26.03.2018 Провадження № 1-кп/331/6/2018
ЄУН 331/8741/13-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 березня 2018 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя кримінальне провадження з обвинувальним актом щодо
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, тимчасово не працюючого, розлученого, має на утриманні неповноітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не засудженого,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
за участю
прокурора ОСОБА_4
представника потерпілого ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В:
29 липня 2013 року приблизно о 14 годині 20 хвилин, водій ОСОБА_8 , керуючи автомобілем «ЗАЗ-110247» державний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вул. Українська з боку пр. Соборний (Леніна) та мав намір здійснити поворот ліворуч на проїзну частину вул. Гоголя. В якості пасажира в автомобілі «ЗАЗ-110247» перебував ОСОБА_9 . В цей же час, ОСОБА_10 , керуючи автомобілем «Субару» державний номер НОМЕР_2 здійснював рух по проїзній частині вул. Українська у зустрічному для водія ОСОБА_11 напрямку. 29 липня 2013 pоку приблизно о 14 годині 20, водій ОСОБА_8 , діючи у порушення вимог п. 10.1 ПДР України, згідно з яким «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», змінив напрямок руху керованого ним автомобіля, виконуючи лівий поворот та виїхав на смугу зустрічного руху, в результаті чого допустив зіткнення правою боковою частиною керованого ним автомобіля з передньою частиною автомобіля «Субару» під керуванням водія ОСОБА_10 . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажиру ОСОБА_6 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді множинних переломів кісток тазу, хрестця справа, з розвитком внутрішньо тазової гематоми, забою правою нирки, закритого перелому 12 ребра справа по лопаткової лінії, ссадна в області лівого гомілкового суглобу, в області правої кисті в сукупності у ОСОБА_12 кваліфікуються як пошкодження середнього ступеня тяжкості, яке не є небезпечні для життя, але які потягли за собою довготривалий розлад здоров`я, більш 21 дня. Порушення водієм ОСОБА_13 вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП та її наслідками.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у вчиненому злочині не визнав та пояснив, що 29.07.2013 року він їхав за кермом автомобіля ЗАЗ-Таврія, на пасажирському сидінні знаходився ОСОБА_6 , знайомий по роботі. Рухаючись по вул. Український, яка складається із трьох смуг в один бік, перед перехрестям із вулицею Гоголя він зайняв крайню ліву смугу та зупинився на червоний сигнал світлофора. Пізніше при вмиканні зеленого сигналу світлофора, увімкнувши лівий сигнал повороту на своєму автомобілі, він розпочав маневр лівого повороту, виїхав на незначній швидкості на перехрестя та зупинився, пропускаючи потік зустрічних автомобілів. Коли загорівся жовтий сигнал та один автомобіль із зустрічного потоку зупинився, він розпочав рух, однак, тоді, коли він пересікав середню смугу для руху, то побачив, що на нього на великій швидкості рухається автомобіль Субару, із яким через декілька секунд сталося зіткнення, а саме: Субару передньою частиною автомобіля зіткнувся із правою боковою частиною його автомобіля тобто удар прийшовся у пасажирські двері, де і сидів потерпілий. Від удару його автомобіль відкинуло на значну відстань, а Субару зупинився, вдаривши опору світлофора. Вважає, що винним у даному ДТП є водій автомобіля Субару, оскільки він їхав на великій швидкості на забороняючий жовтий сигнал світлофора. Порушень у своїх діях не вбачає, т.я. він завершував маневр на жовтий сигнал, що відповідає Правилам дорожнього руху. Цивільний позов не визнав у повному розмірі.
В той же час не дивлячись на невизнання своєї провини у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст. 286 КК України, винуватість ОСОБА_3 підтверджується наступними доказами.
Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що 29.07.2013 року він перший раз познайомився із ОСОБА_3 по спільній роботі в ТОВ «Епіцентр». Вони їхали разом у справах на автомобілі Таврія під керуванням ОСОБА_3 . Він сидів на передньому пасажирському сидінні. Перед перехрестям із вулицею Гоголя водій став робити лівий поворот, після того, як увімкнувся зелений сигнал світлофора їх автомобіль деякий час стояв, а потім розпочав маневр. Пам`ятає , що одна смуга зустрічного руху була зайнята, а інші вільні. Він не дивився на зустрічну смугу, а лише почув звук працюючого двигуна, побачив передню решітку автомобіля Субару перед очима та втратив свідомість. Внаслідок ДТП він отримав перелом тазу, контузію легенів, забій нирки, закриту черепно мозкову травму, 21 день він знаходився на стаціонарному лікуванні, потім ще два місяці був прикований до ліжка внаслідок перелому. Просив суд стягнути з обвинуваченого на його користь 6357,61 грн. матеріальної шкоди на лікування та 30000 грн. моральної шкоди. Вважає, що ОСОБА_3 порушив п. 10.1 ПДР України, тому повинен нести відповідальність згідно із законом.
Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснив, що у той день він керував автомобілем Субару та рухався по вул. Українській у м. Запоріжжі у бік пр. Соборного. Під`їзжаючи до перехрестя із вулицею Гоголя приблизно за 200-300 метрів він перестроївся із крайньої смуги у середню, оскільки та була зайнята (стояв мікроавтобус). Він точно пам`ятає, що для нього горів зелений сигнал світлофора, тому він не знижуючи швидкість, яка була приблизно 60 км/годину, продовжив рух прямо. Однак несподівано для нього приблизно у районі стоп-лінії він побачив автомобіль Таврія, який здійснював маневр лівого повороту. З метою уникнути зіткнення він загальмував та викрутив кермо праворуч, однак цього було недостатньо та сталося зіткнення. Вважає, що він не мав технічної можливості уникнути зіткнення, оскільки ОСОБА_14 з`явилась дуже несподівано. Вважає винним у даному ДТП водія ОСОБА_3 , оскільки він перед початком маневру повинен був його пропустити. Наполегливо заявив суду про те, що переїхав стоп-лінію на зелений сигнал світлофора.
Будучи допитаним у судовому засіданні, свідок ОСОБА_15 пояснив, що він сидів на передньому пасажирському сидінні в автомобілі Субару під час його руху по вул. Українській у бік центра міста Запоріжжя, швидкість руху була звичайною, вони нікуди не поспішали. Обстановка перед перехрестям із вул. Гоголя не була повністю видна для водія, оскільки у крайній лівій смузі стояв мікроавтобус та намагався здійснити лівий поворот. Приблизно в районі стоп-лінії він побачив, як їх смугу для руху перетинає автомобіль Таврія, який намагався здійснити лівий поворот перед ними. Оскільки Таврія виїхала дуже несподівано, водій Субару не міг нічого вдіяти та сталося зіткнення. Пам`ятає, що для їх напрямку руху горів зелений сигнал світлофору.
Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні пояснив, що він переходив проїзну частину вулиці Гоголя у день ДТП. Підходячи до перехрестя, він розпочав рух по пішохідному переходу на зелений сигнал світлофора для пішоходів та не встиг дійти до іншого боку вулиці, як почув звук удару та зрозумів, що сталося ДТП. Тоді він повернувся назад та пішов подивитися, що сталося. Бачив автомобіль Субару, у якому знаходилось 3 особи, який вилетів на тротуар. Автомобіль Таврія зупинився далі на проїзній частині.
Допитаний у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_17 пояснив, що у день аварії він зупинився на своєму автомобілі на перехресті перед вулицею Українською, оскільки мав намір дібратися до ринку ОСОБА_18 по вулиці Гоголя. Він зупинився, оскільки у напрямку його руху горів червоний сигнал світлофору. Потім почув звук роботи двигуна, скрип гальм та звук удару між двома автомобілями. Точно зазначив, що перед зіткненням автомобілів він дивився на сигнал свого світлофора, який був червоний, потім його увагу привернули автомобілі, які зіткнулися та якийсь час він за світлофором не слідкував. Оскільки він стояв першим перед перехрестям, то момент зіткнення бачив дуже добре. Вважав, що автомобіль Таврія намагався швидко проскочити перехрестя, здійснюючи лівий поворот, оскільки чув голосні звуки роботи двигуна Таврії.
