Справа № 482/1314/16-к 27.11.2017
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження: № 11-кп/784/675/17 Головуючий суду першої інстанції:
Категорія: ч.2 ст.186 КК України ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду:
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 листопада 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
розглянувши за матеріалами кримінального провадження №0000530 апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора Новоодеського відділу Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_7 на вирок Новоодеського районного суду Миколаївської області від 30 червня 2017 року відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Виноградне Березівського району Миколаївської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 25.06.2013 року Березівським районним судом Одеської області за ч.1 ст.309, ч.2 ст.190, ч.3 ст.185 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі, звільнений 12.01.2016 року,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,
учасники судового провадження
прокурор: ОСОБА_8
обвинувачений: ОСОБА_6
захисник: ОСОБА_9
В с т а н о в и в :
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції та вимог апеляційної скарги.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
Зараховано обвинуваченому ОСОБА_6 строк досудового тримання під вартою з 26 липня 2016 року по 20 липня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирішено питання стосовно речових доказів.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок Новоодеського районного суду Миколаївської області від 30 червня 2017 року змінити та призначити покарання із застосуванням ст.75 КК України.

В своїй апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду стосовно ОСОБА_10 скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Ухвалити вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним в скоєні злочину передбаченого ч.2 ст.186 КК України і призначити покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, обчислюючи строк відбуття покарання з 26 липня 2016 року.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України в редакції закону відповідно до змін, внесених Законом України №838-VIII від 26.11.2015, зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_6 у строк його попереднього ув`язнення з 26 липня 2016 року по 20 червня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, та відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в чинній редакції закону відповідно до змін, внесених Законом України №2046-VIII від 18.05.2017 року, з 21 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення одному дню позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений вказує, що не згоден з призначеним йому покаранням та вважає його занадто суворим.
ОСОБА_6 вказує, що суд при призначенні покарання не врахував обставини, що пом`якшують покарання, а саме повне визнання вини та щире каяття у вчиненні злочину, сприяння слідству, особу обвинуваченого, його молодий вік, сімейний стан, має постійне місце проживання, стан його здоров`я, відсутність претензій з боку потерпілого. Зазначає, що хоча постійної роботи не має, але постійно підробляє неофіційно, не вживає алкоголь та наркотики.
Прокурор, не оспорюючи правильність кваліфікації дій та доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_6 , вважає вирок суду в частині призначеного покарання незаконним та таким, що підлягає скасуванню, з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в чинній редакції закону відповідно до змін, внесених Законом України №2046-VIII від 18.05.2017), попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Проте, ухвалюючи 30.06.2017 року вирок, суд застосував до ОСОБА_6 положення ч.5 ст.72 КК України в редакції закону відповідно до змін, внесених Законом України №838-VIII від 26.11.2015 року, чинній з 23.12.2015 року по 21.06.2017 року, а саме в строк покарання зараховано попереднє ув`язнення з 26.07.2016 року по 20.07.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 21.07.2016 року близько 21.00 год. перебував на вул.Центральній в м.Нова Одеса Новоодеського району Миколаївської області. У цей час ОСОБА_6 помітив ОСОБА_11 , який рухався в бік вул. Першотравневої, та у ОСОБА_6 виник умисел на відкрите заволодіння чужим майном.
Реалізуючи свій раптово виниклий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , діючи умисно та протиправно, наздогнав ОСОБА_11 напроти зупинки громадського транспорту по вул.Центральній та відразу, застосувавши фізичну силу, вихопив у потерпілого ОСОБА_11 чоловічу сумку та, виявивши, що вона порожня, викинув її у бік. Після чого ОСОБА_6 , продовжуючи злочинну діяльність, засунувши руку в праву кишеню брюк ОСОБА_11 , відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Нокіа-215» вартістю 940 грн. з цифровим носієм на 8 Гб вартістю 140 грн. та двома сім-картами «МТС» та «Київстар» по ціні 50 грн. за штуку на суму 100 грн., при цьому, фізично подавляючи супротив потерпілого, спричинив ОСОБА_11 матеріальні збитки на загальну суму 1180 грн.
Після цього, усвідомлюючи суспільну небезпеку вчиненого та утримуючи викрадене при собі, ОСОБА_6 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_9 , прокурора на підтримку своїх апеляційних скарг, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду, щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за який його засуджено за обставин наведених у вироку, підтверджений зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про його винність.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення злочину обвинуваченим.

Кваліфікація судом першої інстанції дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст.186 КК України є вірною і апелянтами не оспорюється.

Призначаючи покарання суд у відповідності до ст. 65, 66, 67 КК України з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого, який не працює, на обліку у психіатричній лікарні не перебуває, раніше притягувався до кримінальної відповідальності та має не зняту та не погашену судимість за корисливі злочини, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання, в тому числі й ті, на які посилається обвинувачений в апеляційній скарзі, а саме щире каяття та повне визнання вини у вчиненні злочину, відшкодування шкоди потерпілому, відсутність обтяжуючих обставин суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що мета покарання, передбачена ч.2, 3 ст. 50 КК України, може бути досягнута при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 міри покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, належним чином вмотивувавши таке рішення у вироку.

Таке покарання, на думку апеляційного суду, відповідає тяжкості вчиненого злочину, особі обвинуваченого, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. З урахуванням цього, підстав вважати призначене обвинуваченому покарання таким, що не відповідає вимогам кримінального законодавства, апеляційний суд не вбачає.

Посилання апелянта на його повне визнання вини, щире каяття у вчиненні злочину, активне сприяння слідству, відсутність обтяжуючих обставин, його молодий вік, сімейний стан, стан його здоров`я, відшкодування збитків потерпілому враховано судом і ступінь тяжкості вчиненого істотно не знижують.
Крім того, апеляційний суд приймає до уваги те, що обвинувачений у молодому віці ніде не працює, а натомість шляхом вчинення корисливих злочинів задовольняє свої матеріальні потреби. Зазначене свідчить про не бажання стати на шлях виправлення.

З огляду на наведене апеляційний суд не вбачає підстав для застосування ст. 75 КК України, у зв`язку з чим апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення.
Що ж стосується апеляційної скарги прокурора, то вона підлягає задоволення у зв`язку з наступним.
Так, відповідно до ч.5 ст. 2 КК України (в чинній редакції закону відповідно до змін, внесених Законом України №2046-VIII від 18.05.2017 року), попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Проте, ухвалюючи 30.06.2017 року вирок, суд застосував до ОСОБА_6 положення ч.5 ст.72 КК України в редакції закону відповідно до змін, внесених Законом України №838-VIII від 26.11.2015 року, чинній з 23.12.2015 року по 21.06.2017 року, а саме в строк покарання зараховано попереднє ув`язнення з 26.07.2016 року по 20.07.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З огляду на викладене, вирок суду стосовно ОСОБА_6 в частині призначення покарання підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового вироку.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 413, 424, 532 КПК України , апеляційний суд, -

У х в а л и в :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора Новоодеського відділу Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Новоодеського районного суду Миколаївської області від 30 червня 2017 року відносно ОСОБА_6 в частині призначення йому покарання скасувати та ухвалити новий вирок.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обчислювати з 26 липня 2016 року.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України в редакції закону відповідно до змін, внесених Законом України №838-VIII від 26.11.2015 року, зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_6 строк його попереднього ув`язнення з 26 липня 2016 року по 20 червня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, та відповідно до ч.5 ст.72 КК України в чинній редакції закону відповідно до змін, внесених Законом України №2046-VIII від 18.05.2017 року, з 21 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення одному дню позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня проголошення.

Копія вироку суду апеляційної інстанції підлягає врученню засудженому та прокурору негайно після його проголошення. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а тим, що не були присутні в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий:

Судді: