АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/5858/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2017 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_7 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_8

представників власника майна ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційні скарги представників власника майна ОСОБА_12 адвокатів ОСОБА_13 та ОСОБА_14 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 03 листопада 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого детектива Національного бюро Четвертого відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_15 , погоджене із прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_16 та накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме: грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_2 та банківському рахунку № НОМЕР_3 , що відкриті в банківській установі «Sparkasse Dortmunt» на території Федеративної Республіки Німеччина на строк проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0003712 від 28.11.2016 року.

Згідно ухвали суду першої інстанції, при вирішенні питання про накладення арешту на майно слідчий суддя прийшов до висновку про наявність підстав для його накладення з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання та спецконфіскації.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представники підозрюваного ОСОБА_12 адвокати ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , кожен окремо подали апеляційні скарги, в яких, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, просять її скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання детектива.

В обґрунтування апеляційної скарги, адвокат ОСОБА_13 посилається на те, що всупереч ч. 3 ст. 132 КПК Украни, органом досудового розслідування не було доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_12 кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, яке могло б бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна з огляду на відсутність об`єктивної та суб`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_12 злочину.

Під час розгляду клопотання детектива, слідчим суддею не було прийнято до уваги недопустимість наданих органом досудового розслідування доказів на підтвердження обґрунтованості висунутої ОСОБА_12 підозри, зокрема протоколів за результатами проведення негласних слідчо-розшукових дій, які було зафіксовано до 11.07.2017 року, оскільки Верховна Рада України надала згоду на притягнення ОСОБА_12 до кримінальної відповідальності, лише 11.07.2017 року.

Всупереч положенням ч. 1 ст. 172 КПК України, оскаржувана ухвала була постановлена без повідомлення власників майна ОСОБА_12 та його дружини ОСОБА_17 про дату та місце судового розгляду клопотання детектива, а саме клопотання про арешт майна було подане до суду з порушенням вимог ч. 5 ст. 171 КПК України.

Крім того, на думку апелянта, клопотання детектива не містить обгрунтувань наявності обставин, які б надавали право на проникнення до літака на якому перебував ОСОБА_12 та його обшук., а слідчий суддя під час розгляду клопотання детектива не звернув увагу на той факт, що майно, на яке був накладений арешт є спільною сумісною власністю ОСОБА_12 та його дружини ОСОБА_17 і вказане майно у майбутньому не може бути конфісковане.

Також, як зазначає адвокат ОСОБА_13 , оскаржувана ухвала, як і клопотання детектива не містять обґрунтувань того, що грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 , що відкриті в банківській установі «Sparkasse Dortmunt» підпадають під ознаки п. 1 ч. 1 ст. 96-2 КК України, а також не містять наявність відповідних ризиків та доказів того, що незастосування арешту на майно може призвести до його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення використання, перетворення чи передачі.

Мотивуючи апеляційні вимоги, адвокат ОСОБА_14 зазначає, що ОСОБА_12 необґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, оскільки відсутні обов`язкові ознаки об`єктивної сторони даного злочину, так як стороною обвинувачення не було надано жодного доказу, який би підтверджував факт вимагання ОСОБА_12 будь-якої неправомірної вигоди, їх виконати для того, щоб сприяти видобутку бурштину в Україні, які саме дії повинен був виконати чи не виконати ОСОБА_12 , їх перелік, послідовність, об`єктивна можливість ОСОБА_12 використати своє службове становище, а також не доведено і суб`єктивної сторони інкримінованого йому злочину.

Також, адвокат ОСОБА_14 посилається на те, що ОСОБА_12 та його дружину не було повідомлено про дату та час судового розгляду клопотання детектива. про накладення арешту на майно і оскаржувана ухвала не містить відповідних обґрунтувань щодо необхідності розгляду клопотання без повідомлення власників майна. Яким всупереч вимогам ч. 7 ст. 173 КПК України копія ухвали надіслана не була.

Клопотання детектива, за переконанням адвоката, було подано з грубим порушенням передбачених КПК України строків, за відсутності передбачених законом обставин, які б надавали право без рішення суду на проникнення до літака у якому перебував ОСОБА_12 та його обшук , доказів на підтвердження передбачених ч. 2 ст. 167 КПК України підстав та доказів, які підтверджують право власності на майно, яке належить арештувати.

Зазначає, що копія протоколу про вилучення майна ОСОБА_12 не надавалась, а слідчим суддею під час розгляду клопотання не було враховано, що майно на яке накладено арешт є спільною сумісною власністю ОСОБА_12 та його дружини ОСОБА_17 , а також не враховано відсутність доказів того, що грошові кошти на які накладено арешт були одержані ОСОБА_12 внаслідок вчинення злочину та наявність ризиків того, що незастосування арешту на майно призведе до його втрати.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників власника майна, які підтримали подані захисниками ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в інтересах ОСОБА_12 апеляційні скарги та просили їх задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг адвокатів ОСОБА_13 та ОСОБА_14 і просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

З матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції вбачається, що Національним антикорупційним бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003712 від 28.11.2016 року за підозрою ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 28, ч. З ст. 369-2 КК України; за підозрою ОСОБА_21 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 368 КК України, ОСОБА_22 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України; за підозрою ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 368, ч. 2 ст. 369-2 КК України, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 240, ч. З ст. 368-2 КК України.

Органами досудового розслідування зазначено, що у листопаді 2016 року народні депутати України VIII скликання ОСОБА_12 та ОСОБА_22 , діючи за попередньою змовою з помічником-консультантом народного депутата України ОСОБА_22 ОСОБА_21 , одержали для себе від представника юридичної особи, зацікавленої у видобутку бурштину на території України неправомірну вигоду у сумі 15 000 доларів США (що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 17.11.2017 становило 395 182,20 грн.) за вчинення в інтересах того, хто надав неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їм влади, спрямованих на урегулювання процедури видобутку бурштину на території України, а саме реалізацію ними права законодавчої ініціативи з метою внесення правок до проекту Закону України «Про видобування та реалізацію бурштину» № 1351-1 від 26.12.2014, а також за використання ОСОБА_12 та ОСОБА_22 свого права законодавчої ініціативи шляхом внесення до Верховної Ради України проекту Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України (щодо особливостей оподаткування діяльності, пов`язаної із видобуванням бурштину)» № 5436 від 22.11.2016 та проекту Закону України «Про внесення змін до Митного кодексу України (щодо звільнення від оподаткування операцій із ввезення на територію України обладнання для промислового видобутку бурштину)» № 5437 від 22.11.2016 року.

У подальшому, народний депутат України ОСОБА_12 з використанням допомоги ОСОБА_23 24.02.2017 одержав для себе від представника юридичної особи, зацікавленої у видобутку бурштину на території України неправомірну вигоду у сумі 10 000 доларів США (що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 24.02.2017 становило 269 063 грн.) за вплив на прийняття посадовими особами Державного агентства лісових ресурсів України наказу про затвердження переліку земель лісогосподарського призначення, у межах яких є частини, порушені внаслідок незаконного видобування бурштину і потребують рекультивації, який мав бути виданий на виконання п. З Порядку реалізації пілотного проекту рекультивації земель лісогосподарського призначення, порушених внаслідок незаконного видобування бурштину, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 1063 (надалі за текстом - Порядок).

14.03.2017 року ОСОБА_12 з використанням допомоги ОСОБА_23 одержав для себе від представника юридичної особи, зацікавленої у видобутку бурштину на території України неправомірну вигоду у сумі 20 000 доларів США (що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 14.03.2017 року становило 537 892 грн.) за вплив на прийняття рішень посадовими особами Держгеокадастру, пов`язаних із визначенням координат та наданням погоджень на відведення земель лісогосподарського призначення, у межах яких є частини, порушені внаслідок незаконного видобування бурштину і потребують рекультивації, а також за вплив на прийняття рішень особами, уповноваженими на виконання функцій держави - представників судової гілки влади та правоохоронних органів з метою скасування спеціальних дозволів на користування надрами, виданих юридичним особам на території Житомирської області.

20 березня, 21 квітня та 17 травня 2017 року ОСОБА_12 з використанням допомоги ОСОБА_23 та ОСОБА_24 одержав для себе від представника юридичної особи, зацікавленої у видобутку бурштину на території України неправомірну вигоду на загальну суму 55 000 доларів США (що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на відповідні дати становило загалом 1 467 671,80 грн.) за вплив на прийняття рішень посадовими особами органів прокуратури та суду, спрямованих на скасування спеціальних дозволів на користування надрами, виданих ТОВ «Райт Солюшн», ТОВ «Амбер Холдинг», ТОВ «Компанія «Надра Галичини» на земельні ділянки на території Житомирської області.

19.06.2017 ОСОБА_12 із використанням допомоги ОСОБА_24 одержав неправомірну вигоду від ОСОБА_25 для себе та третіх осіб в сумі 200 тис. дол. США (відповідно до офіційного курсу Національного банку України станом на відповідні дати еквівалент 5 204 380 грн.), за вплив на прийняття рішень особами, уповноваженими на виконання функцій держави - посадовими особами Державної служби геології та надр України та органів місцевого самоврядування, спрямованих на видачу спеціальних дозволів на користування надрами та відповідних погоджень для ТОВ «Укртехдобич».

Після надання Верховною Радою України дозволу на притягнення до кримінальної відповідальності, 13.07.2017 року народному депутату України ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 368 та ч. 2 ст. 369-2 КК України.

13.10.2017 року ОСОБА_12 вручено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 368 та ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Під час проведення 19.10.2017 року детективами Національного антикорупційного бюро України обшуку літака Аіrbus-а-320, борт «НА-LYW», що готувався до вильоту об 11.30 год. по рейсу № 7307 «Київ-Кельн», який знаходився на пероні міжнародного аеропорту «Жуляни» за адресою: м. Київ, вул. Медова, 2, серед особистих речей підозрюваного ОСОБА_12 було виявлено та вилучено:

- банківську картку «Sparkasse Dortmunt» номер рахунку («Коnto») - № НОМЕР_2 номер картки («Каrten») - № НОМЕР_4 на ім`я дружини ОСОБА_12 - ОСОБА_26 ;

- банківську картку «Sparkasse Dortmunt» номер рахунку («Коnto») - № НОМЕР_2 номер картки («Каrten») - № НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_27 ;

- банківську картку «Sparkasse Dortmunt» номер рахунку («Коnto») - № НОМЕР_3 номер картки («Каrten»)- № НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_27 .

Також, органом досудового розслідування зазначено, що у підозрюваного ОСОБА_12 на території Німеччини у банківській установі під назвою « ОСОБА_28 » є відкриті банківські рахунки № НОМЕР_2 , яким користується також його дружина ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_7 ) та рахунок № НОМЕР_3 .

03.11.2017 року старший детектив Національного бюро Четвертого відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_15 , за погодженням із прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_16 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на вищевказане майно грошові кошти, які знаходяться на рахунках, відкритих у банківській установі «Sparkasse Dortmunt» на території Німеччини.

Це клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_12 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, за яке законом передбачено додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, а також у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, за вчинення яких з урахуванням ч. 1 ст. 96-1 КК України можливе застосування спеціальної конфіскації, у зв`язку з чим, ставиться питання про арешт майна з метою забезпечення у майбутньому виконання рішення суду в частині можливої конфіскації майна засудженої особи та забезпечення можливої спеціальної конфіскації.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 03.11.2017 року клопотання старшого детектива Національного бюро Четвертого відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_15 задоволено.

За результатами вивчення матеріалів провадження, перевірки доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження №0003712 від 28.11.2016 року, слідчий суддя дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку, що існують достатні підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для накладення арешту на вказане майно, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання та можливої спеціальної конфіскації.

Відповідно до п.п. 1,3,5,6 ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати зокрема правову підставу для арешту майна, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні старшого детектива та доданих до нього матеріалах дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_12 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 368 та ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_12 до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, в клопотанні старшого детектива та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_12 підозри.

Отже, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя всупереч доводам апеляційної скарги у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозри ОСОБА_12 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

За таких обставин, доводи апеляційних скарг адвокатів ОСОБА_13 та ОСОБА_14 щодо недоведеності органом досудового розслідування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_12 інкримінованих йому кримінальних правопорушень та недопустимість наданих органом досудового розслідування доказів на підтвердження обґрунтованості висунутої ОСОБА_12 підозри не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів.

Враховуючи, що ОСОБА_12 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, за яке законом передбачено додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, а також у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, за вчинення яких з урахуванням ч. 1 ст. 96-1 КК України можливе застосування спеціальної конфіскації, слідчий суддя дійшов правильного висновку про накладення арешту на майно підозрюваного з метою забезпечення у майбутньому виконання рішення суду в частині конфіскації майна засудженого та спеціальної конфіскакції.

Що стосується доводів сторони захисту стосовно того, що оскаржувана ухвала була постановлена без повідомлення власників майна та того, що майно на яке накладено арешт є спільною сумісною власністю ОСОБА_12 та його дружини ОСОБА_17 , то колегія суддів приходить до висновку, що у відповідності до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, а у разі незгоди з прийнятим рішенням оскаржити ухвалу про арешт майна в апеляційному прядку за умови доведення перед судом обставин, що свідчать про наявність у таких осіб права власності.

Інші доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості оскаржуваної ухвали слідчого судді є непереконливими, оскільки рішення слідчого судді ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом.

З огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, матеріали провадження, додані до клопотання старшого детектива, які обґрунтовують необхідність накладення арешту на майно, колегія суддів, всупереч доводам апеляційних скарг, приходить до висновку, що незастосування арешту на вказані об`єкти майна грошові кошти, що знаходяться на відкритих в банківській установі «Sparkasse Dortmunt» на території Федеративної Республіки Німеччина рахунках , може призвести до подальшого незаконного їх відчуження та у подальшому унеможливить виконання рішення суду в частині забезпечення виконання рішення суду в частині конфіскації майна та забезпечення можливої спецкошфіскації.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 173 КПК України наклав арешт на майно підозрюваного, враховуючи і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційної скарги колегією суддів не виявлено, а тому апеляційні скарги представників власника майна ОСОБА_12 адвокатів ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , задоволенню не підлягають..

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого суддіСолом`янського районного суду міста Києва від 03 листопада 2017 року, якою задоволено клопотання старшого детектива Національного бюро Четвертого відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_15 , погоджене із прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_16 та накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме: грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_2 та банківському рахунку № НОМЕР_3 , що відкриті в банківській установі «Sparkasse Dortmunt» на території Федеративної Республіки Німеччина на строк проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0003712 від 28 листопада 2016 року залишити без змін, а апеляційні скарги представників власника майна ОСОБА_12 адвокатів ОСОБА_13 та ОСОБА_14 залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_29

____________________ _______________________
ОСОБА_5 ОСОБА_6