Постанова
Іменем України

29 березня 2018 року

м. Київ
справа № 529/905/16-к
провадження № 51-260 км 18
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на вирок Диканського районного суду Полтавської області від 19 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 08 червня 2017 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000183, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) вироком Диканського районного суду Полтавської області від 17 травня 1995 року за ч. 2 ст. 229-6 КК України 1960 року на 2 роки позбавлення волі; 2) вироком Диканського районного суду Полтавської області від 06 квітня 1998 року за ч. 2 ст. 229-6 КК України 1960 року на 2 роки позбавлення волі; 3) вироком Диканського районного суду Полтавської області від 24 липня 2003 року за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України на 5 років позбавлення волі; 4) вироком Диканського районного суду Полтавської області від 07 грудня 2009 року за ч. 1 ст. 121 КК України на 5 років позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Диканського районного суду Полтавської області від 19 жовтня 2016 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України на 3 роки позбавлення волі.
Вирішено питання процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.
Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 08 червня 2017 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни.
Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за те, що він, 09 липня 2016 року, на одній із земельних ділянок в с. Петро-Давидівка Диканського району Полтавської області зірвав дикоростучі рослини снотворного маку та, помістивши їх до білого поліетиленового мішка, в цей же день на рейсовому автобусі за маршрутом Жоржівка Полтава, незаконно перевіз до смт. Диканька Полтавської області. По дорозі до місця свого проживання ОСОБА_6 був зупинений працівниками міліції, які, оглянувши останнього з його добровільної згоди, виявили та вилучили зазначені рослини снотворного маку, які згідно з висновком судово-хімічної експертизи від 15 липня 2016 року є наркотично активним алкалоїдом опію, морфіну, кодеїну і є особливо-небезпечним наркотичним засобом маковою соломкою, масою 246, 56 г в перерахунку на суху речовину.
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. В обґрунтування своїх вимог наводить доводи щодо невідповідності висновків суду, викладених у вироку фактичним обставинам кримінального провадження, неповноти судового розгляду. Зазначає, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 309 КК України, за який його засуджено - не вчиняв. Вказує, що апеляційний суд безпідставно проігнорував клопотання, які він заявляв у судовому засіданні, а постановлена за результатами апеляційного розгляду ухвала, не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Під час касаційного розгляду засуджений ОСОБА_6 підтримав подану ним касаційну скаргу та просив її задовольнити.
Позиції інших учасників судового провадження
Захисник ОСОБА_7 також підтримала касаційну скаргу засудженого та просила її задовольнити.
Прокурор вважав за необхідне касаційну скаргу засудженого задовольнити частково, скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Мотиви Суду
Згідно з вимогами ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Відповідно до положень ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
При цьому ст. 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотримання вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведенні належні і достатні мотиви та підставі його ухвалення.
Відповідно до ст. 419 КПК України у мотивувальній частині ухвали апеляційного суду належить наводити мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Таким чином закон вимагає від суду проаналізувати усі доводи апеляційної скарги та дати на них мотивовані відповіді.
З огляду на ухвалу суду апеляційної інстанції у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 , ці вимоги закону належним чином не виконані при перевірці доводів апеляційної скарги засудженого.
Як убачається зі справи, не погоджуючись із постановленим вироком місцевого суду, засуджений подав апеляційну скаргу, в якій наводив доводи щодо незаконності, на його думку, вироку в зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, наголошував на суперечливості викладених у ньому показань свідків, зазначав про неповноту судового розгляду, недопустимість доказів та стверджував, що інкримінованого йому злочину не вчиняв.
Проте апеляційний суд, залишаючи скаргу без задоволення, в мотивувальній частині ухвали, виклавши зміст вказаних доводів, належним чином їх не перевірив, переконливих мотивів для їх спростування не навів та не зазначив обґрунтованих підстав, через які залишив їх без задоволення.
Так, засуджений наполягав на необхідності усунення протиріч в показаннях свідків, а саме: працівників міліції та водія автобуса щодо кількості виявленого та вилученого у ОСОБА_6 наркотичного засобу, а також стверджував, що ємність у якому він знаходився - був не мішок. Однак зазначені доводи апеляційний суд, всупереч вимогам ст. 419 КПК України, належним чином не перевірив.
Також, суд не дав оцінки на предмет допустимості доказам, з огляду на положення ч. 7 ст. 97 КПК України, - показанням свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 щодо обставин виявлення та вилучення у ОСОБА_6 наркотичного засобу.
Зміст ухвали апеляційного суду свідчить про формальний підхід до апеляційного розгляду скарги засудженого, оскільки наведені засудженим обґрунтування щодо необхідності скасування вироку суду не перевірив та відповідей, які б ґрунтувалися на вимогах кримінального процесуального закону на них не дав.
Враховуючи зазначене, ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам ст. 419 КПК України, а тому підлягає скасуванню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 цього Кодексу з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції.
Під час нового розгляду в суді апеляційної інстанції, суду необхідно врахувати все наведене в постанові, ретельно перевірити викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_6 доводи, дати належну оцінку зібраним по справі доказам та постановити законне, обґрунтоване і умотивоване рішення, звернувши при цьому увагу на заяви засудженого про ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 136 - 137, 157 - 158).
З огляду на викладену у касаційній скарзі засудженого вимогу до суду касаційної інстанції, вона підлягає частковому задоволенню.
Керуючись статтями 433, 434, 436 - 438, 441, 442 КПК України, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, колегія суддів

ухвалила:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 08 червня 2017 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3