Провадження № 1-кп/344/662/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника органу пробації ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Івано-Франківську кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Чукалівка Тисменицького району Івано-Франківської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, працюючого водієм у ФОП ОСОБА_8 , неодруженого, на утримані трьох неповнолітніх дітей, РНОКПП НОМЕР_1 , раніше судимого:

- 11.04.2017 Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області за ч.2 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1700 гривень, штраф сплачено;

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 вчинив опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, та умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку із виконанням цим працівником службових обов`язків.

Злочини вчинено за наступних обставин.

28.08.2016 року інспектори Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську ДПП лейтенант поліції ОСОБА_5 та лейтенант поліції ОСОБА_9 у складі екіпажу «ОПОРА-109», перебуваючи у встановленому однострої поліцейського, здійснювали патрулювання службовим автомобілем марки «Toyota Prius» на території м. Івано- Франківськ по охороні громадського порядку та відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» від 23.12.1993 року, є працівниками правоохоронних органів.

Цього ж дня, 28.08.2016 року близько 05 год. 30 хв. вказаними працівниками правоохоронного органу по вул.Угорницька в м.Івано-Франківську був виявлений автомобіль марки «Nissan Місга», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , який порушив вимоги п. 9.2 б) Правил дорожнього руху України, а саме перед перестроюванням водій не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку.

З метою забезпечення надання поліцейських послуг у сфері забезпечення виконання наданих Законом України «Про Національну поліцію» повноважень, зокрема, ст.23 Закону, щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та в силу положень ч.1 п.1 ст.35 Закону працівниками правоохоронного органу був зупинений вказаний автомобіль під керуванням ОСОБА_7 . Під час перевірки документів, працівниками поліції було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_7

28.08.2016 року о 05 год. 40 хв. у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на здійснення відносно працівників правоохоронного органу опору, а саме активної фізичної протидії з метою перешкоджання нормальній діяльності правоохоронних органів, підриву їх авторитету та уникнення від адміністративної відповідальності, передбаченої ст.ст. 122 ч. 2, 130 КУпАП.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи, що він протидіє працівникам правоохоронного органу, які виконують свої службові обов`язки, ОСОБА_7 сів у автомобіль марки «Nissan Місга», реєстраційний номер НОМЕР_2 та заблокував двері автомобіля. У цей час працівник поліції ОСОБА_5 , з метою припинення неправомірних дій ОСОБА_7 , відчинив двері автомобіля з боку водія та намагався затримати ОСОБА_7 , оскільки останній, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, своїми діями створював загрозу життю та здоров`ю людей та поліцейського. У цей час ОСОБА_7 розуміючи, що працівники правоохоронного органу намагаються його затримати, та знаходяться в безпосередній близькості до його автомобіля марки «Nissan Місга», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який є об`єктом підвищеної небезпеки, передбачаючи можливість спричинення тілесних ушкоджень працівникам правоохоронного органу у разі початку руху його автомобіля, не реагуючи на вимоги поліцейського про зупинку, розпочав рух та збільшуючи швидкість з місця події скрився.

Крім того, 28 серпня 2016 року о 05 год. 40 хв. по вул. Угорницька в м. Івано-Франківськ у процесі опору інспектору Управління патрульної поліції в м. Івано-Франківську ДПП лейтенанту поліції ОСОБА_5 , який відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» від 23.12.1993 року, є працівником правоохоронного органу, під час виконання ним службових обов`язків, ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, нехтуючи законною вимогою працівника поліції, умисно збільшуючи швидкість, почав рух автомобілем з метою уникнення від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 122, ст. 130 КУпАП.

