Сарненський районний суд
____________________________________________________________________
Справа № 572/257/17
Провадження № 1-кп/572/80/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 листопада 2017 року м.Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області

під головуванням судді - ОСОБА_1

при секретареві - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

потерпілих - ОСОБА_4 , ОСОБА_5

представника потерпілих - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сарни кримінальне провадження №0000264 про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Тинне Сарненського району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого

в скоєнні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
17 грудня 2015 року о 16 год. 40 хв., у темну пору доби, в порушення вимог підпункту б), пункту 2.3, пункту 12.3, підпункту б) пункту 12.6 Правил дорожнього руху, що затвердженні постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, не маючи поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, керуючи автомобілем HONDA ACCORD, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись на 300 км.+100 м. автодороги Київ-Ковель-Ягодин, в межах Сарненського району Рівненської області зі сторони м.Київ в напрямку м.Сарни, Рівненської області, зі швидкістю приблизно 80 км/год, що перевищує допустиму швидкість руху для водія із стажем до 2 років, яка повинна становити 70 км/год., проявив неуважність до дорожньої обстановки, неправильно її оцінив, з моменту виникнення небезпеки для руху у вигляді пішоходів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які перетинали проїзну частину з ліва на право по ходу руху транспортного засобу, яких він міг об`єктивно виявити, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та допустив наїзд автомобіля на пішоходів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 хоча мав технічну можливість уникнути наїзду при русі з максимально допустимою швидкістю 70 км/год., шляхом своєчасного застосування гальмування із зупинкою транспортного засобу до місця наїзду на пішоходів. Після наїзду, ОСОБА_10 відкинуло на проїзну частину, де на неї відбувся наїзд невстановленого вантажного автомобіля, який рухався позаду автомобіля HONDA ACCORD, реєстраційний номер НОМЕР_1 в попутному напрямку і водій якого не мав технічної можливості уникнути наїзду на ОСОБА_10

У результаті наїзду автомобіля HONDA ACCORD, реєстраційний номер НОМЕР_1 пішохід ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження від яких померла на місці, пішохід ОСОБА_10 , отримала тілесні ушкодження, які в своїй сукупності, відносяться до середнього ступеня тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я, а автомобіль HONDA ACCORD, реєстраційний номер НОМЕР_1 зазнав механічних пошкоджень.

Порушення ОСОБА_7 пункту 12.3 та підпункту б), пункту 126 Правил дорожнього руху, які вимагають від водія у разі виникнення небезпеки для руху, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу поза населеними пунктами та на всіх дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух транспортним засобом, якими керують водії із стажем до 2 років із швидкістю не більше 70 км/год., знаходяться у прямому безпосередньому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди і суспільно небезпечними наслідками, що настали.

Дії ОСОБА_7 органами досудового розслідування правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого та спричинили потерпілому середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_7 вину в інкримінованому йому діянні визнав повністю та щиро розкаявся, дав повні та детальні пояснення про обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме, що 17 грудня 2015 року приблизно о 16 годині 15 хвилин керуючи автомобілем HONDA ACCORD, реєстраційний номер НОМЕР_1 виїхав з смт.Клесів Сарненського району Рівненської області та мав намір їхати в м.Сарни. В м. Сарни він їхав через с.Страшеве Сарненського району Рівненської області. Коли він виїхав на автодорогу Київ-Ковель-Ягодин, була вже темна пора доби, йшов невеликий дощ, і дорожнє покриття було в мокрому стані. Він рухався із швидкістю 80 км/год. з увімкнутим ближнім світлом фар. По зустрічній смузі руху в напрямку м.Київ, рухались автомобілі. Наблизившись до автобусної зупинки «Розвилка» він почув удар в передню частину автомобіля. Після чого одразу зупинив свій автомобіль. Вийшов з салону автомобіля, почув крики людей. Коли, він пішов в напрямку м.Київ до автозупинки побачив на смузі розгону тіло невідомої жінки. А між її тілом і його автомобілем лежало тіло дитини. Коли він підійшов до дитини, там знаходився невідомий йому чоловік, як потім стало йому відомо, це був водій автомобіля MERSEDES-BENZ 817, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який стояв біля краю проїзної частини. Водій даного автомобіля повідомив, що дитина мертва. На місце події приїхав автомобіль швидкої медичної допомоги, потім приїхали працівники поліції.

ОСОБА_7 показав, що жінку-пішохода на дорозі він побачив дуже пізно і не зміг уникнути наїзду, а дитину до наїзду він взагалі не бачив. Вказав, що не визнає ту обставину, що діяв неправомірно, вчинив злочин з необережності.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 показав, що 17.12.2015 року він працював в м.Сарни, о 18 год.30 хв. до нього зателефонували і повідомили, що поблизу зупинки "Розвилка" сталась дорожньо-транспортна пригода, де на його матір і доньку здійснив наїзд автомобіль. Він про дану подію повідомив сестру ОСОБА_5 і разом з нею поїхали до лікарні. В подальшому їм повідомили, що його матір і донька в результаті дорожньо-транспортної пригоди отримали тілесні ушкодження від яких загинули на місці події. Коли вони приїхали на місце дорожньо-транспортної пригоди, вже були працівники поліції, стояв автомобіль HONDA ACCORD, водій даного автомобіля ОСОБА_7 до нього не підходив, і не пропонував допомоги. Вважає, що ОСОБА_7 міг уникнути наїзду на пішоходів. Потерпілий ОСОБА_4 просить призначити покарання обвинуваченому відповідно до санкції ч. 2 ст.286 КК України.
Потерпіла ОСОБА_5 суду показала, що її племінниця ОСОБА_10 навчалася в Чудельській школі-інтернат №1. 17.12.2015 року її мати ОСОБА_9 приїхала до онуки , щоб подивитися концерт, на котрому мала виступати її племінниця. Біля 18 год.30 хв. до її брата ОСОБА_4 зателефонували і повідомили, що ОСОБА_9 і ОСОБА_10 потрапили в дорожньо-транспортну пригоду. Вона з братом поїхали в лікарню, потім працівники поліції їм повідомили, що її мати з племінницею загинули. Коли вони приїхали на місце дорожньо-транспортної пригоди, там вже були працівники поліції, з автомобіля вона не виходила, поки там проводили огляд місця події. Коли вона вийшла з автомобіля до неї підійшов ОСОБА_7 в якого вона запитала, про обставини дорожньо-транспортної пригоди, на що він відповів, що потерпілі вибігли перед самим його автомобілем і він не зміг зупинити його. В автомобіля HONDA ACCORD були механічні пошкодження з правої сторони. Також потерпіла повідомила, що у матері були хворі ноги і вона не могла бігати, вона ледь ходила. Оскільки ОСОБА_7 не визнає своєї вини, збитків їм не відшкодував, вважає за необхідне призначити покарання, яке передбачено санкцією статті.

Крім визнання вини обвинуваченим, його винність у вчиненні вказаного злочину повністю доводиться доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження, які, відповідно до ст.ст.85, 86 КПК України визнані судом належними та допустимими.

Так, із протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася на автодорозі сполученням Київ-Ковель-Ягодин, а саме 300 км.+150 м., поблизу м.Сарни, встановлено, що ділянка дороги є прямою в плані, горизонтального профілю із асфальтобетонним покриттям. Стан дорожнього покриття- мокрий. На проїзній частині знаходиться автомобіль HONDA ACCORD, р.н. НОМЕР_1 , чорного кольору. Даний автомобіль передньою частиною направлений в напрямку м.Сарни. На даному автомобілі наявні пошкодження: розбите вітрове скло з правої сторони, деформований капот з правої сторони, розбите скло переднього правого покажчика повороту, деформований номерний передній знак. Пошкоджене праве дзеркало заднього виду. Також на проїзній частині стоїть автомобіль MERSEDES-BENZ 817, реєстраційний номер НОМЕР_2 синього кольору. Слідів шин та слідів гальмування не виявлено. На смузі розгону призначеної для руху в напрямку м.Сарни виявлено ділянку осипу лакофарбового покриття чорного кольору. На смузі розгону лежить труп ОСОБА_9 також виявлений труп ОСОБА_10 , який лежав головою в напрямку м.Сарни (а.с.8-35 т.1).

Згідно висновку результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_7 на час скоєння ДТП, 17.12.2015 року о 18 год.25 хв. був тверезий (а.с.42 т.1).

Відповідно до довідки виданої Рівненським обласним центром з гідрометеорології за №34-01-15/600 від 28.12.2015 року вбачається, що 17 грудня 2015 року близько 16 год. 30 хв. зафіксовано хмарність, опадів не спостерігалось, сильний іній закінчився о 15 год. 10 хв. Видимість погіршувалась до 2 км. Сонце зайшло о 16 год.11 хв., повна темрява настала о 16 год.50 хв. (а.с.144 т.1).

Згідно довідки №13/132 від 25.01.2016 року виданою службою автомобільних доріг у Рівненській області максимальна допустима швидкість на ділянці дороги М-07 Київ-Ковель-Ягодин, 300+150 становить 90 км/год. (а.с. 146 т.1).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 підтвердила факт наїзду на пішоходів автомобілем марки HONDA ACCORD. Показала, що 17 грудня 2015 року біля 17 години, вона перебувала на зупинці "Розвилка" В цей час дорогу переходила жінка похилого віку з дитиною, вони дорогу переходили повільно. Потім вона побачила, як автомобіль HONDA ACCORD збив спочатку жінку, а потім дитину, слідом їхав вантажний автомобіль, який проїхав через дитину, протягнувши її по дорозі. Даний вантажний автомобіль не зупиняючись поїхав далі. Зустрічних автомобілів тоді не було. Свідок ОСОБА_11 показала, що наїзд автомобіля марки HONDA ACCORD на пішоходів відбувся на проїзній частині, не на пішохідному переході. Вона не пам`ятає чи подавав звуковий сигнал водій автомобіля марки HONDA ACCORD. Показання свідка ОСОБА_11 підтверджуються протоколом проведення слідчого експерименту за її участю, під час якого вона вказала, де саме відбувся наїзд автомобіля HONDA ACCORD на пішоходів.( а.с.157-164 т.1).

ОСОБА_7 під час проведення слідчого експерименту, який був проведений з його участю, вказав на місце на проїзній частині, де він керуючи автомобілем HONDA ACCORD здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , яке знаходиться на правій смузі руху в напрямку м.Сарни Рівненської області, а саме на відстані 1,52 м. від правого краю смуги руху призначеної для руху в напрямку м.Сарни Рівненської області та на відстані 37,5 м. від пішохідного переходу в напрямку м.Сарни Рівненської області. Також вказав місце автомобіля HONDA ACCORD з боковим інтервалом, з яким він рухався до наїзду на пішоходів. Як було встановлено під час слідчого експерименту відстань від осі переднього правого колеса автомобіля HONDA ACCORD до правого краю смуги руху становить 1,7 м. (а.с.165-170 т.1).

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 27 листопада 2016 року за участю ОСОБА_7 , вбачається, що останній міг бачити перешкоду на відстані 88,8 м. (а.с.172-176 т.1).

Свідок ОСОБА_12 показав, що 17.12.2015 року біля 17 години рухався по автодорозі Київ-Ковель-Ягодин, в напрямку м. Сарни. Їхав на відстані приблизно 100 метрів за автомобілем марки HONDA ACCORD. В світлі фар автомобілів, які рухались в зустрічному напрямку помітив як два силуети з лівої сторони перетинають дорогу, побачив як когось відкинуло в сторону, іншого підкинуло над автомобілем обвинуваченого. На кого наїхав вантажний автомобіль, який їхав за ним, він не бачив. Наїзд на пішоходів відбувся на смузі руху його автомобіля та автомобіля марки HONDA ACCORD, ближче до середини дороги. ОСОБА_12 повідомив, що в той час видимість була погана, пішоходів можна було побачити за 50 метрів. Підтвердив, що пішоходи перетинали дорогу не на місці пішохідного переходу. Водій автомобіля марки HONDA ACCORD зупинився через 15-20 метрів після зіткнення з пішоходами.

Свідок ОСОБА_13 показала, що 17.12.2015 року приблизно о 16 год. 15 хв. вона з двома дітьми перебувала на зупинці "Розвилка" на автодорозі Київ-Ковель-Ягодин, коли почула звук удару, люди, які стояли на зупинці почали кричати, що сталася дорожньо-транспортна пригода, що збили жінку з дитиною. Самого наїзду на потерпілих вона не бачила. Коли переходили дорогу постраждалі, транспортних засобів на дорозі не було. Хто саме збив постраждалих вона не бачила, десь приблизно через хвилину як пішоходів збив автомобіль, наїзд на дитину, яка лежала на проїжджій частині дороги здійснив вантажний автомобіль, який не зупинився.

Висновок інженерно-транспортної експертизи №3.1-833/15 від 31.03.2016 року доводить, що на момент проведення експертного дослідження робоча гальмівна система, система рульового керування, передні фари системи зовнішнього освітлення автомобіля марки HONDA ACCORD реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходилися в працездатному стані. ( а.с.182-187 т.1).

Наведені вище докази свідчать про те, що транспортний засіб обвинуваченого на момент ДТП перебував в технічно справному стані.

Висновок експерта проведеної судової інженерно-транспортної експертизи №3.1-834/15 від 09.07.2016 року свідчить про те, що контактування автомобіля HONDA ACCORD реєстраційний номер НОМЕР_3 перешкодою відбулося передньою правою частиною транспортного засобу (права частина переднього бампера, капоту) на відстані близько 38…82 см. від правої габаритної точки кузова, з подальшим переміщенням перешкоди вздовж поздовжньої осі автомобіля та контактуванням з правою частиною вітрового (лобового) скла та правим дзеркалом заднього виду, а також наїзд автомобіля HONDA ACCORD, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на пішоходів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відбувся в поперечному напрямку на проїзній частині автодороги Київ-Ковель-Ягодин призначеній для руху в напрямку м.Сарни, в поздовжньому напрямку, на ділянці зі сторони м.Київ в напрямку м.Сарни. (а.с.193-197 т.1).

Відповідно до судової інженерно-транспортної експертизи №3.1-835/15 від 31.03.2016 року автомобіля MERSEDES-BENZ 817, реєстраційний номер НОМЕР_2 , не встановлено механічних пошкоджень чи слідів, які б були характерними для наїзду на перешкоду (пішохода) та вказували на факт контактної взаємодії вказаного транспортного засобу із перешкодою (пішоходом). (а.с.215-217 т.1).

Згідно висновку судово-медичної експертизи, при дослідженні трупа ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: садна тім`яно-потиличної ділянки волосистої частини голови посередині, крововиливу в м`які тканини голови з боку внутрішньої поверхні в цій ділянці; садна спинки носа посередині; закритої тупої травми шиї з розривом між хребцевого диску між 1 та 1 шийними хребцями з ушкодженням спинного мозку на цьому рівні, з крововиливами в м`які тканини шиї в місці цього ушкодження; садна передньо-зовнішньої поверхні правого плеча, вивиху голівки правого плеча з немобільними крововиливами в м`які тканини в цій локалізації; садна передньо-зовнішньої поверхні правого ліктьового суглобу; гематоми та садна тильної поверхні правої кисті; двох синців та двох саден тильної поверхні лівої кисті; гематоми, саден передньої поверхні грудної клітки (в проекції 2-10 ребер), крововиливів в м`які тканини грудної клітки; закритих переломів 3,4,5,6,7,8,9,10 ребер по середнє-ключичній лінії справа; переломів 3,4,5,6,7,8 ребер по лопатковій лінії справа (конструкційних), з розривами пристінкової плеври справа, розривами легеневої тканини правої легені у вигляді розтріскувань, аналогічного характеру переломів 3,4,5,6,7,8,9,10 ребер зліва по переднє-паховій лінії; крововиливів в міжреберні м`язи, під пристінкову плевру, в клітківку середостіння ( переломи ребер, розриви правої легеневої тканини супроводжувалися гострою масивною внутрішньо-плевральною кровотечею); рани передньо-внутрішньої поверхні правої гомілки в верхній третині; відкритого крупно-уламкового косого перелому кісток правої гомілки в верхній третині зі зміщенням уламків; крововиливу в підшкірно- жирову та м`язеву тканини в місці перелому; двох саден передньо-зовнішньої поверхні лівої гомілки в середній та нижній її третинах.

З висновків експертизи вбачається що вказані ушкодження виникли внаслідок травматичних дій твердими предметами в швидкій послідовності одне за одним, враховуючи характер та локалізацію ушкоджень дає підстави стверджувати, що останні виникли при первинному контактуванні тіла людини, яка знаходилася у вертикальному (близько до такого положенні тіла) з виступаючими частинами рухаючого механічного транспортного засобу, з подальшим відкиданням тіла людини, співударом о тверде шляхове вкриття, без переїзду через тіло людини колесами транспортного засобу. Ці ушкодження є прижиттєвими, заподіяні в короткий проміжок часу попередньо моменту настання смерті. Стосовно живих осіб ці ушкодження ( в своїй сукупності) мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя людини в момент їх заподіяння.

Причиною смерті ОСОБА_9 явилася важка краніо-спінальна травма: закрита тупа травма шиї з ушкодженням зчленування між 1 та 2 шийними хребцями, розривом стовбурової частини головного мозку, із ушкодженням оболонок та речовини спинного мозку на цьому рівні. Експертом зазначено, що подібне ушкодження виникає при різкому перерозгинанні шийного відділу хребта, при поштовху тіла людини з достатньо значною травмуючою силою, що зумовило розвиток травматичного (спінального) шоку, зупинку серцевої діяльності та дихання, припинення функцій центральної нервової системи.( а.с.233-240 т.1).

Згідно висновку судово-медичної експертизи трупа встановлено, що на тілі малолітньої ОСОБА_10 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді: скальпованої рани лобно-тім`яної ділянки справа з переходом на перенісся. Закритого багатоуламкового перелому (зруйнування) кісток черепа з майже тотальним роздрібненням речовини головного мозку; смугоподібного осадження шкіряних покривів ділянки правої щоки; садна передньо-зовнішньої поверхні правого плеча; закритого гвинтоподібного перелому середньої третини правого плеча; садна тильної поверхні правої кисті (ділянка п`ястя); обширного садна тильної поверхні лівої кисті; забою легень з крововиливами в їх тканину; крововиливів в клітківку середостіння; садна лівої пахової ділянки, садна лівої та правої сідниці; гематоми передньо-зовнішньої поверхні лівої гомілки нижній третині; закритого гвинтоподібного перелому гомілково-ступневого суглобу.

Вказані ушкодження виникли внаслідок травматичних дій твердими тупими предметами. Характер та локалізація таких ушкоджень дозволяє стверджувати про те, що вони були спричинені потерпілій в швидкій послідовності одне за одним: при первинному поштовху тіла людини, з подальшим відкиданням тіла людини, співударом о ґрунт (шляхове покриття), додатковим травмуванням об останнє, в подальшому зі стисненням ділянки голови потерпілої між твердими об`єктами, що може бути: колесо автівки (дія колеса під кутом, відносно поверхні голови потерпілої) виступаючі частини днища автівки та тверде шляхове вкриття. Ці ушкодження в своїй сукупності (щодо живих осіб) мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя людини в момент їх заподіяння. Ці ушкодження є несумісними з життям і знаходяться в прямому причинному зв`язку з фактом настання смерті.

Характер та локалізація ушкоджень, які мали місце на трупі малолітньої ОСОБА_14 дозволяє висловитись про те, що під час травмування ділянки голови потерпіла знаходилася у горизонтальному (близько до такого) положенні, при цьому положення її тіла було косо-повздовжнім (справа-наліво) до вісі руху колеса автівки.

Безпосередньою причиною смерті дитини ОСОБА_10 є розтрощення черепа з руйнуванням головного мозку, що призвело про припинення функцій центральної нервової системи, зупинки серцевої діяльності та дихання. ( а.с.241-245 т.1).

З висновку медико-криміналістичної експертизи №04-мк одягу ОСОБА_10 встановлено, що пошкодження, які були виявлені на одязі потерпілої є характерними для виникнення під час фаз ДТП.(а.с.249-252 т.1).

Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи №100 комісія, враховуючи наявні ушкодження у ОСОБА_10 та пошкодження автомобіля HONDA ACCORD, реєстраційний номер НОМЕР_1 , приходить до висновку, що в механізмі травмування ОСОБА_10 мали місце його етапи: наїзд на пішохода одним видом транспортного засобу, а в послідуючому переїзд через її тіло (голову), можливо іншим транспортним засобом, не має можливості достовірно встановити, в результаті травмування яким автомобілем безпосередньо настала смерть ОСОБА_10 і чи могла б вона залишитись живою при своєчасному наданні їй кваліфікованої медичної допомоги після контактування з автомобілем HONDA ACCORD, реєстраційний номер НОМЕР_1 .( а.с.29-35 т.2).

Згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи №3.1-987 від 30.12.2016 року вбачається, що при заданому слідством комплексі вихідних даних, в даній дорожній обстановці, з моменту виникнення перешкоди для руху, водій невстановленого вантажного автомобіля не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_10 та в його діях не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які б з технічної точки зору знаходилися у причинному зв`язку з скоєнням даної дорожньо-транспортної пригоди. (а.с.42-46 т.2).

Наявний в матеріалах кримінального провадження висновок експерта № 3.1-988/16 від 30.12.2016 року проведеної судової інженерно-транспортної експертизи вказує, що водій автомобіля HONDA ACCORD, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішоходів та на невідповідність дій водія автомобіля HONDA ACCORD, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 вимогам п.п. 12.3, 12.6 Правил дорожнього руху України відповідно до яких водій, у разі виникнення небезпеки для руху, яку водій об`єктивно спроможний виявити, повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу; також поза населеними пунктами та на всіх дорогах, що проходять через населенні пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух транспортним засобам, якими керують водії із стажем до 2 років із швидкістю не більше 70 км/год., та знаходяться у причинному зв`язку з скоєнням даної дорожньо-транспортної пригоди.(а.с.54-59 т.2).

Таким чином, дослідивши надані стороною обвинувачення докази, суд вважає, що причиною дорожньо-транспортної пригоди стало порушення ОСОБА_7 , саме: п.12.3,12.6 Правил дорожнього руху України.

З огляду на наведене, суд вважає доведеною винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого діяння за вказаних у вироку обставинах.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином.
ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується позитивно. Відповідно до довідки має на утриманні сина 2015 року та дочку співмешканки, 2008 року народження.

Вину в скоєнні злочину обвинувачений ОСОБА_7 визнає.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.66 КК України є щире каяття в скоєному та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_7 відповідно до ст.67 КК України є вчинення злочину щодо малолітнього та вчинення злочину щодо особи похилого віку.

З урахуванням наведених обставин справи, тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного, який характеризується позитивно, приймаючи до уваги те,що ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності за вчинення необережного злочину, активно сприяв розкриттю злочину,також, враховуючи думку потерпілих , які вважають, що обвинувачений не розкаявся, суд вважає, що слід обрати останньому покарання, передбачене санкцією статті, за якою він притягується до відповідальності у виді позбавлення волі. Однак, зважаючи, що злочин вчинений обвинуваченим, законодавцем віднесено до злочинів з необережності та пом`якшуючі обставини, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, вважає, що строк покарання обвинуваченому не варто призначати у максимальному розмірі, передбаченому санкцією статті обвинувачення.
Враховуючи наявність в діях ОСОБА_7 ознак грубого порушення Правил дорожнього руху щодо безпеки дорожнього руху при керуванні транспортним засобом, наслідком чого є смерть потерпілих, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, що буде достатнім для виправлення особи та попередження вчинення ним нових злочинів.
Від захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 надійшло клопотання, який просить застосувати до нього Закон України "Про амністію в 2016 році", оскільки він є потерпілим від Чорнобильської катастрофи.
Обвинувачений підтримав клопотання, просить звільнити його від покарання на підставі п.в) ст.1 Закону України "Про амністію в 2016 році".
Прокурор, потерпілі, представник потерпілих заперечили проти його задоволення.
Відповідно до ст.10 ЗУ "Про амністію у 2016 році" питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Обставини, передбачені ст. 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та ст. 9 ЗУ "Про амністію у 2016 році", які б виключали можливість застосування амністії до обвинувачених судом не встановлені.

Судом оглянуто ксерокопію чорнобильського посвідчення серії НОМЕР_4 , яке наявне в матеріалах кримінального провадження (т.2 .а.с.97), яке надає обвинуваченому право на застосування щодо нього акту амністії.

Потерпілий ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 моральної (немайнової) шкоди. В своїй заяві посилається на те, що що загибла, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди яка відбулась 17.12.2015 року за участю ОСОБА_7 , ОСОБА_9 доводиться йому матір`ю, а малолітня ОСОБА_10 є його донькою. Протиправними діями обвинуваченого, заподіяння смерті його рідним йому завдані моральні страждання. Оскільки ніяких зусиль його матір і дочку не повернути до життя. З їх смертю пов`язані нескінченні переживання, нервування, втрата спокійного сну. Він до цього часу не може змиритися з такою тяжкою і непоправною втратою. ОСОБА_7 добровільно не відшкодував потерпілому шкоди, не вибачився. Потерпілому необхідно вишукувати додаткові зусилля для організації свого життя. ОСОБА_4 вважає,що ОСОБА_7 не розкаявся. В судовому засіданні намагався виправдатись, відчужив автомобіль, на якому збив його матір і дочку. Суму завданої йому моральної (немайнової) шкоди, відповідно до заяви про збільшення позовних вимог він оцінює в 500000 грн., яку він просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 .

