Справа № 163/1172/17 Провадження №11-кп/773/393/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.2 ст.185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 листопада 2017 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора з доповненнями та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Шацького районного суду Волинської області від 25 травня 2017 року,

В С Т А Н О В И В:
Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Львів, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , з середньою спеціальною освітою, одруженого, на утриманні має одну малолітню дитину, працюючого неофіційно в ФОП ОСОБА_9 , раніше судимого:
1. 17.07.2001 року Личаківським районним судом м. Львова за ст. 17, ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 140 , ст. 17, ч. 3 ст. 140, ч. 3 ст. 40, ч. 1 ст. 145 КК України (ред. 1960 року) до 5 років позбавлення волі, 07.11.2003 року умовно-достроково звільненого (невідбута частина покарання 2 роки 4 місяці 9 днів);
2. 12.11.2004 року Личаківським районним судом м. Львова засудженого за ч.3 ст.186 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі; 20.12.2005 року Апеляційним судом Львівської області засудженого за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.70 КК України до 5 років 8 місяців позбавлення волі;
3. 26.07.2007 року Шевченківським районним судом м. Львова засудженого за ч. 1 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі;
4. 22.03.2011 року Першотравневим районним судом Донецької області засудженого за ч. 2 ст. 289 КК України до 6 років позбавлення волі, звільненого по закінченню терміну покарання 25.01.2016 року,

засуджено:

- за ч.2 ст.185 КК України на 2 (два)позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 у виді тримання під вартою залишений до набрання вироком законної сили.
Строк тримання ОСОБА_7 під вартою постановлено обчислювати з 18 год. 00 хв. 22 березня 2017 року. Зараховано в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 18 год. 00 хв. 22 березня 2017 року відповідно до ч.5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вироком вирішено долю речових доказів та судових витрат.

ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що він 04 січня 2017 року близько 12 години, знаходячись в гінекологічному відділені територіального медичного об`єднання Любомльського та Шацького районів, що в м. Любомль Волинської області, керуючись корисливим мотивом та реалізовуючи умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав грошові кошти в сумі 600 гривень, які знаходились у кишені жіночої куртки належної ОСОБА_10 , яку остання залишила на лавці в лікарні, чим завдав потерпілій майнової шкоди на вказану суму.
В апеляційній скарзі прокурор не оскаржуючи доведеність вини обвинуваченого та кваліфікацію дій ОСОБА_7 , вважає, що вирок підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_7 . Вважає, що судом не взято до уваги те, що ОСОБА_7 вчинив умисний корисливий злочин середньої тяжкості повторно, в період іспитового строку, а також у короткий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, що свідчить про небажання останнього стати на шлях виправлення. Крім того вказує на те, що судом неправильно застосовано кримінально процесуальне законодавство та в резолютивній частині вироку не зазначено початку строку відбуття покарання, що є порушенням вимог ч.4 ст.374 КПК України. Просить вирок скасувати та постановити новий, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 років, строк відбуття покарання ОСОБА_7 обчислювати з 22.03.2017 року. В решті вирок суду залишити без змін.

В доповненні до апеляційної скарги прокурор просить на підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 22.03.2017 року по 20.06.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 21.06.2017 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_7 не оскаржуючи доведеність своєї вини та кваліфікацію дій просить вирок суду змінити, пом`якшити призначене йому покарання. Вважає, що наявність у нього на утриманні трьох дітей, те, що потерпіла претензій до нього не має та наполягала щоб він не ніс покарання по даній справі в сукупності є підставами для застосування положень ст.69 КК України. Зазначає, що судом не враховано те, що він був працевлаштований в ФОП ОСОБА_9 , що свідчить про бажання виправитись та наявність у нього хвороб, лікування яких не можливе в ізоляції від суспільства.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 , який подану ним апеляційну скаргу просив задовольнити, а апеляційну скаргу прокурора з доповненнями відхилити, прокурора, який апеляційну скаргу обвинуваченого просив відхилити, а апеляційну скаргу прокурора з доповненнями - задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга прокурора з доповненнями підлягає до часткового задоволення.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про винність ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, підтверджуються зібраними в провадженні доказами і ніким не оспорюються.

