Справа № 487/5113/17
Провадження № 1-в/487/163/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.11.2017 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши подання начальника Заводського районного сектору Миколаївського міського відділу з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації відносно засудженого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олексіївка Білоукраїнського району Луганської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

про звільнення від відбування покарання за Законом України «Про амністію»

ВСТАНОВИВ:

Начальник Заводського районного сектору Миколаївського міського відділу з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації звернувся до суду з поданням відносно ОСОБА_3 про звільнення його від відбування покарання за ст.. 2 Закону України «Про амністію» від 22.12.2016 року. ОСОБА_3 засуджений вироком Біляївського районного суду Одеської області за ч.4 ст. 407 КК України до 3-х років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік. На підставі ст. 76 КК України зобов`язаного в період іспитового строку повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтись в уповноважений орган з питань пробації для реєстрації.

В судове засідання представник органу пробації не з`явився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутності, подання підтримав, просив про його задоволення.

В судове засідання прокурор Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 не з`явився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутності, подання підтримав, не заперечував проти застосування до ОСОБА_3 Закону України «Про амністію» та звільнення від відбування покарання.

Суд, вивчивши матеріали подання, приходить до наступного:

Вироком Біляївського районного суду Одеської області від 14.04.2017 року ОСОБА_3 засуджено за ч.4 ст. 407 КК України до 3-х років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік. На підставі ст. 76 КК України зобов`язаного в період іспитового строку повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтись в уповноважений орган з питань пробації для реєстрації.

Вчинений ОСОБА_3 злочин є тяжким злочином відповідно до ст. 12 КК України та вчинений до набрання чинності Закону України «Про амністію» .
З 19.09.2017 року ОСОБА_3 перебуває на обліку Заводського районного сектору Миколаївського міського відділу з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації. За період випробування до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався.

Відповідно до ч.1 ст.85 КК України на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Згідно ч.2 ст.86 КК України законом про амністію особи, визнанні винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 01.10.1996 року №392/96-ВР амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.
Відповідно до ст. 2 Законом України «Про амністію» від 22.12.2016 року, звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та статті 9 цього Закону).
Так, ОСОБА_3 являється учасником бойових дій, що підтверджується наданим до матеріалів справи посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_2 08.06.2017 року, пред`явник якого має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій. Крім того, ОСОБА_3 брав безпосередньо участь в антитерористичній операції, перебував безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, відповідно до посвідчення про відрядження № НОМЕР_2 від 12.10.2016 року для виконання службових бойових завдань з 13.10.2016 року, виданого 12.10.2016 року командиром військової частини НОМЕР_3 , а також витягу з наказу командира оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » №290 від 17.10.2016 року, згідно якого ОСОБА_3 прибув 13.10.2016 року до складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участи в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей в оперативно-тактичному угрупуванні «Маріуполь», забезпечення її проведення, з метою виконання службових (бойових) завдань.

Отже, ОСОБА_3 захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебував безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримав статус учасника бойових дій та не відноситься до осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та статті 9 цього Закону).
Крім того, до матеріалів подання надана заява ОСОБА_3 , в якій він повідомляє, що ознайомлений з Законом України «Про амністію» від 22.12.2016 року та просить звільнити його від відбування покарання згідного вказаного Закону.

Обставини, передбачені ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», які б виключали можливість застосування амністії до засудженого ОСОБА_4 судом не встановлені та прокурором суду не надані.
На підставі викладеного, суд приходить до переконання, про необхідність звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання, призначеного вироком Біляївського районного суду Одеської області від 14.04.2017 року, на підставі ст. 2 Законом України «Про амністію» від 22.12.2016 року, а подання начальника Заводського районного сектору Миколаївського міського відділу з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації задоволенню.

Керуючись ст. 2 Законом України «Про амністію» від 22.12.2016 року, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Подання начальника Заводського районного сектору Миколаївського міського відділу з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання призначеного вироком Біляївського районного суду Одеської області від 14.04.2017 року на підставі ст. 2 Законом України «Про амністію» від 22.12.2016 року.

Ухвала може бути оскаржена на протязі 7 днів з моменту її оголошення в Апеляційний суд Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва.

Суддя: ОСОБА_1