Свідок ОСОБА_19 у судовому засіданні пояснив, що був очевидцем ДТП, яке сталося у 2013 році на перехресті вул. Українська та вул. Гоголя. У той день він стояв біля будинку № 61 по вул. Українській та спілкувався зі своїм знайомим. Несподівано він почув звук удару та побачив, що зіткнулися два автомобіля. Таврія по інерції після удару продовжила рух по проїзній частині, а Субару вилетіло на бордюр та збило опору світлофора. Після удару під подивився на світлофор, а там горів червоний сигнал для автомобілів, які рухались по вул. Українська.
Свідок ОСОБА_20 у судовому засіданні пояснив, що він працює у магазині за адресою: вул. Українська, 61. У день ДТП він вийшов на вулицю та розмовляв по телефону зі своїм знайомим та дивився на проїзну частину перехрестя. Чув звук дуже короткого гальмування та одразу удар. Бачив, як автомобіль Субару рухається безпосереднього на нього, але зупиняється на опорі світлофора, а автомобіль Таврію переміщає далі по проїзній частині. Він підійшов до автомобіля Таврія та викликав швидку допомогу, скільки пасажир погано себе почував. Пам`ятає, що у момент зіткнення по вул. Українській горів червоний сигнал світлофора.
Крім того, провина ОСОБА_3 підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами:
-протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 29.07.2013 року - перехрестя вул.. Українській із вул.. Гоголя, під час якого були виявлені автомобілі «ЗАЗ-110247» реєстраційний номер НОМЕР_1 та «Субару Трібека» реєстраційний номер НОМЕР_2 із механічними пошкодженнями, зафіксовано місце зіткнення та інші сліди, складено схему ДТП.

-протоколом проведення додаткового огляду місця події від 20.08.2013 року за участю ОСОБА_3 , під час якого було встановлено місце зіткнення транспортних засобів, зроблено вимірювання відстані та часу за допомогою експериментальних автомобілів.
-протоколом проведення додаткового огляду місця події від 20.08.2013 року за участю ОСОБА_10 , під час якого було встановлено місце зіткнення транспортних засобів, зроблено вимірювання відстані та часу за допомогою експериментальних автомобілів.
-протоколом проведення слідчого експерименту від 20.08.2013 року за участю свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_19 , які зазначили на місці ДТП обставини, які вони спостерігали особисто, які повністю співпадають і тими поясненнями, які вони дали у судовому засіданні;
-протоколом проведення слідчого експерименту від 20.08.2013 року за участю свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_21 , які зазначили на місці ДТП обставини, які вони спостерігали особисто, які повністю співпадають і тими поясненнями, які вони дали у судовому засіданні. У подальшому зафіксовані відстані та час руху водіїв за допомогою експериментальних автомобілів.
-Висновком експерта № 2951М від 03.09.2013 року, згідно якого у ОСОБА_6 виявлені множинних переломів кісток тазу, хрестця справа, з розвитком внутрішньо тазової гематоми, забою правою нирки, закритого перелому 12 ребра справа по лопаткової лінії, ссадна в області лівого гомілкового суглобу, в області правої кисті в сукупності у ОСОБА_12 кваліфікуються як пошкодження середнього ступеня тяжкості, яке не є небезпечні для життя, але які потягли за собою довготривалий розлад здоров`я, більш 21 дня.

-висновком експерта № 587/13 від 20.09.2013 року, який містить два варіанти дослідження.
