Провадження № 1-кс/761/215/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 січня 2018 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про скасування арешту майна ОСОБА_4 звернувся адвокат ОСОБА_3 .

Обґрунтовуючи клопотання, заявник зазначив, що 21.12.2016 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 761/44571/16-к (провадження № 1-кс/761/27244/2016) у кримінальному провадженні № 320 161 000 000 001 35 за ст. 2181 КК України накладений арешт на 1096 поточних рахунків фізичних осіб, відкритих у ПАТ «Банк Камбіо», у т.ч. рахунок ОСОБА_4 .

На думку ініціатора клопотання, зазначена ухвала слідчого судді є незаконною, арешт накладений необґрунтовано, крім того, на теперішній час відпала потреба у застосуванні зазначеного заходу забезпечення.

Заявник вважав, що піддані арешту грошові кошти не є речовими доказами, оскільки не доведено, що вони набуті кримінально протиправним шляхом або внаслідок вчинення кримінального правопорушення за ст. 2181 КК України. Також наполягав, що ОСОБА_4 відношення до вказаного правопорушення не має, тому застосований захід кримінального провадження обмежує її права в частині володіння, користування та розпорядження належним їй майном.

У зв`язку з наведеним заявник просив скасувати арешт коштів, які зберігаються у банківській установі.

У судове засідання заявник, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду клопотання належним чином, не з`явився, про поважність причини неявки суд не повідомив.

Слідчий СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві до суду також не прибула, про причини неявки не проінформувала. Зазначена обставина не є перешкодою для розгляду клопотання.

Слідчий суддя, дослідивши наявні документи, дійшов висновку про таке.
У силу ст. 131, 132 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які вживаються за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування відповідного заходу забезпечення.

При цьому підлягає врахуванню, чи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи потреби досудового розслідування, а також, чи може бути виконане завдання, для виконання якого сторона обвинувачення звертається з відповідним клопотанням.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21.12.2016 задоволено клопотання слідчого СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві та у кримінальному провадженні № 320 161 000 000 001 35 за ознаками ст. 2181 КК України накладено арешт на банківські рахунки значної кількості фізичних осіб.
Підставою для прийняття такого рішення стали встановлені під час досудового розслідування обставини доведення службовими особами ПАТ «Банк Камбіо» (далі Банк) банку до неплатоспроможності.
Зокрема з`ясовано, що Банком від НБУ отримано кредити на загальну суму 124 750 000 грн. У подальшому зазначені кошти у вигляді кредитів надані різним юридичним та фізичним особам під заставу майнових прав, які надавалися Банком як забезпечення за кредитами НБУ.
Однак, виявлені факти виведення грошових ресурсів з Банку шляхом кредитування юридичних осіб під заставу неліквідних цінних паперів та придбання самим Банком таких цінних паперів у «торговий портфель».
Упродовж 2013 2014 років Банк проводив операції з кредитування юридичних осіб під заставу неліквідних цінних паперів: простих іменних акцій публічних акціонерних товариств. Ці операції стали збитковими, оскільки кредити надавались за ставкою, майже вдвічі меншою від вартості залучених ресурсів.
За цими кредитами фактично відсутнє забезпечення, оскільки передані у заставу Банку цінні папери є неліквідними, їх емітенти не ведуть виробничої діяльності.
Характерним є те, що всі Боржники зареєстровані у м. Донецьку; більшість Боржників пов`язані між собою договорами купівлі-продажу цінних паперів; ставка кредитування - 10% річних, що є збитковою для Банку, за наявності інформації щодо вартості купівлі Боржниками цінних паперів Банк свідомо робив набагато вищу оціночну вартість.
Окрім того, під час здійснення перевірки правочинів, у тому числі договорів, укладених упродовж року до запровадження процедури тимчасової адміністрації в ПАБ «Банк Камбіо», виявлені факти перерахування коштів у серпні-вересні 2014 року з рахунків юридичних осіб на рахунки фізичних осіб в ПАТ «Банк Камбіо».
Таке перерахування здійснювались з призначенням платежу «безвідсоткова позика», «повернення фінансової допомоги» та «надання фінансової допомоги».
Отже, перерахування спрямовані на «дроблення» коштів суб`єктів господарювання шляхом оформлення платежів щодо надання або повернення зворотної фінансової допомоги, надання безвідсоткових позик, тобто мали на меті отримання відшкодування коштів клієнтів Банку юридичних осіб за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Вищезазначені операції призвели до збільшення розміру гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами понад 275 млн. грн., чим Фонду, а в його особі державі могли бути завдані збитки в особливо великих розмірах.
З огляду на зазначене слідчим ініційовано накладення арешту на безготівкові грошові кошти, що знаходяться на рахунках фізичних осіб, за якими здійснені операції з перерахування коштів з рахунків юридичних осіб на рахунки фізичних осіб у цій же банківській установі.
Накладаючи арешт на грошові кошти на банківських рахунках, слідчий суддя врахував, що останні відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, оскільки є достатні підстави вважати, що вони набуті кримінально протиправним шляхом.
Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК арешт майна може бути скасований за клопотанням власника майна за умови, що останній доведе, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладений необґрунтовано.

Виходячи з вказаної процесуальної норми, на заявника покладається обов`язок довести ті обставини, які можуть стати підставою для скасування арешту.

Отже, власник майна або його представник повинен навести докази того, що на цій стадії розслідування втратив свою актуальність вищезазначений захід забезпечення або ж під час його застосування таке рішення прийняте безпідставно, тобто без урахування певних суттєвих обставин.

У той же час, оцінюючи наведені у клопотанні доводи представника власника рахунку, слідчий суддя не знаходить їх переконливими, оскільки вони не спростовують висновків слідчого судді, що зазначені кошти є речовими доказами у силу їх набуття у кримінально протиправний спосіб тавідсутність або наявність обставин, що свідчать про необґрунтованість застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Крім того, заявник, не з`явившись до суду, позбавив слідчого суддю можливості дослідити додаткові доводи щодо ініційованого ним клопотання.

Слідчий суддя частково погоджується з аргументацією заявника щодо порушення рішенням про накладення арешту його права власності.

У той же час, право власності не є абсолютним, статтею 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

У цьому випадку обмеження права власності гр. ОСОБА_4 відбулося на підставі рішення слідчого судді, тобто у спосіб, передбачений законом.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 132, 174, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
У задоволенні клопотання ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 320 161 000 000 001 35 за ст. 2181 КК України про скасування арешту майна - безготівкових грошових коштів відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1