АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1078/17 Справа № 187/918/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі апеляційного суду, кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 на вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2017 року, -

В с т а н о в и л а:
цим вироком

ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в с. Грузька, Голованівського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, працюючого ПП «МАТЕРІАЛ-СЕРВІС» на посаді водія, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,раніше не судимого,
визнано невинуватим та виправдано через недоведеність вчинення ним кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 286 КК України.
Вироком суду ОСОБА_10 визнано невинуватим та виправдано. Районний суд вказав, що ОСОБА_10 органом досудового слідства обвинувачується в тому, що він, приблизно о 11 годині 10 хвилин, 27.03.2015 року, здійснюючи перевезення пасажирів на автобусі «БОГДАН А-091» із реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , з лівого берегу за маршрутом м. Дніпродзержинськ. - с. Єлизаветівка, Петриківського району Дніпропетровської області, здійснював рух по асфальтованій дорозі вулиці Комінтерна, в напрямку с. Єлизаветівка, Петриківського району Дніпропетровської області, з боку м. Дніпродзержинськ.
Під час руху водій ОСОБА_10 , маючи об`єктивну можливість при русі по дорозі, що має одну смугу для руху, при виявленні рухомого транспортного засобу в зустрічному напрямку по смузі руху керованого транспортного засобу з яким утруднений зустрічний роз`їзд, не прийняв заходів щодо забезпечення безперешкодного (безпечного) зустрічного роз`їзду в порушення вимог п. 12.3. та 13.4. Правил дорожнього руху України, та здійснив контактування передньою лівою частиною автобуса «БОГДАН А-091» з передньою лівою частиною автомобіля «DAEWOO LANOS TF69Y» під керуванням ОСОБА_8 .
Невиконання ОСОБА_10 вимог вищевказаного п. 12.3. та 13.4. Правил дорожнього руху України призвело до настання даної дорожньо-транспортної пригоди в результаті якої, водію автомобіля «DAEWOO LANOS TF69Y» ОСОБА_8 заподіяні тілесні ушкодження, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, по ознаці небезпеки для життя.

Районний суд, розглянувши справу прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_10 порушень вимог п.п.12.3, 13.4 ПДР та відсутність причинного зв`язку з наступивши ми наслідками.

При цьому суд зазначив, що висновок експерта № 5/10.1/10.4-889/890 від 10.01.2017 є належним та достовірним доказом відсутності вини обвинуваченого в порушенні п. 12.3 Правил дорожнього руху України лише згідно варіантів механізму ДТП по показам ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , оскільки він ґрунтується на більш повних вихідних даних встановлених під час судового слідства, в той час як до висновків експертизи № 5/10.1/10.4-889/890 від 10.01.2017 згідно варіанту механізму ДТП по показам потерпілої ОСОБА_8 , яким встановлена вина обвинуваченого в порушенні п. 10.1 Правил дорожнього руху України, так і до самих пояснень в суді потерпілої ОСОБА_8 , суд першої інстанції віднісся критично, оскільки як встановлено в судовому засіданні потерпіла обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме місця зіткнення на дорозі, самого моменту зіткнення не пам`ятає, так як втратила свідомість.

Разом з тим, суд вважав слушними пояснення обвинуваченого в судовому засіданні та під час проведення слідчого експерименту щодо механізму ДТП, зокрема щодо місця розташування автобуса на дорозі перед зіткненням з автомобілем потерпілої, оскільки вони не входять в протиріччя з поясненнями в суді свідків обвинувачення, які хоча самого зіткнення не бачили, однак під час проведення слідчих експериментів вказали місце розташування автобуса на дорозі перед зіткненням, яке відповідає місцю, зазначеному обвинуваченим.

Оцінивши досліджені по справі докази з точки зору їх допустимості, належності, достовірності і достатності, суд першої інстанції прийшов до переконання, що вони не обґрунтовують та не доводять вину ОСОБА_10 за пред`явленим йому обвинуваченням, а тому обвинуваченого ОСОБА_10 необхідно виправдати в інкримінованому йому кримінальному правопорушенню за ч. 2 ст. 286 КК України з підстав передбачених п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, тобто за недоведеністю наявності в його діянні складу кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки зібрані стороною обвинувачення по справі докази не підтверджують вказаного обвинувачення, сумніви щодо доведеності обвинувачення усунути неможливо, а тому суд тлумачить їх на користь обвинуваченого.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор подав апеляційну скаргу, якою просить скасувати вирок суду першої інстанції з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення вимог кримінального процесуального Закону та ухвалити свій вирок, яким призначити ОСОБА_10 покарання у виді 3 років позбавлення волі, без права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, на підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_10 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

