У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 лютого 2018 року
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 ,з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 ,захисника ОСОБА_4 ,підозрюваного ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції)розглянувши клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу в інтересах підозрюваного
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м.Орджонікідзе Дніпропетровської області,громадянина України,не працюючого,зареєстрований в АДРЕСА_1 , раніше не судимого
якому оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, що передбачене ч.3 ст.187,ч.2 ст.289 КК України по матеріалам досудового розслідування за № 0003831 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань від 17.10.2017 року,

В С Т А Н О В И В:
21.02.2018 р.Захисник ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 звернулася до слідчого судді з клопотанням про зміну запобіжного заходу відносно її підзахисного у виді тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло цілодобово або визначити розмір застави.
В клопотанні зазначає,що в провадженні СВ Шевченківського ВП Дніпровського ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження від 17.10.2017 р.за № 0003831 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч.3 ст.187 ,ч.2 ст.289 КК України.
20.10.2017 р.відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів з 17.10.2017 р.по 15.12.2017 р.,який продовжено до 17.01.2018 р.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 17.01.2018 р.продовжено строк тримання підозрюваного під вартою до 17.03.2018 р.
Як зазначає у клопотанні захисник, ОСОБА_5 має постійне місце проживання у м.Запоріжжі,перебуває у цивільному шлюбі з ОСОБА_6 ,є студентом Запорізького Державного Медичного Університету,позитивно себе зарекомендував,раніше не судимий,неодноразово брав участь у спортивних змаганнях,що свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв*язків.
При розгляді інших клопотань слідчого щодо запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 ,представник потерпілого ОСОБА_7 висловлював думку,в тому числі і від імені свідка ОСОБА_8 , про можливість застосування до підозрюваного більш м*якого запобіжного заходу та відсутність до нього претензій з боку потерпілого і свідка.
Як вважає захисник за змістом клопотання,на даний час ризики,передбачені ст.177 КПК України щодо ОСОБА_5 відсутні,сама по собі наявність навіть обґрунтованої підозри не може бути єдиним виправданням для подальшого тримання особи під вартою.
Посилаючись на ці обставини,захисник з посиланням на ч.1 ст.201 КПК України просить змінити запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_5 з тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло цілодобово або визначити розмір застави.
Розгляд клопотання захисника призначався в судовому засіданні 23.02.2018 р.з викликом всіх учасників кримінального провадження,участь яких у розгляді клопотання є обов*язковою.
Підозрюваний ОСОБА_5 ,який відповідно до Закону України «Про попереднє ув*язнення» рахується за органом досудового розслідування,не був доставлений у судове засідання,за повідомленням слідчого СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області,з причин необхідності більш тривалого часу для забезпечення його конвоювання у судове засідання.
Розгляд клопотання захисника ,з урахуванням листа слідчого про строки забезпечення конвоювання підозрюваного,призначався в судовому засіданні 28.02.2018 р.з викликом всіх учасників кримінального провадження,участь яких у розгляді клопотання є обов*язковою.
Підозрюваний ОСОБА_5 ,який відповідно до Закону України «Про попереднє ув*язнення» рахується за органом досудового розслідування,не був доставлений у судове засідання,приймав участь у режимі відеоконференції.
При розгляді клопотання в суді захисник ОСОБА_4 його повністю підтримала та просила задовольнити з підстав,викладених вище.Пояснила,що у розпорядженні захисту наразі наявні докази нових обставин,що зазначені у клопотанні як підстава для зміни запобіжного заходу підозрюваному та не розглядалися раніше.Зокрема,просить врахувати наявність у ОСОБА_5 цивільної дружини ОСОБА_6 ,яка як власник житла надає йому згоду на проживання за адресою,зазначеною у клопотанні,необхідність продовження навчання з метою уникнути відрахування з навчального закладу,студентом якого він є,можливість його матеріального забезпечення в умовах домашнього арешту або із визначенням застави за рахунок коштів матері ОСОБА_9 ,яка є приватним підприємцем.Жодним чином вплинути на хід слідства підозрюваний не може, ризики,які виправдовують його подальше тримання під вартою, відсутні,слідчі дії з його участю тривалий час не проводяться.
Підозрюваний ОСОБА_5 ,який приймав участь у судовому засіданні в режимі відео конференції,підтримав клопотання захисника.
Прокурор при розгляді клопотання заперечував з тих мотивів,що викладені ним у заяві про відвід судді.
Після розгляду заяви про відвід судді прокурор залишив залу судового засідання з невідомих причин та брати участь у подальшому розгляді клопотання не побажав,що не перешкоджає його розгляду по суті з огляду на процесуальні строки та виконання судом обов*язку повідомити всіх учасників кримінального провадження про дату,час та місце розгляду клопотання,а також неможливість застосування до прокурора процесуального примусу.
