АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0006010, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2017 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, що зареєстрований по АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Оскаржуваною ухвалою суду обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 повернуто прокурору через невідповідність вимогам КПК України. Запобіжний захід у виді тримання під вартою продовжено до 23 вересня 2017 року.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд першої інстанції зазначив, що з тексту обвинувального акту вбачається лише наявність викладу певних обставин, таких як підготовка до вчинення злочину, а не фактичних обставин, включаючи конкретне місце, мотив, спосіб та механізм скоєння кримінального правопорушення, час настання смерті ОСОБА_10 .

У формулюванні обвинувачення не вказано конкретно, в якому саме місці, з якої відстані та з якого боку і місця розташування по ОСОБА_10 були здійснені постріли обвинуваченим, коли саме наступила смерть останнього, а посилань на експертне дослідження з цих питань обвинувальний акт не містить. Головну частину змісту цього процесуального документу складає перелік тілесних ушкоджень, заподіяних ОСОБА_10 , але одночасно в ньому не відображено найважливіші формулювання обвинувачення, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб скоєння) кримінального правопорушення, мотив і мету його вчинення, а також суб`єктивне відношення обвинуваченого до наслідків кримінального правопорушення.

Відсутність в обвинувальному акті вказаних фактичних обставин, або даних про неможливість їх встановити, позбавляє суд можливості прийняти процесуальне рішення по суті справи, яке можна було б безспірно визнати законним і справедливим, виходячи навіть з того, що є неможливим з огляду на зміст даного обвинувального акта вирішити питання про визначення ступеня відповідальності обвинуваченого, мотиву вчинення злочину, способу та механізму спричинення смерті особі, часу її настання, які є суттєвими ознаками об`єктивної сторони кримінального правопорушення, а будь-яке конкретне уточнення з цього приводу у подальшому виходитиме за межі такого поверхового і неконкретного обвинувачення.

Така неконкретність обвинувачення заздалегідь перекладає на суд обов`язок по збиранню доказів обвинувачення, зокрема в частині розкриття конкретного змісту вказаних вище обставин, що є неприпустимим з огляду на принцип змагальності сторін у кримінальному процесі, закріплений у ст. 22 КПК України, а тому ці обставини унеможливлюють призначення такого обвинувального акту до судового розгляду.

Також у порушення вимог п. п. 2, 3 ст. 291 КПК України у обвинувальному акті взагалі не міститься найменування такої сторони кримінального провадження, як обвинувачений, відсутні повні анкетні відомості щодо останнього, не зазначено про наявність в нього неповнолітніх дітей, а також не вказано повні ім`я та по-батькові слідчого і прокурора.

Крім того, обвинувальний акт, всупереч чинній Інструкції з діловодства в органах прокуратури України, затвердженій наказом Генерального прокурора України від 15.01.2013 року N 3, не засвідчений гербовою печаткою.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції пришов до висновку, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 не відповідає вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України, а отже у відповідності до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України його необхідно повернути прокурору для усунення виявлених недоліків як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, прокурор зазначає, що оскаржувана ухвала суду є незаконною та необґрунтованою через істотне порушення кримінального процесуального законодавства.

Вказує, що доводи суду щодо відсутності у обвинувальному акті формулювання обвинувачення, що призвело до порушення права обвинуваченого на захист, є безпідставними, оскільки згідно розписки обвинуваченим був отриманий обвинувальний акт, він розумів суть обвинувачення, на першу вимогу обвинуваченого йому був залучений захисник, та ним у повній мірі використовується право на захист.

Також зазначає, що згідно ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 грудня 2013 року кримінальне провадження за обвинувальним актом щодо ОСОБА_8 вже було призначено до судового розгляду та не було зауважень щодо невідповідності обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України і справа перебувала на розгляді у колегії суддів даного суду.

Колегія суддів Самарського районного суду м. Дніпропетровська, вирішуючи питання у підготовчому судовому засіданні та не маючи можливості у повній мірі ознайомитись з матеріалами справи, наперед почала з`ясовувати наявність або відсутність складу злочину та інші обставини правопорушення, при тому, що вказані обставини мають бути досліджені під час судового слідства, з вивченням зібраних досудовим слідством доказів та в подальшому надання їм оцінки у нарадчій кімнаті.

Вказує, що висновки суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК з тих підстав, що обвинувальний акт не посвідчений гербовою печаткою прокуратури, з посиланням на «Інструкцію з діловодства в органах прокуратури України», не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки ст. 291 КПК України такої вимоги до обвинувального акта не висуває, в той час як при прийнятті рішення суд повинен керуватися вимогами саме чинного КПК.

Крім того, підготовче судове засідання відбулося без участі потерпілої ОСОБА_11 та її представника ОСОБА_12 , що фактично позбавило потерпілу права висловлювати свою думку, а у подальшому і права оскаржувати незаконне рішення суду, у зв`язку з їх необізнаністю про повернення обвинувального акту прокурору. Цим порушено вимоги ч.6 ст. 22 КПК України щодо створення необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Таким чином, на думку апелянта, під час підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 судом були істотно порушені вимоги КПК України, та суд допустив упередженість, оскільки вийшов за межі питань, які вирішуються судом у вказаній стадії процесу, незаконно надавши оцінку тим обставинам, які підлягають перевірці безпосередньо під час судового розгляду, адже глава 27 КПК України регламентує порядок проведення підготовчого судового засідання, але в ній не передбачено порядку та обов`язкового з`ясування питань, пов`язаних з правильністю чи неправильністю встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення.

Окрім того, в резолютивній частині ухвали про повернення обвинувального акту не зазначені строки для усунення недоліків, на якого саме прокурора покладені обов`язки щодо виправлення недоліків та які саме процесуальні дії необхідно вчинити для виправлення допущенних недоліків.

Заслухавши доповідь головуючого судді; думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив ухвалу суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції; обвинуваченого та захисника, які проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечували, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Так, відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді першої інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Частиною 1 ст. 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, при вирішенні питання про повернення прокурору обвинувального акту вказані вимоги кримінального процесуального закону судом дотримані не були.
Так, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд має право зі стадії підготовчого судового засідання повернути обвинувальний акт у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Згідно п. 2, п. 4 ч. 1 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство), а також прізвище, ім`я, по батькові та займані посади слідчого, прокурора.
Крім того, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Як вбачається з обвинувального акту щодо ОСОБА_8 , при його складанні вказані вимоги процесуального закону були дотримані, зокрема у ньому зазначені фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення у тому обсязі, в якому прокурор вважає їх встановленими, та правова кваліфікація вчиненого кримінального правопорушення за відповідною статтею, частиною статті закону України про кримінальну відповідальність, з викладенням її диспозиції.
Колегія суддів не вбачає, що пред`явлене ОСОБА_8 обвинувачення є суперечливим або незрозумілим такою мірою, що унеможливлює захист від нього. Крім того, не встановлення стороною обвинувачення у межах досудового розслідування певних обставин, про що йдеться в оскаржуваній ухвалі, може мати значення для оцінки обґрунтованості та доведеності цього обвинувачення, втім не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору в порядку п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України.
Не можна погодитись і з посиланням суду першої інстанції на те, що недостатня деталізація обвинувачення тягне необхідність збирання судом доказів на його підтвердження, зважаючи на те, що такі дії суду прямо суперечать засадам змагальності кримінального процесу та вимогам ч. 1 ст. 337 КПК України щодо меж судового розгляду.
Аналізуючи висновок суду першої інстанції про те, що в обвинувальному акті щодо ОСОБА_8 відсутні повні анкетні відомості обвинуваченого та не вказані повні ім`я та по-батькові прокурора і слідчого, колегія суддів оцінює їх критично як такі, що не відповідають дійсному змісту вказаного обвинувального акту, оскільки фактично у ньому зазначені всі відомості про обвинуваченого ОСОБА_8 , передбачені п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, а також вказані прізвище, ім`я та по-батькові як слідчого, так і прокурора.
Посилання суду першої інстанції в оскаржуваній ухвалі на відсутність в обвинувальному акті відбитку печатки органу прокуратури як на підставу для повернення його прокурору не грунтуютсья на процесуальному законі зважаючи на те, що згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підставою для прийняття такого рішення є невідповідність обвинувального акту саме КПК України, який також вимоги до форми обвинувального акту не встановлює.
У зв`язку з вищенаведеним, колегія суддів вважає оскаржувану ухвалу такою, що постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що тягне задоволення апеляційної скарги прокурора.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2017 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4