрунтування клопотання слідчий вказує на те, що 04 листопада 2017 року о 16.20 год. на в`їзд в Україну через пункт пропуску «Тиса» на автомобілі марки «Opel», модель «Movano 2.5» д.н.з. НОМЕР_1 , заїхав громадянин ОСОБА_4 . Під час поглибленого огляду транспортного засобу у багажному відділенні мікроавтобуса серед посилок виявлено мопед марки «Honda». В ході проведення додаткової перевірки зафіксовано спрацювання Бази даних Інтерпол на VIN: НОМЕР_2 , перебуває в міжнародному розшуку, країна розшуку Італія.
04.11.2017 року о 19.05 год. ст. слідчим СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області капітаном поліції ОСОБА_3 на території КПП «Тиса» вищевказаний автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а також мопед марки «Honda», були оглянуті та вилучені і поміщені на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с.Оноківці, вул. Головна, 55.
Враховуючи, що виявлені та вилучені в ході проведення зазначеного вище огляду місця події транспортний засіб та мопед є речовими доказами, а транспортний засіб знаряддям вчинення кримінального правопорушення, щодо якого здійснюється досудове розслідування та матимуть доказове значення у даному кримінальному провадженні, з огляду на зазначене слідчий просить накласти арешт на вилучені і поміщені на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с.Оноківці, вул. Головна, 55 згідно протоколу огляду місця події від 04.11.2017 року механічні транспортні засоби.
У відповідності до ч. 2 п. 1 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, а тому слідчий у клопотанні просить накласти арешт на вилучені в ході проведення огляду речі та предмети.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав та мотивів викладених у ньому. Надав пояснення аналогічні викладеним у клопотанні.
Володілець майна ОСОБА_4 в судовому засіданні вказав, що у його фактичному володінні протягом двох місяців перебуває автомобіль марки «Opel», модель «Movano 2.5» д.н.з. НОМЕР_1 , просив відмовити у задоволенні клопотання в частині накладення арешту на даний автомобіль. Не заперечив проти накладення арешту на мопед.
Заслухавши доводи слідчого, володільця майна, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001505 від 05.11.2017 року, попередня правова кваліфікація ст. 198 КК України.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль марки «Opel», модель «Movano 2.5» д.н.з. НОМЕР_1 належить ОСОБА_6 .
Слідчим суддею також встановлено, що 04.11.2017 року під час проведення огляду ділянки «прибуття» митного поста «Тиса» Закарпатської митниці ДФС, слідчим виявлено та вилучено: автомобіль марки «Opel», модель «Movano 2.5» д.н.з. НОМЕР_1 та мопед марки «Honda» VIN: НОМЕР_2 .
Згідно ч.1 ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166,170 - 174 цього Кодексу.
Відповідно до ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів забезпечення кримінального провадження являється арешт майна.
Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Таким чином, арешт може бути накладено на майно у вигляді речей, документів (в тому числі цінних паперів, грошей (у будь якій валюті готівкою або безготівковому вигляді), на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, корпоративні права.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За змістом ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Під час розгляду клопотання слідчим доведено, що вилучений 04.11.2017 року у ході проведення огляду ділянки «прибуття» митного поста «Тиса» Закарпатської митниці ДФС мопед марки «Honda», VIN: НОМЕР_2 має значення речового доказу у кримінальному проваджені №0001505 від 05.11.2017 року та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речових доказів та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України, а тому клопотання в частині накладення арешту на мопед марки «Honda», VIN: НОМЕР_2 , підлягає до задоволення.
Разом з тим, слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання в частині накладення арешту на автомобіль марки «Opel», модель «Movano 2.5» д.н.з. НОМЕР_1 слід відмовити, оскільки слідчим у клопотанні та в судовому засіданні необґрунтовано, що вказаний автомобіль має значення речового доказу по кримінальному провадженню №0001505, зберіг на собі сліди кримінального правопорушення, набутий кримінально протиправним шляхом та відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Слідчий на виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України не довів слідчому судді необхідність арешту майна на транспортний засіб, а також наявність підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчим у клопотанні та в судовому засіданні необґрунтовано, що вказане майно має значення речових доказів по кримінальному провадженню, відповідає критеріям речових доказів, визначених ст. 98 КПК України, не доведено розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження .

Із змісту клопотання, матеріалів провадження, як і доводів, висловлених слідчим у суді вбачається, що органом досудового слідства не доведено, що автомобіль марки «Opel», модель «Movano 2.5» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , про арешт якого ставиться питання, має значення доказу в даному кримінальному провадженні і підпадає під критерії, визначені у ст.98 КПК України, зокрема: не обґрунтовано в достатній мірі, що він є знаряддям/засобом вчинення кримінального правопорушення, які саме сліди кримінального правопорушення він на собі зберіг, і які інші відомості можна отримати за його допомогою, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, крім тих, що вже були отримані під час проведення огляду місця події.
Таким чином, клопотання слідчого підлягає до часткового задоволення.
Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні клопотання або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі всього тимчасово вилученого майна.
Керуючись ст.ст. 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0001505 старшого слідчого СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_5 про накладення арешту на майно, задовольнити частково.

Накласти арешт на мопед марки «Honda», VIN: НОМЕР_2 , що зберігається на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області.
В іншій частині вимог клопотання відмовити.
Копію ухвали вручити слідчому, прокурору, а іншим учасникам направити не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1