Заслухавши думку учасників процесу, перевіривши їхні доводи матеріалами справи, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання захисника підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
З наданих до клопотання матеріалів вбачається,що 17.10.2017 р.до ЄРДР Шевченківським ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області внесено відомості про почате досудове розслідування кримінального провадження за № 0003831 за підозрою кількох осіб,в тому числі ОСОБА_5 ,у вчиненні кримінальних правопорушень,передбачених ст.187 ч.3,ст.289 ч.2 КК України.
17.10.2017 р. ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст.208 КПК України.
18.10.2017 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,надалі правова кваліфікація змінювалася та у клопотанні захиника защзначено,що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину,передбаченого ст.187 ч.3,ст.289 ч.2 КК України.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 20.10.2017 р.відносно підозрюваного ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 15.12.2017 р.включно без визначення застави.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 13.12.2017 р.відносно підозрюваного ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою до 17.01.2018 р.включно на строк досудового розслідування.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 17.01.2018 р.відносно підозрюваного ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою до 17.03.2018 р.включно.
Строк досудового розслідування продовжено до 17.04.2018 р.
Клопотання про зміну запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 надійшло до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя 21.02.2018 р.,що відповідає вимогам ч.2 ст.132 КПК України,згідно якої клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду,в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
З наданої прокурором під час розгляду клопотання постанови вбачається,що змінена територіальна підслідність даного кримінального провадження відбулася на підставі постанови від 26.02.2018 р.
Згідно ч.1 ст.5 КПК України процесуальна дія проводиться,а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу,чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.
ВССУ у листі від 05.04.2013р. № 223-559/0/4-13 «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження» в п.3 викладені роз*яснення про те,що відповідно до ч. 2 ст. 132 КПК усі клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжних заходів (ч. 2 ст. 131 КПК), подаються до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що здійснює відповідне розслідування. Такі клопотання розглядаються слідчим суддею, який визначається автоматизованою системою документообігу суду в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 35 КПК (незалежно від того, який слідчий суддя розглядав інші клопотання у цьому ж кримінальному провадженні раніше).З урахуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК правильним є застосування зазначеного правила й до розгляду клопотань, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом. Зауважимо, що у таких випадках не можна керуватися положенням ч. 1 ст. 32 КПК, яке, з огляду на зміст цієї статті та її місце у структурі КПК, стосується лише суду, який здійснює кримінальне провадження як орган, що розглядає справу по суті (пункти 20 22 ч. 1 ст. 3, ст. 30, ст. 31 КПК), і не регламентує діяльність слідчого судді.
Оскільки зміна територіальна підслідність даного кримінального провадження відбулася після подання до суду клопотання та початку його розгляду,підсудність таких клопотань прямо не визначена процесуальним законом,положення ст.32 КПК України у даному випадку не застосовуються,слідчий суддя дійшов висновку,що клопотання підлягає розгляду по суті ,що відповідає вимогам ч.6 ст.9,ч.2 ст.132 КПК України.
Така позиція узгоджується з положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод про право кожного на справедливий та публічний судовий розгляд справи незалежним безстороннім судом,створеним та підставі закону,право на доступ до правосуддя витікає з принципу міжнародного права,який забороняє відмову у правосудді та застосовується до кримінальних процессів і забезпечує право на отримання судового рішення(рішення Європейського Суду з прав людини «Девеер проти Бельгії» від 27.02.1979 р.,»Ганчі проти Італії»).
Прокурор висловив незгоду з клопотанням саме з цих підстав,які були перевірені під час вирішення його заяви про відвід слідчого судді та не знайшли свого підтвердження положеннями чинного законодавства.
При розгляді клопотання по суті встановлено наступне.
Відповідно до ч.1 ст.201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу.
Слідчий суддя суд зобов`язаний розглянути відповідне клопотання підозрюваного, обвинуваченого протягом трьох днів із дня його одержання згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
При судовому розгляді клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт слідчим суддею досліджено матеріали,додані до клопотання, доводи захисту, вислухано з цього приводу думку сторін кримінального провадження та встановлено наявність підстав для зміни запобіжного заходу з огляду на наступне.
Згідно з правилами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу,слідчий суддя повинен встановити підстави, передбачені ч. 2 ст. 177 КПК України для його застосування, а у даному випадку зміни, тобто наявність обґрунтованої підозри та ризиків.
При цьому необхідно враховувати, що клопотання про зміну запобіжного заходу в порядку ст. 201 КПК України по суті закріплює право сторони захисту на зміну запобіжного заходу у зв`язку з встановленням нових обставин, які виникли (або про існування яких стало відомо) після постановлення ухвали про застосування чи продовження запобіжного заходу та не розглядалися і не приймалися до уваги слідчим суддею, судом при постановленні такої ухвали.
При обранні відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою було враховано наявність обґрунтованої підозри,а також ризики можливого незаконного впливу з боку підозрюваного на потерпілого та свідків,продовження підозрюваним злочинної діяльності,ризик його втечі.
При розгляді даного клопотання прокурор не зазначив ризиків,які вважає такими,що існують з достатньо високим ступенем імовірності та доказів на їх підтвердження не надав.
Водночас,за змістом ухвали слідчого судді від 13.12.2017 р., представник потерпілого ОСОБА_7 в судовому процесі по цьому кримінальному провадженню при вирішенні питання про продовження строку тримання ОСОБА_5 під вартою повідомляв про іншу позицію потерпілого,зазначивши,що потерпілий та свідок ОСОБА_8 не вважають підозрюваного ОСОБА_5 соціально небезпечним,не наполягають на його триманні під вартою,заявив,що на потерпілого та свідків ані підозрюваним,ані іншими особами тиск не чинився,тому існування цього ризику об*єктивно не підтверджується.
Відсутність відомостей про кримінальне минуле підозрюваного не дає підстав для висновку про високий ризик продовження ним злочинної діяльності.
Наведені стороною захисту обставини щодо сімейного стану підозрюваного та його соціальних зв*язків,наявність у м.Запоріжжі житла,яке пропонується для його проживання цивільною дружиною,необхідність продовження навчання задля запобігання відрахуванню,не були предметом розгляду слідчим суддею при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та при його продовженні.
На час розгляду даного клопотання встановлено,що підозрюваний має родинні зв*язки у м.Запоріжжі та його цивільна дружина ОСОБА_10 надає для проживання підозрюваного власне житло за адресою АДРЕСА_2 ,підозрюваний навчається у Запорізькому Державному Медичному Університеті,його мати ОСОБА_9 зареєстрована як фізична особа-підприємець та може забезпечити підозрюваному матеріальне утримання.
Допитана при розгляді клопотання свідок ОСОБА_10 показала,що досить тривалий час до затримання ОСОБА_5 проживала з ним у цивільному шлюбі,який вони надалі планують зареєструвати,у належній їй на праві власності квартирі за адресою АДРЕСА_2 ,дає згоду ОСОБА_5 надалі проживати у цьому житлі,матеріально їх сім*я забезпечена.
Допитана при розгляді клопотання свідок ОСОБА_9 показала,що ОСОБА_5 є її рідним сином,який на період навчання у ЗДМУ проживає у м.Запоріжжі з ОСОБА_10 ,повністю матеріально забезпечує сина і готова надалі надавати йому матеріальну підтримку.
Позитивні характеристики підозрюваного,дипломи учасника спортивних змагань говорять про його суспільні інтереси та відсутність шкідливих залежностей,які можуть негативно впливати на поведінку підозрюваного,встановлені соціальні та родинні зв*язки підозрюваного в м.Запоріжжі можливо вважати міцними та настільки впливовими на поведінку ОСОБА_5 ,щоб утримати його від продовження злочинної діяльності та гарантовано забезпечити виконання ним процесуальних обов*язків,належну процесуальну поведінку,запобігти ризику втечі як особи,який загрожує кримінальне покарання.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування запобіжного заходу.
Відповідно,зі спливом певного часу,орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи.
При розгляді даного клопотання з пояснень захисника вбачається,що додаткових доводів для тримання підозрюваного під вартою слідчим та прокурором не наведено,слідчі дії з його участю тривалий час не проводяться.
Лише правова кваліфікація вчиненого, надана стороною обвинувачення, і навіть наявність серйозних підозр щодо участі у вчиненні тяжкого правопорушення та перспективи ухвалення вироку про значну міру покарання самі по собі є недостатніми, не можуть бути виправданням тривалого попереднього ув`язнення (Справа «Адам`як проти Польщі»).
Відповідно до ч. 3 ст. 5 Конвенції (Справа «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного.
Обов`язок забезпечити розумній строк досудового тримання під вартою покладається на судові органи, які повинні розглянути всі факти на користь і проти існування справжньої потреби суспільного інтересу, який, при належному врахуванні принципу забезпечення презумпції невинуватості, виправдовує відхід від норми про повагу до особистої свободи, і викласти ці міркування у своїх рішеннях стосовно клопотань про звільнення з-під варти (Справа «Летельєр проти Франції»).