В обґрунтування своїх вимог прокурорпосилається на те, що судом в порушення законодавства в мотивувальній частині оскаржуваного вироку зазначено, що він критично ставиться до результатів висновку судової автотехнічної експертизи, результати якої покладено в основу обвинувачення, щодо встановленого порушення правил дорожнього руху як обвинуваченим так і потерпілою, оскільки на переконання суду під час її проведення були використані не всі достатні для цього вихідні данні. При цьому ж суд зазначив, що допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_14 , який її проводив, зазначив про достатність вихідних даних для проведення вказаної експертизи. Крім того, прокурор вважає, що суд визнав висновок автотехнічної експертизи №70/27-392 від 02.07.2015 року допустимим доказом відсутності вини обвинуваченого у вчиненні ДТП, мотивуючи своє рішення тим, що під час її проведення окрім протоколу огляду місця події, стороною захисту були використані вихідні дані щодо місцезнаходження автобуса «Богдан» перед зіткненням, які в подальшому були встановлені під час слідчих експериментів. Також прокурор вважає, що судом не було надано належної оцінки тому факту, що експертом при проведенні експертизи в якості вихідних даних враховано параметр швидкості руху автомобіля потерпілої 70 км/год, тоді як встановлено в судовому засіданні, швидкість руху зазначеного транспортного засобу не перевищувала 30 км/год. На думку апелянта, суд, мотивуючи своє рішення, не врахував свідчень потерпілої ОСОБА_8 , оскільки остання не пам`ятає обставин дорожньо-транспортної пригоди. Проте посилається на покази в суді та на слідчому експерименті свідків, які згідно висновків самого ж суду не бачили самого зіткнення, однак під час проведення слідчих експериментів вказали місце розташування автобуса «Богдан-091» на дорозі перед зіткненням. Вважає висновки суду про невинуватість ОСОБА_10 неправильними.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи прокурорів, які підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити, думку потерпілої, яка просила задовольнити апеляційну скаргу прокурора, думку обвинуваченого та його захисника, котрі заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили залишити вирок суду без змін, як законний та обґрунтований, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши окремі документи, та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, та думку осіб в судовому засіданні, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, зокрема, ухвалюватися судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно дост.94 цього Кодексу та з наведенням належних і достатніх мотивів і підстав його ухвалення.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи виправданою, в тому числі, зазначаються: підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Відповідно до вимог ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є, крім іншого, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

У розумінні ст. 411 КПК України під невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження слід розуміти висновки суду, які не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, а також висновки, викладені в судовому рішенні, які містять істотні суперечності.

За вимогами ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Проте, на думку колегії суддів, оскаржуваний вирок суду першої інстанції вказаним вимогам закону не відповідає, з огляду на наступне.

Як вбачається з вироку, суд прийшов до висновку про невинуватість обвинуваченого ОСОБА_10 і виправдав його за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.
Так, суд в мотивувальній частині вироку зазначив, що він критично відноситься до результатів висновку судової автотехнічної експертизи № 44/27-18 від 28.04.2015 року, результати якої покладено в основу обвинувачення, щодо встановленого порушення обвинуваченим та потерпілою п.п. 12.3, 13.4 Правил дорожнього руху України, оскільки на переконання суду під час її проведення були використані не всі достатні для цього вихідні дані. При цьому ж суд зазначив, що допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_14 , який її проводив, зазначив на достатність вихідних даних для проведення вказаної експертизи.
Тобто висновки суду в цій частині є в певній мірі суперечливими.
Також суд передчасно визнав висновок автотехнічної експертизи № 70/27-392 від 02.07.2015 року допустимим доказом відсутності вини обвинуваченого у вчиненні ДТП, мотивуючи своє рішення тим, що під час її проведення окрім протоколу огляду місця події, стороною захисту були використані вихідні дані щодо місця знаходження автобуса «Богдан» перед зіткненням, які в подальшому були встановлені під час слідчих експериментів 17.06.2016 року за участю обвинуваченого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 . Адже районним судом взагалі не надано оцінки тому факту, що судовим експертом ОСОБА_15 , при проведенні експертизи, в якості вихідних даних враховано параметр швидкості руху автомобіля «DAEWOO LANOS TF69Y» під керуванням ОСОБА_8 - 70 км/час, тоді як встановлено в судовому засіданні, швидкість руху зазначеного транспортного засобу не перевищувала 30 км/год. Вказана обставина на думку колегії суддів також має суттєве значення для правильності висновків суду.
Окрім того, суд при ухваленні вироку беззаперечно визнав висновок експерта № 5/10.1/10.4-9889/890 від 10.01.2017 року належним та достовірним доказом відсутності вини обвинуваченого в порушенні Правил дорожнього руху України, які б знаходились в причинному зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди лише виходячи з варіантів механізму ДТП по показам ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 . В той же час суд до висновків зазначеної експертизи щодо показів потерпілої ОСОБА_8 , яким органом досудового розслідування обґрунтовувалась вина обвинуваченого в порушенні п.п. 12.3, 13.4 Правил дорожнього руху України, а також до свідчень безпосередньо в суді потерпілої ОСОБА_8 віднісся таким чином, що остання внаслідок дорожньо-транспортної пригоди втратила свідомість і не пам`ятає місця зіткнення на дорозі. Однак, як вбачається з висновків експерта ОСОБА_16 № 5/10.1/10.4-9889/890 від 10.01.2017 року, не вбачається відсутності вихідних даних, які б унеможливлювали проведення такої експертизи по варіанту механізму ДТП згідно показів потерпілої ОСОБА_8 . Навпаки, судовим експертом згідно показів потерпілої ОСОБА_8 , встановлена наявність в діях водія автобуса «Богдан А-091» ОСОБА_17 порушень Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору, знаходились у причинному зв`язку у настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.
При цьому, суд мотивуючи своє рішення про те, що він не враховує свідчень потерпілої ОСОБА_8 , оскільки остання не пам`ятає обставин дорожньо-транспортної пригоди, в той же час послався на покази в суді та на слідчому експериментів свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які згідно висновків самого ж суду не бачили самого зіткнення, однак під час проведення слідчих експериментів вказали місце розташування автобуса на дорозі перед зіткненням.
Не врахував суд і положення Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», згідно з якими, суд зобов`язаний мотивувати постановлений вирок, а саме обґрунтувати свої висновки у кримінальному провадженні, аргументувати свою позицію та переконливо довести, чому одні докази покладені в основу вироку, а інші - відкинуті або не враховані. У судовому провадженні суд повинен ретельно перевірити та оцінити докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та взаємозв`язку. За наявності суперечливих доказів суд повинен в мотивувальній частині вироку проаналізувати їх, навести мотиви свого рішення. Включення у вирок формулювань, які ставлять під сумнів невинність виправданого, не допускається.
Таким чином, суд першої інстанції, без наведення достатніх і обґрунтованих мотивів, послався у вироку лише на співвідношення проведених судових автотехнічних експертиз, та без належного з`ясування всіх обставин ДТП та без належного дослідження і оцінки всіх доказів на підтвердження чи спростування вини обвинуваченогоОСОБА_10 не в повній мірі обґрунтовано, прийшов до висновку про невинуватістьОСОБА_10 , ухваливши виправдувальний вирок.

