Справа № 524/6181/16-к
Провадження 1-кп/524/26/18
УХВАЛА
24.01.2018 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області

у складі : головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кременчука Полтавської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002927 від 13.08.2015 року відносно вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч.2,3 КК України та відносно вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України -,

ВСТАНОВИВ:

10.08.2016 р. до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002927 від 13.08.2015 року відносно вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч.2,3 КК України та відносно вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України.

Вищевказаний обвинувальний акт 10.08.2016 року згідно автоматизованої системи документообігу був розподілений судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_8

10.10.2016 року згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень , передбачених ст. 185 ч.2,3 КК України та відносно вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України було розподілено головуючому судді ОСОБА_9 , у зв`язку із закінченням терміну повноважень судді Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області ОСОБА_8 та згідно розпорядження керівника апарату суду № 36 від 10.10.2016 року.

05.12.2016 року згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень , передбачених ст. 185 ч.2,3 КК України та відносно вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення , передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України було розподілено головуючому судді ОСОБА_1 у зв`язку із перебуванням судді ОСОБА_9 на лікарняному та згідно розпорядження керівника апарату суду № 904 від 05.12.2016 року.

15.12.2017 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого відраховується до 12.02.2018 року.

У зв`язку з тим , що судовий розгляд справи відкладений на 20.02.2018 року , а у обвинуваченого ОСОБА_6 12.02.2018 року сплине строк тримання під вартою, по справі не допитані усі потерпіли та свідки , не досліджені докази , тому суд вважає у даному судовому засіданні розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою .

Суд вислухавши думку учасників кримінального провадження, прокурора , який вважає , що обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно продовжити строк тримання під вартою, оскільки ризики , передбачені ст.. 177 КПК України існують до теперішнього часу, захисника ОСОБА_4 , яка заперечує проти продовження строків тримання під вартою ОСОБА_6 , і просить суд змінити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, оскільки ризики , передбачені ст. 177 КПК України на теперішній час відпали , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , які підтримують думку захисника ОСОБА_4 , приходить до наступних висновків :

Частиною 3 ст. 331 КПК України визначено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов,язаний розглянути питання продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув,язнення. До спливу продовженого строку суд зобов,язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Так, двомісячний строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою обраний ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука спливає 12.02.2018 року.

Згідно Рішення Конституційного суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини третьої статті 315 Кримінального процесуального кодексу України від 23 листопада 2017 року № 1-р/2017 зазначено, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України" вказав на порушення пункту 3 статті 5 Конвенції національними судами України, які часто обґрунтовують продовження строку тримання під вартою однаковими підставами протягом всього періоду ув`язнення, та зазначив, що суди зобов`язані обґрунтовувати свої рішення про продовження строку тримання під вартою іншими підставами, які мають бути чітко вказані (пункт 99). Ненаведення судовими органами у своїх рішеннях будь-яких підстав, які дозволяють тримання особи під вартою протягом тривалого проміжку часу, є несумісним з принципом захисту від свавілля, закріпленим у пункті 1 статті 5 Конвенції (пункт 36 рішення Європейського суду з прав людини від 15 грудня 2016 року у справі "Ігнатов проти України").
Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_6 застосовано за рішенням суду, тобто у спосіб, встановлений кримінальним процесуальним законодавством України та був продовжений за ухвалами суду.
Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.
При цьому, суд враховує, що злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_6 , віднесений відповідно до ст.12 КК України, до тяжкого та середньої тяжкості злочинів, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ч. 3 ст.185 КК України санкцією від 3 до 6 років позбавлення волі , за ч. 2 ст.185 КК України - до 5 років позбавлення волі, що дає достатні підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може, з метою уникнення від покарання, впливати на потерпілих та свідків, які підлягають виклику до суду, має непогашені судимості , тобто може вчинити нові злочини . Також враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, його наслідки, тяжкість покарання за скоєні злочині , передбачені санкціями ч. 2,3 ст. 185 КК України, відсутність соціально стримуючих факторів таких як сім,я, робота, обвинувачений немає постійного джерела доходів , суд дійшов до висновку, щодо відсутності підстав для зміни чи скасування ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відтак, для запобігання вказаним ризикам, враховується також суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст.2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинувачених, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п.79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загально - суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, з метою запобігти ризикам, суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який , а тому вважає необхідним продовжити застосування обраного раніше запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у виді тримання під вартою ще на 2 місяці , тобто до 24.03.2018 року, що не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції від 04.11.1950 року «Про захист прав людини і основоположних свобод»
Керуючись ст.ст. 331 ч.3, 369 , 372 КПК України, суд , -
УХВАЛИВ:

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на два місяці, а саме з 24.01.2018 року по 24.03.2018 року включно .

Ухвала окремому апеляційному оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на вирок чи інше судове рішення, яким закінчилось провадження у суді першої інстанції.

Головуючий суддя : ОСОБА_1