Враховуючи,що слідством за період з жовтня 2017 р.встановлені та допитані потерпілий,свідки,виявлені речі та документи,які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення,слідство затягується через проведення експертиз,чому підозрюваний не зможе зашкодити, прокурором у судовому засіданні не наведені обставини, які б свідчили про те, що заявлені раніше ризики, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою,збереглися, як і не наведено конкретних чинників та способів можливого ухилення особи від органів досудового розслідування та суду.
Тяжкість обвинувачення,яке ставиться за провину ОСОБА_5 не може бути єдиною підставою для подальшого тримання під вартою.
У справі Мамедова проти Росії 7064/05 від 01 червня 2006 року щодо недостатності посилання на тяжкість злочину та ймовірне покарання , Європейський Суд зазначив, що суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду.
У рішенні Європейського Суду з прав людини від 12.01.2012 р.у справі «Тодоров проти України» викладена правова позиція ,згідно якої для подальшого тримання особи під вартою повинні бути виняткові вагомі причини,при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину,складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку.
За ступенем суворості запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту межує з позбавленням волі,про що вказав Європейський Суд з прав людини у рішенні «Вітторіо і Луіджи Манчині проти Італії»,зазначивши,що і тримання під вартою у в*язниці,і домашній арешт були для заявників позбавленням свободи,виходячи із розуміння пп.»с» п.1 ст.5 Конвенції.
За своєю суттю цілодобовий домашній арешт є комплексом призначених за рішенням суду обмежень і заборон,які накладаються на особу у зв*язку з його повною ізоляцією у певному приміщенні,спрямовані на досягнення мети цього запобіжного заходу,реалізуються й контролюються уповноваженими органами,дає можливість звинувачений особі лише захищатися в умовах перебування на волі,а не звільняє від відповідальності чи можливого покарання.
На переконання слідчого судді,застосування наступного за суворістю запобіжного заходу підозрюваному у виді цілодобового домашнього арешту є дієвим та фактично забезпечує виконання підозрюваним покладених на нього законом обов`язків та усуває можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування і суду чи іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню,що є підставою для задоволення клопотання захисника.
Виходячи з викладеного,слідчий суддя вважає за доцільне запобіжний захід відносно підозрюваного ОСОБА_5 у виді тримання під вартою змінити на цілодобовий домашній арешт ,поклавши на підозрюваного відповідно до ст. 194 КПК України обов`язки прибувати до слідчого, прокурора, суду за першим викликом, не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду,утримуватись від спілкування з потерпілими та свідками у кримінальному провадженні;здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт для виїзду за кордон,інші документи,що дають право на виїзд з України і в*їзд в Україну.
Строк застосування запобіжного заходу не може перевищувати строку досудового розслідування,який продовжено до 17.04.2018 р.
Порядок та перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, чітко визначено та регламентовано Главою 31 Кримінального процесуального кодексу України. Так, згідно ч. 3 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.
В ст. 309 КПК України наведено перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування, та визначено, що скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді. До таких інших ухвал слідчого судді відноситься і ухвала про зміну запобіжного заходу.
Такий висновок узгоджуєються із змістом інформаційних листів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 1640/0/4-12 від 09.11.2012 року та № 10-1717/0/4-12 від 21.11.2012 року, в яких приведено вичерпний перелік всіх судових рішень, які за КПК України 2012 року, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, та приведено перелік осіб, які мають право на апеляційне оскарження.
В підтвердження цьому Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 20 свого листа № 223-558/0/4-13 від 05.04.2013 року зазначив, що перелік ухвал слідчого судді суду першої інстанції, які підлягають оскарженню в апеляційному порядку, визначено частинами 1 і 2 ст. 309 КПК України, цей перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 177, 179, 201,309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И Л А :
Клопотання захисника задовольнити.
Змінити запобіжний захід відносно ОСОБА_5 ,підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 ,ч.2 ст.289 КК України, з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт на строк з 28 лютого 2018 р.по 17 квітня 2018 р.включно.
Звільнити ОСОБА_5 з-під варти негайно.
В період дії запобіжного заходу заборонити підозрюваному ОСОБА_5 залишати місце свого проживання за адресою АДРЕСА_2 .
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки:
1)прибувати до слідчого, прокурора, суду за першим викликом;
2)не відлучатися за межі м.Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3)утримуватись від спілкування з потерпілими та свідками у кримінальному провадженні;
4)здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт для виїзду за кордон,інші документи,що дають право на виїзд з України і в*їзд в Україну.
Ухвала не оскаржується.

Слідчий суддя ОСОБА_1