Діям ОСОБА_7 дана правильна юридична оцінка, яка також ніким не оскаржується.

Відповідно до ст.65 КК України при призначенні покарання враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Ці вимоги закону при призначенні ОСОБА_7 покарання судом дотримані, враховані обставини, на які зроблено посилання в апеляційних скаргах прокурора та обвинуваченого.

Зокрема, враховано, що вчинено злочин, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, наслідки злочину, дані про особу ОСОБА_7 , який за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні малолітню дитину, потерпіла претензій до винного не має, на його суворому покаранні не наполягає. Однак ОСОБА_7 маючи не зняту і не погашену в установленому законом порядку судимість, знову вчинив умисний корисливий злочин середньої тяжкості, що свідчить про небажання стати на шлях виправлення і не вчиняти злочини, а тому, суд підставно прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства.

Обставин що обтяжують чи пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 судом не встановлено.

Доводи на які посилається в своїй апеляційній скарзі обвинувачений, а саме, наявність хвороб та трьох дітей на утриманні, не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, а тому, з врахуванням короткого проміжку часу після звільнення з місць позбавлення волі, на думку апеляційного суду, відсутні підстави для призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання із застосуванням положень ст.69 КК України.

Висновок суду щодо призначеного ОСОБА_7 покарання належним чином у вироку вмотивований і підстав сумніватися у його правильності у колегії суддів не виникає.

Покарання ОСОБА_7 призначено в межах санкції ч.2 ст.185 КК України з дотриманням вимог ст.ст.50, 65 КК України і є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Разом з тим, покликання прокурора на не зазначення у резолютивній частині вироку рішення про початок строку відбуття покарання ОСОБА_7 та не зарахування останньому у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення на підставі ч.5 ст.72 КК України, є слушним.
Як вбачається з матеріалів провадження, а саме з протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, ОСОБА_7 був затриманий о 18.00 годині 22.03.2017 року (а.п.93-94).
Так, 24 грудня 2015 року набрала чинності нова редакція ч.5 ст.72 КК України, викладена Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього увязнення у строк покарання» від 26.11.2015 року за №842-УІІІ. Зазначеною нормою передбачено зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а у разі призначення судом іншого покарання, ніж позбавлення волі, - також передбачено переведення строку попереднього ув`язнення у строк позбавлення волі за вищезазначеним співвідношенням та переведення визначеного строку позбавлення волі в інший призначений вид покарання відповідно до співвідношення, визначеного ч.1 ст.72 КК України.

Згідно з Законом «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» № 2046-VIII від 18.05.2017 року, який набув чинності 21.06.2017 року, відповідно до якого попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

ОСОБА_7 засуджений вироком Шацького районного суду Волинської області від 25 травня 2017 року за ч.2 ст.185 КК України. Вирок не набрав законної сили, оскільки був оскаржений прокурором.
Оскільки Закон «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» № 2046-VIII від 18.05.2017 року набув чинності 21.06.2017 року, а вирок Шацького районного суду не набув чинності, тому клопотання про зарахування строку тримання в місцях попереднього ув`язнення до строку відбування покарання з розрахунку, що один такий день відповідає двом дням позбавлення волі підлягає задоволенню за період з 22 березня 2017 року до 20.06.2017 року включно.

Частиною 4 ст.374 КПК України передбачено, що у резолютивній частині вироку зазначаються в тому числі і рішення про початок строку відбування покарання.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд частково задовольняє скаргу прокурора.
Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 . залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора з доповненнями задовольнити частково, вирок Шацького районного суду Волинської області від 25 травня 2017 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Резолютивну частину вироку доповнити рішенням наступного змісту «Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 обчислювати з моменту його затримання, а саме: з 18.00 год. 22.03.2017 року».
На підставі ч.5 ст.72КК України (в редакції закону від 26.11.2015 року) зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 22 березня 2017 року по 20 червня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 21 червня 2017 року по день набрання вироком законної сили у розрахунку один день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.
В решті вирок суду залишити без змін.
Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:
Судді: