Справа № 460/3191/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Яворівський районний суд Львівської області
в складі: головуючого- судді ОСОБА_1
при секретарі с/з- ОСОБА_2
з участю: прокурора - ОСОБА_3
захисника- ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Івано-Франківська, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , колишнього військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -
обвинувачений ОСОБА_5 27 лютого 2015 року призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу по контракту. Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ) № 48 від 27.02.2015 зарахований до списків особового складу військової частини та призначений на посаду гранатометника 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини - польова пошта НОМЕР_2 . 09.11.2015 року ОСОБА_5 , умисно, без поважних причин в умовах особливого періоду, самовільно залишив військову частину - польова пошта НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ), що дислокувалася за адресою: у АДРЕСА_2 та до 29.01.2016, проводив час на власний розсуд та перебував за місцем свого проживання.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 після роз`яснення суті обвинувачення, в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч.4 ст. 407 КК України свою вину визнав повністю та дав суду показання, що він дійсно 09.11.2015 року, після телефонного повідомлення матері про хворобу, не повідомивши командира військової частини, самовільно залишив військову частину - польова пошта НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ), яка розташовувалася у АДРЕСА_2 та до 29.01.2016 перебував за місцем свого проживання та доглядав за матір`ю. У вчиненому щиро розкаявся та просив суворо не карати.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.
Учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.
Суд вважає, що в судовому засіданні вина обвинуваченого у вчиненні ним кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України доведена повністю та кваліфікація його дій за ч.4 ст. 407 КК України правильна, оскільки він, будучи військовослужбовцем, вчинив самовільне залишення військової частини без поважних причин в умовах особливого періоду.
При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, його наслідки, які не є тяжкими, особу обвинуваченого, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, на психіатричному та наркологічному диспансерних обліках не перебуває, є учасником Антитерористичної операції на Сході України, пом`якшуючу обставину - щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання, та вважає за можливе обрати йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст. 407 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку.
Керуючись ст. ст. 370, 373-374, 395 КПК України, суд -

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
У відповідності із ст.ст.75, 76 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було судом визнано недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Яворівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1