За варіантом відповідно до пояснень водія ОСОБА_10 та свідків ОСОБА_17 і ОСОБА_15 у даній дорожній ситуації водій автомобіля «Субару Трібека» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_10 для забезпечення безпеки дорожнього руху мав діяти у відповідності з вимогами п.12.3 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній ситуації водій автомобіля «ЗАЗ-110247» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 для забезпечення безпеки дорожнього руху мав діяти у відповідності з вимогами п.п. 16.6., 10.1 Правил дорожнього руху України. В діях водія автомобіля «Субару Трібека» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_10 в розглянутій дорожній ситуації, невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору могли б знаходитися в причинному зв`язку з подією, не вбачається. Дії водія автомобіля «ЗАЗ-110247» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 в розглянутій дорожній ситуації не відповідають вимогам п.п. 16.6., 10.1 Правил дорожнього руху України та знаходяться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди. В умовах даної події водій автомобіля «Субару Трібека» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_10 не мав технічної можливості запобігти зіткнення екстреним гальмуванням з зупинкою автомобіля до місця зіткнення. У даній дорожньо-транспортної обстановці водій автомобіля «ЗАЗ- 110247» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 мав технічну можливість запобігти зіткненню при виконанні вимог п.п. 16.6., 10.1 Правил дорожнього руху України.

За варіантом відповідно до пояснень водія ОСОБА_3 . У ситуації яка склалася, водій автомобіля «Субару Трібека» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_10 забезпечення безпеки дорожнього руху, повинен був діяти у відповідності з вимогами п.п.12.4.,12.9.,8.7.3.,8.10 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній ситуації водій автомобіля «ЗАЗ-110247» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 для забезпечення безпеки дорожнього руху мав діяти у відповідності з вимогами п.10.1 Правил дорожнього руху України. Дії водія автомобіля «Субару Трібека» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_10 в розглянутій дорожній ситуації не відповідають вимогам п.п. 12.4.,12.9.,8.7.3.,8.10 Правил дорожнього руху України. Невиконання водієм автомобіля «Субару Трібека» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_10 вимог п.8.7.3 Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди. Дії водія автомобіля «ЗАЗ-110247» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 в розглянутій дорожній ситуації не відповідають вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху України та знаходяться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди. У даній дорожньої обстановці водій автомобіля «Субару Трібека» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_10 мав технічну можливість запобігти зіткненню при виконанні вимог п.8.7.5 Правил дорожнього руху України. У даній дорожньо-транспортної обстановці водій автомобіля «ЗАЗ- 110247» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 мав технічну можливість запобігти зіткненню при виконанні вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України.

- циклограмою переключення світлофорних сигналів на світлофорному об`єкті, згідно якої світлофорні об`єкти у напрямку руху ОСОБА_3 (1н) та ОСОБА_10 (2н) перемикаються одночасно для обох водіїв
- висновком експерта № 540/13 від 06.09.2013 року, згідно якого автомобіль ЗАЗ -110247 реєстраційний номер НОМЕР_1 в момент зіткнення рухався із незначною швидкістю, кут між поздовжніми осями автомобіля Субару Трібека та автомобіля ЗАЗ-110247 в момент зіткнення становив 250.
- висновком експерта № 6315 від 14.08.2014 року, згідно якого з причин, наведених в дослідницькій частині висновку, визначити швидкість руху автомобіля Субару Трібека реєстраційний номер НОМЕР_2 перед дорожньо-транспортною пригодою, з урахуванням зафіксованих наслідків дорожньо-транспортної пригоди та пошкоджень транспортних засобів, з технічної точки зору, неможливо. З причин, наведених в дослідницькій частині висновку, відсутність слідів гальмування автомобіля Субару Трібека реєстраційний номер НОМЕР_2 , який обладнаний антиблокувальною системою (АВS), з технічної точки зору, не може свідчити про те, що водій цього автомобіля не застосував гальмування перед зіткненням. Вирішити питання відносно спроможності пояснень водія автомобіля ЗАЗ-110247 ОСОБА_3 та водія автомобіля Субару Трібека ОСОБА_10 в частині механізму виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, неможливо.

По показанням водія автомобіля ЗАЗ-110247 ОСОБА_3 . З причин, наведених в дослідницькій частині висновку, вирішити питання про те, чи наявні в діях водія автомобіля ЗАЗ-110247 ОСОБА_22 невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України, які знаходяться з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, на даному етапі дослідження неможливо. Дії водія автомобіля Субару Трібека ОСОБА_10 в даній дорожньо- транспортній ситуації не відповідали вимогам п.п. 8.7.3 «ґ», 8.10, 12.4 та 12.9 «б» Правил дорожнього руху України та знаходилися, з технічної точки зору в причинному зв`язку з виникненням доро жньо-транспортної пригоди.
По показанням водія автомобіля Субару Трібека ОСОБА_10 та свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 . Дії водія автомобіля ЗАЗ-110247 ОСОБА_3 в даній дорожньо-транспортній ситуації не відповідали вимогам п.п. 10.1, 16.6 Правил дорожнього руху України та знаходилися, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди. Якщо перед дорожньо-транспортною пригодою швидкість руху автомобіля Субару Трібека становила 100 км/год, як це вказує свідок ОСОБА_20 , то у даному випадку дії водія автомобіля Субару Трібека ОСОБА_10 не відповідали вимогам п.п. 12.4 та 12.9 «б» Правил дорожнього руху України. З причин наведених в дослідницькій частині висновку, встановити чи мав водій автомобіля Субару Трібека ОСОБА_10 технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем ЗАЗ-110247 та чи маються в його діях невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України, які знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до показань свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , з технічної точки зору, на даному етапі дослідження неможливо. Відповідно до показань водія автомобіля Субару Трібека ОСОБА_10 та показань свідка ОСОБА_15 , в даній дорожньо-транспортній ситуації в діях водія автомобіля Субару Трібека ОСОБА_10 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які б знаходилися, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

- згідно висновку № 3923/3924-15 судової транспортно-трасологічної та авто технічної експертизи від 23.12.20015 року з причин, наведених в дослідницькій частині, вирішити питання «Чи можливо експертним шляхом встановити швидкість руху автомобілів «ЗАЗ 110247» та Субару Трібека перед зіткненням?» та «Яка була швидкість автомобілів з урахуванням пошкоджень, які вони отримали при зіткненні?» експертним шляхом не надається можливим. Вирішення питання: «На який сигнал світлофорного об`єкту здійснювали рух транспортні засоби перед ДТП?» експертним шляхом можливо лише за наступних умов: для випадків, якщо маються об`єктивні дані про час переміщення хоча б одного з транспортних засобів від моменту початку зміни сигналу світлофорного об`єкту до моменту первинного контакту; для випадків, коли обставини ДТП фіксувались на камерах зовнішнього спостереження, або на відео реєстратор. За відсутності перелічених умов вирішити вказане питання в категоричній формі експертним шляхом не надається можливим. Оскільки в наданих матеріалах відсутні свідчення про наявність відеозапису обставин ДТП, а за комплексом усіх даних (які містяться в матеріалах справ) експертним шляхом визначити фактичний час переміщення хоча б одного з транспортних засобів від моменту початку зміни сигналу світлофорного об`єкту до моменту первинного контакту не надається можливим, вирішити питання «Чи можливо експертним шляхом визначити, на якій сигнал світлофору рухалися водії ОСОБА_10 та ОСОБА_3 .?» не надається можливим. Ухвалою суду задано два варіанта механізму ДТП, які містять суперечливі данні. З технічної точки зору, обставини події в кожному варіанті не мають матеріальних ознак (слідів), які б характеризували розташування та переміщення кожного з транспортних засобів на стадії зближення, а тому дати експертну оцінку наведених варіантів неможливо. Оскільки обставини ДТП, які наведені в кожному з варіантів за показами учасників та свідків події, є фрагментальними та суб`єктивними, потребують узагальнення та правової оцінки з урахуванням всіх матеріалів справи у сукупності, але з технічної точки зору кожен з варіантів міг мати місце (за певних обставин), дослідження було здійснено з урахуванням кожного варіанту окремо.

Варіант № 1 - по показам водія автомобіля ЗАЗАЗ-7 ОСОБА_3 .
