Ухвала
Іменем України
16 квітня 2018 р.

м. Київ
Справа № 161/1780/17
Провадження № 51-4671 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 06 грудня 2017 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 вересня 2017 року ОСОБА_4 засуджено:
за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн;
за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 грн;
за ч. 1 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 800 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 13600 грн;
за ч. 3 ст. 358 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн;
за ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_4 призначено остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_5 , щодо якого судові рішення не оскаржуються.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.

Ухвалою Апеляційного судуВолинської області від 06 грудня 2017 року зазначений вирок місцевого суду залишено без зміни.
Не погоджуючись із оскаржуваним судовим рішенням прокурор звернулася до касаційного суду з касаційною скаргою, яка не відповідала вимогам ст. 427 КПК України, а тому ухвалою Верховного Суду від 14 березня 2018 року її було залишено без руху та надано п`ятнадцятиденний строк на усунення недоліків.

У цій ухвалі касаційного суду зазначалося, що згідно з ч. 4 ст. 36 КПК України право на подання апеляційної чи касаційної скарги, заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами мають також незалежно від їх участі в судовому провадженні прокурори вищого рівня: Генеральний прокурор, його перший заступник та заступники, керівник регіональної прокуратури, його перший заступник та заступники.

Тобто, виходячи з положень наведених норм процесуального закону, право на подачу касаційної скарги зі сторони обвинувачення має прокурор, який був учасником судового провадження, а також службові особи органів прокуратури вищого рівня.

Водночас, з копій судових рішень не вбачалось, чи брала участь прокурор ОСОБА_6 в судовому провадженні, а тому її скаргу було залишено без руху.

Звернувшись, у межах встановленого строку, з повторною касаційною скаргою прокурор ОСОБА_6 хоча й долучає постанову про те, що вона влючена до групи прокурорів у даному кримінальному провадженні, проте підтверджень того чи вона брала участь у судовому провадженні або є прокурором вищого рівня, за змістом ч. 4 ст. 36 КПК України, не додає.

А тому, згідно з п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

За таких обставин колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід повернути прокурору на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429, 441 КПК України,

постановив:

Касаційну скаргупрокурора на ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 06 грудня 2017 року щодо ОСОБА_4 , а також додані до неї матеріали повернути особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3