Потерпіла ОСОБА_5 звернулася до суду з цивільним позовом до обвинуваченого ОСОБА_7 про стягнення матеріальної і моральної шкоди. В судовому засіданні позов підтримала, вказала, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від 17.12.2015 року за участю ОСОБА_7 загибла ОСОБА_9 була її матір`ю. Протиправним заподіянням їй смерті ОСОБА_7 завдав потерпілій глибоких моральних страждань, завдав їй непоправну втрату. З її смертю у неї тепер пов`язані постійні і нестійкі переживання, нервування, втрата спокійного сну. Сума завданої потерпілій моральної (немайнової) шкоди вона оцінює в 400000 грн. Крім цього їй завдана в зв`язку із смертю матері і майнової шкоди, яку вона оцінює 11953 грн.55 коп. Потерпіла ОСОБА_5 просить стягнути завдані збитки з обвинуваченого ОСОБА_7 .

Обвинувачений ОСОБА_7 позовні вимоги в частині стягнення моральної та матеріальної шкоди визнав повністю.

Відповідно до ст.56 КПК України ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , як потерпілі у кримінальному провадженні, мають право на відшкодування завданої їм кримінальним правопорушенням матеріальної та моральної шкоди.

У відповідності до ст.1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.
Судом здобуті докази вини ОСОБА_7 у спричиненні потерпілій ОСОБА_5 майнової шкоди, яка полягає у витратах, які понесені на придбання ритуальних предметів та речей, поминального обіду та спорудження надгробного пам`ятника.

Розмір позовних вимог потерпілої ОСОБА_5 у частині стягнення матеріальної шкоди підтверджено накладними на придбання предметів для поховання, придбання надгробного пам`ятника, чеками на придбання продуктів харчування для поминального обіду.

З огляду на вказане потерпілою ОСОБА_5 та досліджені письмові докази, надані до цивільного позову, суд знаходить, що позов в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України та роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п. 9 постанови від 31 березня 1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування такої шкоди визначається з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Визначаючи розмір суми, яка підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд виходить з того, що порушено нормальні життєві зв`язки потерпілих, ритм їх життя, вони пережили нервовий стрес.

ОСОБА_4 втратив дочку малолітнього віку, яка була йому надією на майбутнє, також він та ОСОБА_5 втратили матір, найдорожчу рідну їм людину.

Враховуючи вимушені зміни, що відбулися у звичному способі життя потерпілих, які потребують від них додаткових зусиль фізичного та психологічного характеру для організації їх способу життя, суд, враховуючи обсяг заподіяних потерпілим моральних страждань і переживань, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення. Суд знаходить можливим з врахуванням вимог розумності та справедливості стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 500000,00 грн. моральної шкоди та на користь ОСОБА_5 400000,00 грн.моральної шкоди, з огляду на те, що вказана сума є можливою для реального відшкодування, як вказав обвинувачений в судовому засіданні.

Згідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Як вбачається з рахунків фактур вартість проведених експертиз становить 6247,96 грн. Дані процесуальні витрати по кримінальному провадженню необхідно стягнути з обвинуваченого.
Долю речових доказів у кримінальному провадженні вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 373-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_7 визнати винним за ч.2 ст.286 КК України призначивши йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

На підставі п. в) ст.1 ЗУ "Про амністію у 2016 році" звільнити засудженого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 500000,00 (п`ятсот тисяч) грн. моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 400000,00 (чотириста тисяч) грн. моральної шкоди і 11953,55 (одинадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят три)грн. матеріальної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів та проведення експертиз в сумі 6247,96 грн. (шість тисяч двісті сорок сім) гривень 96 коп. та 14140,00 (чотирнадцять тисяч сто сорок) грн. судового збору.

Речові докази у справі, а саме: автомобіль MERSEDES-BENZ 817, реєстраційний номер НОМЕР_2 залишити власнику ОСОБА_15 ; автомобіль Honda Accord , реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 повернути власнику ОСОБА_16 ; шапку, куртку, штани, пару дитячих зимових напівчобіт, які належали ОСОБА_10 , які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Сарненського відділу поліції ГУНП в Рівненській області повернути потерпілому ОСОБА_4 ; куртку, штани, пару зимових чобіт, які належали ОСОБА_9 , які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Сарненського відділу поліції ГУНП в Рівненській області повернути потерпілій ОСОБА_5 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Рівненської області через Сарненський районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1