В даному варіанті дорожньо-транспортної ситуації водій автомобіля ЗАЗ-110247 ОСОБА_3 при увімкненні жовтого сигналу світлофора міг завершити проїзд перехрестя за умов забезпечення безперешкодного маневрування по відношенню до інших учасників руху, тобто діяти у відповідності з вимогами п. 10.1, 12.3 та 16.8 Правил дорожнього руху України. В даному варіанті дорожньо-транспортної ситуації водій автомобіля Субару Трібека ОСОБА_10 при увімкненні жовтого сигналу світлофора повинен був зупинитися перед світлофором, не виїжджаючи на перехрестя, тобто він повинен був діяти у відповідності з вимогами п.п. 8.7.3 «ґ»; 8.10; 12.4 та 12.9 «б» Правил дорожнього руху України. При заданому судом варіанту № 1 комплексу вихідних даних водій автомобіля Субару Трібека ОСОБА_10 мав би технічну можливість запобігти зіткнення і в його діях вбачаються невідповідності вимогам п.п. 8.7.3 г, 8.10, 12.4, 12.9 б Правил дорожнього руху України. З технічної точки зору невідповідності вимогам п.12.4 та 12:9 (б) Правил дорожнього руху не знаходяться в причинному зв`язку з ДТП, а невідповідності вимогам п. 8.7.3 «ґ» та 8.10 Правил дорожнього руху України - знаходяться в причинному зв`язку з ДТП.

Варіант №2 - по показам водія ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_15 , ОСОБА_24 . З урахування заданого судом по варіанту № 2 комплексу вихідних даних водій автомобіля ЗАЗ-110247 ОСОБА_3 , маючи намір здійснити маневр лівого повороту при увімкненому зеленому (дозволяючому) сигналі світлофора, не мав права на пріоритетний проїзд перехрестя у місці дорожньо-транспортної пригоди, оскільки повинен був дати дорогу зустрічним транспортним засобам. З урахування заданого судом по варіанту № 2 комплексу вихідних даних водій автомобіля Субару Трібека ОСОБА_10 , який рухався в зустрічному по відношенню до автомобіля ЗАЗ-110247, мав право на пріоритетний проїзд перехрестя у місці дорожньо- транспортної пригоди. В даному варіанті дорожньо-транспортної ситуації технічна можливість запобігти зіткнення з боку водія автомобіля ЗАЗ-110247 ОСОБА_3 визначалась виконанням вимог п. 16.6 Правил дорожнього руху України. Оскільки водій ОСОБА_3 в даному варіанті дорожньо-транспортної ситуації не надав переваги в русі автомобілю Субару Трібека, який рухався в зустрічному напрямку, слід дійти висновку, що при заданому судом по варіанту № 2 комплексу вихідних даних в діях водія автомобіля ЗАЗ-110247 ОСОБА_3 вбачаються невідповідності вимог п. 16.6 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з ДТП. В даному варіанті дорожньо-транспортної ситуації водій автомобіля Субару Трібека ОСОБА_10 при виявленні автомобіля ЗАЗ-110247, який почав маневрування ліворуч, повинен був оцінити дорожню обстановку як небезпеку для руху і застосувати гальмування, тобто він повинен був діяти у відповідності з вимогами п.12.3 Правил дорожнього руху. України. З причин, наведених у дослідницькій частині, використовувати в якості вихідних даних отримані під час додаткового огляду дані про можливість виявлення з місця водія Субару Трібека автомобіля ЗАЗ-110247 , з технічної точки зору, не надається можливим, тому дослідження технічної можливості водію автомобіля Субару Трібека ОСОБА_10 запобігти зіткнення з автомобілем ЗАЗ-110247 в даному варіанті дорожньо-транспортної ситуації здійснено на підставі заданого ухвалою суду часу переміщення автомобіля ЗАЗ-110247. В даному варіанті дорожньо-транспортної ситуації, на підставі заданого ухвалою суду часу переміщення автомобіля «ЗАЗ 110247» з місця зупинки до місця перед зіткненням подолав відстань 19,4 м за 4,2 сек, водій ОСОБА_10 мав технічну можливість запобігти зіткнення з автомобілем ЗАЗ-110247. Якщо з місця водія автомобіля Субару Трібека ОСОБА_10 міг мати об`єктивну можливість виявити момент початку подолання автомобілем ЗАЗ-110247 відстані з місця зупинки до місця перед зіткненням 19,4 м, то при заданому судом по варіанту № 2 комплексу вихідних даних в діях водія автомобіля Субару Трібека ОСОБА_10 вбачаються невідповідності вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з ДТП. У випадку, якщо з місця водія автомобіля Субару Трібека ОСОБА_10 була обмежена оглядовість та можливість виявити момент початку подолання автомобілем ЗАЗ-110247 відстані з місця зупинки, дослідження технічної можливості водію ОСОБА_10 запобігти зіткнення та відповідності його дій вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України експертним шляхом можливе після проведення експерименту.
У судовому засіданні експерт ОСОБА_25 підтвердив наданий ним висновок та зазначив, що дослідження проводилось на підставі вихідних даних, які були задані судом. При цьому зазначив, що він прийшов до висновку про те, що з технічної точки зору, обставини подій в кожному варіанті не мають матеріальних ознак, які б характеризували розташування та переміщення кожного транспортного засобу на стадії зближення, а тому дати експертну оцінку наведених варіантів неможливо, оскільки обставини ДТП, які наведені у кожному варіанті за показами учасників та свідків подій, є фрагментарними та суб`єктивними, тобто їх неможливо перевірити.

У судовому засіданні ОСОБА_3 заперечував свою провину у порушенні Правил дорожнього руху та зазначав про те, що він розпочав рух та маневр повороту ліворуч лише після того, як для водіїв на зустрічній смузі увімкнувся жовтний сигнал світлофору, який є забороняючим рух, та на одній із зустрічних смуг автомобілі зупинились. Однак, суд вважає пояснення ОСОБА_3 не достовірними, оскільки вони спростовуються поясненнями свідка ОСОБА_10 та ОСОБА_15 , які пояснили, що рухались в автомобілі Субару Трібека по зустрічній смузі та зазначили, що водій ОСОБА_10 виїхав на перехрестя на зелений сигнал світлофора, автомобіля ОСОБА_3 не бачили, оскільки була обмежена видимість через розташування у лівій смузі інших автомобілів. Крім того, із поясненнями вказаних свідків повністю узгоджуються показання свідків ОСОБА_16 , який зазначав, що переходив проїзну частину вул.. Гоголя на зелений сигнал світлофору для водіїв та почув звук зіткнення між автомобілями, коли ще перебував на проїзній частині, після чого повернувся назад та пішов подивитися місце ДТП. А також поясненнями свідка ОСОБА_17 , який у той момент, керуючи власним автомобілем по вул.. Гоголя, зупинився на червоний сигнал світлофора та стояв, очікуючи переключення світлофорного об`єкту, коли побачив на перехресті зіткнення між автомобілями Таврія та Субару Трібека, при цьому впевнено зауважив, що у момент удару у його напрямку руху зелений сигнал світлофора не увімкнувся. Надані свідками пояснення дають можливість прийти до висновку, що у момент зіткнення у напрямку руху водія Субару Трібека ОСОБА_10 горів зелений сигнал світлофору.

При цьому суд відкидає із числа доказів пояснення свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_19 про те, що вони пам`ятають, що у напрямку руху водія ОСОБА_10 горів червоний сигнал світлофору, оскільки обидва свідків пояснили, що вони звернули увагу на світлофорний об`єкт тільки після зіткнення автомобілів, при цьому достовірно встановити, який саме час пройшов з моменту зіткнення та до моменту спостереження цими свідками за світлофорним об`єктом, неможливо, вказані особи не були учасниками дорожнього руху (водіями або пішоходами), тому їх пояснення є суб`єктивними та такими, що не можуть бути взяті за основу при вирішення вказаної справи.

З наведених вище мотивів суд не бере до уваги у якості доказів на підтвердження провини ОСОБА_3 протоколи проведення слідчого експерименту за участю свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_19 , а також висновки відповідних експертиз, які були надані за поясненнями цих осіб.

