АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1699/17 Справа № 205/1061/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0005290 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2017 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград Дніпропетровської області, українця, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз:

-19 листопада 2014 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 185, п.2,3 ч.1 ст. 76 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст.. 75 КК України, від відбуття покарання звільнений з випробувальним терміном на 3 роки;

обвинуваченого за ч.2 ст.186 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Ленінскього районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2017 року ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він, як особа, що раніше була неодноразово засуджена, маючи непогашену в законному порядку судимість, під час випробувального терміну, на шлях виправлення не став, відповідних висновків для себе не зробив та знову вчинив умисний корисливий злочин.

Так він у невстановленому досудовим розслідуванням місці та в невстановлений час вступив із ОСОБА_8 у попередню змову на вчинення відкритого викрадення чужого майна (грабіж), а саме відкрите викрадення чоловічої сумки у незнайомого чоловіка. При цьому вказані особи розподілили між собою ролі злочинної діяльності, згідно яких ОСОБА_8 повинен був нанести один удар стиснутою в кулак рукою в область спини незнайомому чоловіку, а ОСОБА_9 повинен був вихопити чоловічу сумку, яка знаходилась на правому плечі незнайомого чоловіка, після чого удвох зникнути з місця злочину.

Реалізуючи умови попередньої домовленості, направленої на вчинення відкритого викрадення чужого майна (грабежу), діючи узгоджено, із корисливих мотивів, приблизно о 18:10 годин 28.12.2016 року ОСОБА_9 разом із ОСОБА_8 , знаходячись біля будинку №4, розташованого по вул. Велика Діївська в м. Дніпро, побачили потерпілого ОСОБА_10 , ОСОБА_8 підійшов до потерпілого ззаду та заподіяв останньому один удар стиснутою в кулак рукою в область спини, від чого ОСОБА_10 упав на землю обличчям до низу, чим спричинив фізичний біль та подавив волю останнього, а в цей час ОСОБА_6 підбіг до потерпілого ззаду, та своїми руками схопив за чоловічу сумку чорного кольору, яка знаходилась у ОСОБА_10 на правому плечі та почав тягнути в свою сторону. В цей час ОСОБА_8 стояв поруч та здійснював нагляд за навколишньою обстановкою, забезпечуючи безпеку злочинних дій останнього. Бажаючи завершити свої злочинні наміри, спрямовані на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, діючи в групі, із корисливих мотивів, ОСОБА_6 вихопив чоловічу сумку, яка знаходилась у ОСОБА_10 на правому плечі. Після чого, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_8 , утримуючи викрадене, з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, довівши свої злочинні дії до кінця. Таким чином ОСОБА_6 разом із ОСОБА_8 відкрито заволоділи майном, що належить ОСОБА_10 , а саме чоловічою сумкою, в якій знаходилися:

- гаманець (портмоне), в якому знаходились грошові кошти в сумі 600 гривень;

- водійське посвідчення, видане на ім`я потерпілого;

- дозвіл-посвідка на перевезення небезпечних вантажів;

- медичні довідки;

- талони на дизельне паливо «Нефтек» 60 л., «Авіас» 50 л., тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на суму 600 гривень.

Вказаним вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково у виді 1 року позбавлення волі приєднано покарання, невідбуте обвинуваченим за вироком Павлоградського районного суду Дніпропетровської області від 19.11.2014 року, і остаточно призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, в строк відбуття покарання зараховано ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення, із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення з 2 дні позбавлення волі, починаючи з 18.01.2017 року по 21.06.2017 року включно, а з 22.06.2017 року із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою ухвалено залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з 18.01.2017 року.

Цим же вироком ОСОБА_8 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначено йому покарання.

Вирок суду щодо ОСОБА_11 учасниками кримінального провадження не оскаржувався.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Не погодившись з вказаним вироком суду, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить пом`якшити йому призначене покарання.

Під час апеляційного розгляду прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , просила вирок суду залишити без зміни

В судових дебатах підтримала таку ж позицію.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судове засідання апеляційної інстанції не доставлений, тому колегія суддів вважає можливим розглянути дане кримінальне провадження за його відсутністю, в порядку ст. 405 КПК України.

Заслухавши суддю доповідача, думку прокурора, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляції, колегія суддів прийшла до наступного.

Колегія суддів у відповідності до положень ч. 1 ст. 401 КК України переглядає судове рішення щодо ОСОБА_6 в межах поданої апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.186 КК України - вірна та ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, та оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності.

Як убачається з вироку, при обранні обвинуваченому ОСОБА_6 виду та міри покарання, суд першої інстанції враховував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно положень ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, вчинив злочин під час іспитового строку за попередньою судимістю, на обліках у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується задовільно.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину визнав, однак пояснив, що у нього не було умислу та мети, направленої на скоєння грабежу разом з ОСОБА_8 , тому суд віднісся критично до визнання останнім своєї вини.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що для перевиховання обвинуваченого і попередження нових злочинів необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки обвинувачений, маючи не зняту та не погашену судимість, повторно вчинив тяжке корисливе кримінальне правопорушення проти власності, що дає підстави вважати, що обвинувачений не став на шлях виправлення і тому являється небезпечним для суспільства.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим та відповідає вимогам ст. 65 67 КК України, а призначене судом першої покарання у відповідності до ст. 50 КК України є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 , та для запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Тому колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги обвинуваченого про призначення йому занадто суворого покарання.

Виходячи з наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення поданої апеляційної скарги та для скасування або зміни вироку суду першої інстанції щодо обвинуваченого ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня
проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_6 у той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4