Колегія суддів звертає увагу, що ст.374 КПК України містить вимогу про те, що у виправдувальному вироку не повинен залишитись недослідженим жоден доказ, на якому ґрунтувалося обвинувачення.

Також є слушними доводи прокурора про істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону, оскільки представник цивільного відповідача жодного разу не з`явився до суду, в тому числі і не висловив свою думку в судових дебатах з приводу заявленого потерпілою ОСОБА_18 цивільного позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Суд не з`ясувавши причини неявки представника цивільного відповідача в судові засідання, у вироку обмежився лише констатацією того факту, що представник цивільного відповідача ІГЛ «Матеріал-Сервіс» в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Таким чином, ухвалюючи виправдувальний вирок, суд не повністю перевірив докази, які б беззаперечно підтвердили чи спростували винність ОСОБА_10 у скоєному правопорушенні, не навів достатніх мотивів чому одним доказам надав перевагу, а інші взагалі не прийняв до уваги.

З огляду на наведене, висновок суду першої інстанції про виправдання ОСОБА_10 є передчасним, оскільки не відповідає принципам законності та справедливості судового рішення.

Зазначені порушення вимог кримінального процесуального закону колегія суддів визнає істотними, як такими, що перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції не відповідає вимогам чинного законодавства, не може бути визнаний законним, ухвалений з істотним порушенням норм КПК України, висновки суду є такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції.

Згідно положень ч. 2 ст. 415 КПК України, колегія суддів не розглядає інші доводи апеляційної скарги, оскільки вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню у цілому. Однак, зазначає, що доводи апеляційної скарги, при новому судовому розгляді підлягають оцінці та ретельній перевірці при новому розгляді провадження в суді першої інстанції.

Необхідність скасування оскаржуваного вироку та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції внаслідок вищезазначених обставин, обумовлює не повне, а часткове задоволення апеляційної скарги прокурора.

Під час нового розгляду кримінального провадження, суд має ретельно дослідити та перевірити всі обставини кримінального провадження, зібрані докази оцінити в їх сукупності, на їх достатність, допустимість, ретельно дослідити пояснення потерпілої, в разі необхідності призначити проведення комплексної повторної автотехнічної, криміналістичної експертизи, ретельно з`ясувати, які саме пункти порушень ПДР допущені чи не допущені ОСОБА_10 , чи знаходяться такі порушення в безпосередньому причинному зв`язку з настанням ДТП, та за результатами прийняти обґрунтоване і законне рішення.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 , задовольнити частково.

Вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2017 року, відносно ОСОБА_10 , скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4