Справа № 177/2172/17
Провадження № 1-кп/177/49/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 січня 2018 року м. Кривий Ріг

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001871 від 17.10.2017 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в с. Тарасогригорівка Апостолівського району Дніпропетровської області, одружений, має на утриманні одну малолітню дитину, раніше не судимий, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

за ч.2 ст. 286 КК України,

за участі:
прокурора ОСОБА_4

представника потерпілої адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 17 жовтня 2017 року приблизно об 11.00 год. в Криворізькому районі Дніпропетровської області, керуючи автомобілем «MERCEDES BENZ VITO 111 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , слідував у лівій смузі проїзної частини автомобільної дороги Н-11 «Дніпро -Кривий Ріг - Миколаїв» зі сторони м. Дніпро в напрямку м. Кривий Ріг, при цьому в салоні автобусу знаходилися два пасажири на сидячих місцях.

В лівій смузі руху автомобіля «MERCEDES BENZ VITO 111 CDI» попереду в попутному напрямку рухався автомобіль «ВАЗ 21013» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6 , який випереджав невстановлений трактор під керуванням невстановленого водія, що рухався у суміжній правій смузі руху.

ОСОБА_3 , здійснюючи рух на автомобілі «MERCEDES BENZ VITO 111 CDI» у крайній лівій смузі, повинен був витримувати безпечну дистанцію та автомобіль «ВАЗ 21013», що рухався попереду нього в межах цієї смуги, повинен був оцінити як перешкоду для руху та негайно вжити заходи щодо зменшення швидкості руху керованого ним автобусу аж до його зупинки або безпечного об`їзду, попередньо впевнившись, що це буде безпечно та він своїми діями не створить небезпеки чи перешкоди для руху іншим учасникам дорожнього руху.

В даній дорожній обстановці, що склалася, водій ОСОБА_3 , мав можливість запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру, шляхом застосування гальмування в робочому режимі, але останній продовжив рух у небезпечному напрямку прямо, чим порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме вимоги п.п. 1.5, 2.3. б), д), та 12.3 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких:

-«1.5. дії або бездіяльність учасників дорожнього руху … не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

-«2.3. для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, … і не відволікатися від керування ним у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху»;

-«12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».

Внаслідок недотримання зазначених правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною і достатньою умовою для запобігання події, водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «MERCEDES BENZ VITO 111 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на проїзній частині автомобільної дороги Н-11 «Дніпро Кривий Ріг Миколаїв» поблизу с. Новопілля в Криворізькому районі Дніпропетровської області, допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21013» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6 . Після зіткнення автомобіль «ВАЗ 21013» в некерованому стані виїхав на ліве по ходу його руху газоне покриття, де контактував із металевим відбійником.

Внаслідок ДТП було травмовано пасажира автомобіля «MERCEDES BENZ VITO 111 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 , якій згідно висновку судово-медичної експертизи №1898 від 13.11.2017 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді синців верхніх та нижніх кінцівок, садна правого колінного суглобу та лівої гомілки, перелом 6-7 ребер ліворуч, закрита травма живота, підкапсульна гематома селезінки з розривом, з переходом на судинну ніжку, гематома ложа селезінки, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Допущені водієм ОСОБА_3 порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, знаходилися в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події та настанням суспільно-небезпечних наслідків.

В судовому засіданні ОСОБА_3 вину у вчинені злочину визнав повністю, пояснивши, що 17.10.2017 близько 11.00 год. керуючи автомобілем «MERCEDES BENZ VITO 111 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , скоїв дорожньо-транспортну пригоду при обставинах, які викладені в обвинувальному акті, порушив правила дорожнього руху та допустив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 21013». Внаслідок зіткнення пасажир ОСОБА_7 , яка знаходилась в його автомобілі отримала тілесні ушкодження. Він одразу викликав швидку допомогу, надав першу медичну допомогу. Після вказаних подій він відшкодував моральну шкоду потерпілій в повному обсязі, надавав допомогу на лікування. Більше ніхто не постраждав. В скоєному розкаюється, просить не позбавляти його волі та права керування транспортним засобом, оскільки це його єдиний дохід.

Потерпіла правом на участь в судовому засіданні не скористалася, надала суду клопотання, в якому просила справу розглянути за її відсутності, не наполягала на суровому покаранні обвинуваченому, вказуючи на відшкодування їй моральної шкоди, матеріальну шкоду бажала отримати за рахунок страхового відшкодування.

Відповідно ч.3 ст. 349 КПК України за клопотанням прокурора, яке підтримали представник потерпілої та обвинувачений, суд визнав недоцільним дослідження доказів по даному кримінальному провадженню щодо обставин здійснення обвинуваченим злочину, оскільки ці обставини ніким із учасників судового розгляду не оспорюються.

При цьому обвинувачений ОСОБА_3 , суду пояснив, що розуміє зміст цих обставин та можливість позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, у суду немає сумніву щодо добровільності позиції обвинуваченого, яка узгоджується з обвинуваченням.

Після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами, які є належними та допустимими, аналізуючи показання обвинуваченого, які мають логічний та послідовний характер, оцінюючи зібрані по справі докази, суд дійшов висновку щодо повного підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні злочину та кваліфікує його дії за ст. 286 ч.2 КК України за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Обговорюючи питання про призначення обвинуваченому міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину та характеристику особи обвинуваченого.

Інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів, вчинених необережно.

Обвинувачений раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, має на утриманні одну малолітню дитину дочку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, вину у вчиненні злочину визнав, щиро розкаявся. Обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

При визначенні покарання суд враховує думку потерпілої, яка в своєму клопотанні просила суд призначити покарання обвинуваченому не пов`язане з позбавленням волі на підставі ст.. 75 КК України, та не призначати додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Згідно досудової доповіді органу пробації від 21.12.2017 року, ОСОБА_3 має постійне місце проживання, гарну характеристику за місцем проживання, реєстрації, а тому орган пробації дійшов висновку, що обвинувачений не становить високої небезпеки для суспільства, а його виправлення можливе без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк.

При таких обставинах суд вважає, що покарання обвинуваченому повинно бути призначено у виді позбавлення волі в межах санкції статті інкримінованого злочину без позбавлення права керування транспортними засобами, звільнивши ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, та поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, оскільки таке покарання є необхідним та достатнім для його виправлення.

Вирішуючи питання про речові докази, суд керується ст. 100 КПК України та вважає за необхідне: транспортні засоби учасників ДТП (а.с. 38,60,61 т.2) залишити їх законним володільцям.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 376 , п.1 ч.2 ст. 395 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим за ст.. 286 ч.2 КК України та піддати покаранню у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок строку відбування покарання обвинуваченим обчислювати з моменту проголошення вироку.

Речові докази:

- автомобіль «ВАЗ-21013» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який зберігається на відповідальному зберіганні у ОСОБА_6 залишити власнику ОСОБА_6 ;

- автомобіль «MERCEDES BENZ VITO 111 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається на відповідальному зберіганні у ОСОБА_3 передати власнику ОСОБА_9 .

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Криворізький районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали, а особам, які не були присутні в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: