Справа № 154/103/17 Провадження №11-кп/773/352/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.342 КК України.Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 жовтня 2017 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , Лівандовської ОСОБА_4 ,
з участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора- ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000958 за апеляційними скаргами прокурора Володимир-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_9 та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 27 квітня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:
Даним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, на утриманні малолітня дитина, освіта повна загальна середня, не працюючої о, раніше судимого вироком Володимир-Волинського міського суду від 22 грудня 2010 року за ч.2 ст. 187 КК України на 7 років З місяці позбавлення волі, 26 травня 2014 року внаслідок перегляду вироку Дрогобицьким міським судом Львівської області, невідбуту частину покарання замінено на обмеження волі строком З роки 6 місяців 9 днів, звільненого 08 липня 2015 року умовно-достроково на невідбутий термін 2 роки З місяці 16 днів,

визнаний винним у вчиненні кримінального

правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч.І ст.71 КК України, за сукупністю вироків, з урахуванням вимог п.б ч.1 ст.72 КК України, до покарання, призначеного за цим вироком, приєднано частину невідбутого покарання, призначеного вироком Володимир-Волинського міського суду від 22 грудня 2010 року за ч.2 ст. 187 КК України, з урахуванням ухвали Дрогобицького міського суду Львівської області від 26 травня 2014 року, у виді обмеження волі на строк два роки, та остаточно призначено до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати з дня приведення вироку до виконання, тобто з моменту його затримання.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не обрано.

Вироком вирішено долю речових доказів.

Цивільні позови не заявлено, процесуальні витрати -відсутні.

ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за те, що 21 жовтня 2016 року о 23 год. 34 хв. в приймальному відділенні Володимир-Волинського ТМО за адресою: м. Володимир - Волинський Волинської області, вул.Павлова, 20 чинив опір працівникам правоохоронних органів які виконували службові обов`язки, а саме під час його затримання за ст.13О

КУпАП ОСОБА_10 вдарив рукою в грудну клітку, ОСОБА_11 шарпав за формений одяг, вдарив ногою в гомілку, а також порвав світловідбиваючий жилет, збив з одягу боді-камеру, не спричинивши при цьому поліцейським тілесних ушкоджень.

У поданій на вирок апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, кваліфікацію дій, доведеність винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, просить вирок щодо ОСОБА_8 скасувати у зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання через його м`якість та остаточно призначити покарання у виді З (трьох) років позбавлення волі.

Захисник засудженого ОСОБА_7 у поданій на вирок апеляції

просить вирок суду щодо його підзахисного змінити в частині призначеного покарання та призначити ОСОБА_8 покарання у виді штрафу в межах санкції статті ч.2 ст.342 КК України, а саме 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. Вказує, що призначене покарання є надто суворим. Судом не враховано особу винного, а саме, що він є одруженим, має незадовільний стан здоров`я, на його утриманні є малолітня дитина і матір-інвалід. Під час апеляційного розгляду обвинувачений та захисник просять також застосувати Закон України «Про амністію у 2016 році».

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які підтримали свою апеляцію в повному обсязі, апеляцію прокурора заперечили, прокурора, який висловив заперечення щодо задоволення апеляційної скарги захисника, підтримавши свою апеляцію, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В силу ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 та кваліфікація його дій за ч.2 ст.342 КК України ґрунтуються на зібраних у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку та перевірених у судовому засіданні доказах, яким суд дав належну юридичну оцінку, і які ніким з учасників судового провадження не оспорюються.

В силу вимог ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Посилання, наведені в апеляційній скарзі захисника про невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, на думку апеляційного суду, заслуговують на увагу. Тому вирок в частині призначеного покарання ОСОБА_8 підлягає зміні.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 апеляційний суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії середньої тяжкості вчинення злочину у період умовно-дострокового звільнення, думку потерпілих, які не наполягали на суворому покаранні.

Щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину та добровільне відшкодування шкоди апеляційний суд визнає як обставини , що пом`якшують покарання, а рецидив злочинів відносить до обтяжуючих покарання обставин.

Враховуючи ці обставини та особу обвинуваченого, який на утриманні має матір інваліда та малолітню дитину, його негативний стан здоров`я, апеляційний суд вважає що покарання у виді обмеження волі, яке слід відбувати реально, буде необхідне і достатнє для виправлення ОСОБА_8 .

Підстав для можливості призначення покарання ОСОБА_8 у виді штрафу, або арешту апеляційний суд не вбачає.

Доводи прокурора про призначення ОСОБА_8 остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на З (три) роки, на думку апеляційного суду, буде суворим та не відповідатиме ступеню тяжкості вчинених ним злочинів.

Покарання у виді обмеження волі відповідатиме вимогам закону, принципам законності, справедливості та індивідуалізації покарання.

Клопотання сторони захисту про застосування до ОСОБА_8 Закону України «Про амністію в 2016 році» до задоволення не підлягає, оскільки він злочин вчинив в період умовно-дострокового звільнення, а тому як регламентує пункт «а» статті 9 вищевказаного Закону амністія не застосовується до осіб, які після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання, знову вчинили умисний злочин.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ

Апеляційні скарги прокурора Володимир-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, а захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Володимир Волинського міського суду Волинської області від 27 квітня 2017 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання змінити.

ОСОБА_8 за ч.2 ст. 342 КК України призначити покарання у виді обмеження волі строком на один рік.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного за цим вироком приєднати частину невідбутого покарання призначеного вироком Володимир-Волинського міського суду від 22 грудня 2010 року, та остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді обмеження волі строком на два роки чотири місяці.

У задоволенні клопотання про застосування до ОСОБА_8 Закону України «Про амністію у 2016 році» відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді