печерський районний суд міста києва
Справа № 757/5729/17-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.03.2018 Печерський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

в присутності обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000053 від 05.01.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

02.03.2016 Дарницьким районним судом м. Києва за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, згідно ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 17.10.2016 вирок в частині призначеного покарання замінено на покарання у вигляді громадських робіт строком 50 (п`ятдесят) годин, які відбувати не більше 4 (чотирьох) годин на день, судимість не знято та не погашено у встановленому законом порядку,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 384 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Так, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при подачі заяви, зареєстрованої в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Печерського управління поліції ГУ НП у м. Києві за № 329 від 03.01.2016, повідомив про вчинення відносно нього злочину, а саме розбійного нападу із погрозою застосування насильства та використанням зброї травматичної дії групою невідомих осіб 03.01.2017 близько 21 год. 20 хв. по вул. Залізничне шосе, 3 в м. Києві, та незаконного заволодіння грошовими коштами в сумі 207000 (двісті сім тисяч) гривень, який кваліфіковано за ч.2 ст. 187 КК України, що є тяжким злочином, діяв умисно, керуючись корисливими мотивами, з метою приховання вчиненого ним злочину щодо заволодіння грошовими коштами, що належать ОСОБА_8 та штучного створення доказів обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину, здійснив вказане повідомлення неправдиво, тобто повідомив про вчинення тяжкого злочину, що не відповідає дійсності.

Крім цього, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період часу з 23 год. 21 хв. 03.01.2017 до 00 год. 20 хв. 03.01.2017 під час дачі показань при допиті в якості потерпілого в кримінальному провадженні № 0000053 від 03.01.2017 про вчинення відносно нього злочину, а саме розбійного нападу із погрозою застосування насильства та використанням зброї травматичної дії групою невідомих осіб 03.01.2017 близько 21 год. 20 хв. по вул. Залізничне шосе, 3 в м. Києві, та незаконного заволодіння грошовими коштами в сумі 207000 (двісті сім тисяч) гривень, який кваліфіковано за ч.2 ст. 187 КК України, що є тяжким злочином, будучи попереджений про кримінальну відповідальність за давання завідомо неправдивих показів, діяв умисно, керуючись корисливими мотивами, з метою приховання вчиненого ним злочину щодо заволодіння грошовими коштами, що належать ОСОБА_8 та штучного створення доказів обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину, повідомив завідомо неправдиві відомості про факт та обставини вчинення злочину, щодо якого проводилося досудове слідство.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_6 , які виразились у завідомо неправдивому повідомленні органу досудового розслідування про вчинення особою тяжкого злочину, із штучним створенням доказів, суд кваліфікує за ч. 2 ст. 383 КК України, та в завідомо неправдивому показанні потерпілого під час слідства, поєднаному з обвинуваченням у тяжкому злочині із штучним створенням доказів обвинувачення, вчиненому із корисливих мотивів, за ч. 2 ст. 384 КК України.

26 січня 2001 року між прокурором Київської місцевої прокуратури №6 м. Києва ОСОБА_4 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, внесеного 05.01.2017 року до ЄРДР за № 0000053, з одного боку та підозрюваного у цьому ж провадженні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з іншого боку, на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України в м. Києві, уклали угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений ОСОБА_6 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин, ОСОБА_6 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винну у вчиненні інкримінованих йому злочинів в межах висунутого обвинувачення, та погодився з правовою оцінкою його дій за ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 384 КК України.

Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_6 має понести за вчинення злочинів, а саме:

- за ч. 2 ст. 383 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки,

- за ч.2 ст. 384 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки,

- відповідно до вимог ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки,

- на підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні також просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнала себе винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 384 КК України, за обставин, як вони викладені в обвинувальному акті.

Злочини, передбачені ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 384 КК України, згідно із ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

Суд шляхом заслуховування пояснень сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, при цьому судом встановлено, що ОСОБА_6 повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкістю висунутого ОСОБА_6 обвинувачення, даних про її особу, обставин, що пом`якшують покарання.

Звільняючи ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням суд вважає можливим на період іспитового строку на підставі ст. 76 КК України покласти на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_6 відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374 та 475 КПК України, суд -

З А С У Д И В :
Затвердити угоду від 26.01.2017 року між прокурором Київської місцевої прокуратури № 6 міста Києва ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 384 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами покарання:

- за ч. 2 ст. 383 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки,

- за ч.2 ст. 384 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки,

Відповідно до вимог ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки,

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, у разі не подачі на нього апеляції.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити прокурору і обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1