Внаслідок умисних дій ОСОБА_7 та збільшення швидкості автомобіля, який є об`єктом підвищеної небезпеки, ОСОБА_5 втратив рівновагу та впав на асфальтне покриття проїзної частини вул.Угорницька, в результаті чого йому було спричинено тілесні ушкодження у вигляді садна в лобній ділянці зліва, в ділянках лівого передпліччя, обох кистей та обох колінних суглобів, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 532/5 83-16-Д відноситься до легких тілесних ушкоджень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованих злочинів визнав повністю, підтвердив обставини вчинених злочинів відповідно до викладеного в обвинувальному акті. Суду пояснив, що 28.08.2016 року близько 05 год. 30 хв керував автомобілем марки «Nissan Місга», реєстраційний номер НОМЕР_2 по вул.Угорницька в м.Івано-Франківську, в стані алкогольного сп`яніння, порушуючи ПДР України. У зв`язку з цим був зупинений працівниками поліції, які запропонували пройти тест на визначення стану сп`яніння. Відмовившись виконувати їх вимоги, сів у свій автомобіль та почав рух автомобілем з метою уникнення від адміністративної відповідальності, збільшуючи швидкість автомобіля. Поліцейський, намагаючись його затримати, у зв`язку з збільшенням швидкості руху автомобіля втратив рівновагу та впав на асфальтне покриття проїзної частини. Таким чином спричинив потерпілому працівнику поліції вказані в обвинувальному акті тілесні ушкодження. Сприяв досудовому розслідуванню, повідомляючи усі обставини справи. У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо його не карати та звільнити його від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, щодо яких не позбавлений батьківських прав.

Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду кримінального провадження. 28.11.2017 подав суду заяву про здійснення розгляду кримінального провадження без його участі, щодо призначення покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони у такому разі будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованих йому злочинів знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч.2 ст.342 КК України як опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, за ч.2 ст.345 КК України як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу середньої тяжкості тілесних ушкоджень у зв`язку із виконанням цим працівником службових обов`язків.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості (ч.2 ст.342 КК України) та злочином середньої тяжкості (ч.2 ст.345 КК України), дані про особу винного, те, що обвинувачений за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, на час вчинення інкримінованих злочинів не судимий, судимий 11.04.2017 Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області за ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1700 гривень, штраф сплачено; неодружений, на утриманні має трьох малолітніх дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на обліках ОНД та ОПНЛ№3 не перебуває; щире каяття, активне сприяння розкриттю, що підтверджено також прокурором у судовому засіданні як обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Суд зауважує, що з обвинувального акта та з показів, наданих обвинуваченим у судовому засіданні вбачається, що вказані злочини він вчинив, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. В той же час, стороною обвинувачення не інкримінується ОСОБА_7 обставина, що обтяжує покарання обвинуваченого - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, щодо якої здійснюється кримінальне провадження.

Як вбачається з досудової доповіді про обвинуваченого, обвинувачений ОСОБА_7 офіційно працевлаштований, неодружений, має на утримані трьох неповнолітніх дітей, конфліктів із сусідами немає. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особу обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_7 можливе без позбавлення або обмеження його волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства (у тому числі для окремих осіб).

За таких обставин, враховуючи особу обвинуваченого, що позитивно характеризується, щиро розкаявся у вчиненому; позицію прокурора, що просив визнати винуватим обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України, та призначити на підставі ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, та на підставі ЗУ «Про амністію у 2016 році» звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання, позицію обвинуваченого, що просив суд суворо його не карати та застосувати щодо нього Закон України Про амністію у 2016 році, суд вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції ч.2 ст.345 КК України у виді обмеження волі та ч.2 ст.345 КК України у виді позбавлення волі, оскільки таке покарання є достатнім, справедливим і необхідним для його виправлення та для запобігання вчиненню злочинів як ним, так і іншими особами.

Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_7 має трьох малолітніх дітей ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яким не виповнилося 18 років на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» та щодо яких не позбавлений батьківських прав. Судом також встановлено, що ОСОБА_7 вчинив злочини, передбачені ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України, до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році». Крім того, дані злочини відносяться до злочинів невеликої тяжкості та середньої тяжкості, і не є ні тяжкими, ні особливо тяжкими злочинами відповідно до ст.12 КК України.

Таким чином, на обвинуваченого ОСОБА_7 поширюється дія Закону України Про амністію у 2016 році. Обвинувачений ОСОБА_7 не заперечив щодо застосування до нього амністії. Перешкод для застосування амністії та звільнення від відбування призначеного покарання з цих підстав ОСОБА_7 - судом не встановлено. За таких обставин, відповідно до ст.86 КК України, на підставі п.в ст.1 Закону України Про амністію у 2016 році ОСОБА_7 слід звільнити від відбування призначеного покарання.

Цивільний позов не заявлявся. Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд-

З А С У Д И В :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України, та призначити йому покарання:

за ч.2 ст.342 КК України обмеження волі на строк один рік;

за ч.2 ст.345 КК України позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України визначити ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим позбавлення волі на строк два роки.

Відповідно до ст.86 КК України, на підставі п.в ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Суддя ОСОБА_13