Як вбачається зі змісту усіх трьох проведених про справі судово-автотехнічних експертиз, експерти прийшли до висновку про те, що за поясненнями ОСОБА_3 водій Субару Трібека ОСОБА_10 мав би технічну можливість запобігти зіткнення і в його діях вбачаються невідповідності вимогам п.п. 8.7.3 г, 8.10, 12.4, 12.9 б Правил дорожнього руху України, а за поясненнями водія ОСОБА_10 та свідків ОСОБА_26 , ОСОБА_15 в даній дорожньо-транспортній ситуації в діях водія автомобіля Субару Трібека ОСОБА_10 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які б знаходилися, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, а дії водія автомобіля ЗАЗ-110247 ОСОБА_3 в даній дорожньо-транспортній ситуації не відповідали вимогам п.п. 10.1, 16.6 Правил дорожнього руху України та знаходилися, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, оскільки у судовому засіданні знайшли свого підтвердження пояснення свідка водія Субару Трібека ОСОБА_10 щодо того, що він виїхав на перехрестя на зелений сигнал світлофору та не порушував Правила дорожнього руху України, суд бере до уваги висновки усіх досліджених експертиз за варіантом дослідження за поясненнями саме цих осіб та приходить до висновку, що вони підтверджують провину ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Всі інші доводи обвинуваченого щодо перевищення водієм ОСОБА_10 швидкості руху, незастосування заходів гальмування та таке інше суд вважає необґрунтованими та такими, що не впливають на правильне вирішення даної справи та не спростовують висновків суду, викладених вище.

Таким чином, аналізуючи усі досліджені докази у їх сукупності та взаємозв`язку по даному кримінальному провадженню, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення доведена в ході судового розгляду, а його необережні дії необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання, обставини.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив нетяжкий злочин, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має постійне місце проживання, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працює, однак має дохід, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням вчиненого та відомостей про особу обвинуваченого, беручи до уваги той факт, що вчинене обвинуваченим суспільно небезпечне діяння не потягло тяжких наслідків, враховуючи думку потерпілого, який не наполягав на призначення покарання із позбавленням волі обвинуваченого, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у вигляді обмеження волі, що буде відповідати принципам та меті його призначення. При призначенні покарання обвинуваченому, суд вважає необхідним застосувати і додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк.
У судовому засіданні судом були встановлені підстави для звільнення ОСОБА_3 від покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», однак обвинувачений відмовився від його застосування щодо себе.
В той же час, відповідно до ст.. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі , 2) три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі. Відповідно до ст.. 12 КК України даний злочин відноситься до злочинів невеликої тяжкості, який було вчинено 29.07.2013 року, станом на сьогодні з моменту вчиненні злочину пройшло більше чотирьох років, що свідчить про те, що строки давності притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності сплили. Відповідно до ч.5 ст. 74 КК україни особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_3 підлягає звільненню від покарання на підставі ст.. 49 КК України у зв`язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Вирішуючи питання стосовно позовних вимог потерпілого ОСОБА_6 щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 на його користь матеріальної шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. ст. 127-129 КПК України, суд, постановляючи обвинувальний вирок залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє позов повністю, частково, відмовляє в його задоволенні чи залишає без розгляду, роз`яснюючи цивільному позивачеві право звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

На підставі статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно ст.. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Оскільки в судовому засіданні знайшла своє підтвердження провина ОСОБА_3 у тому, що він порушив правила безпеки дорожнього руху, внаслідок чого заподіяв потерпілому ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесні ушкодження, суд вважає, що сума матеріальної шкоди, заявлена потерпілим ОСОБА_6 , та витрачена на лікування обґрунтована та підлягає стягненню з обвинуваченого в повному обсязі у розмірі 3957,61 грн.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, відшкодування моральної шкоди може здійснюватися не тільки в силу договору, але й закону.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 3 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Суд вважає доведеним, що внаслідок незаконних дій обвинуваченого потерпілому ОСОБА_6 була спричинена моральна шкода, яка виразилась у тому, що в результаті дій обвинуваченого він перебував на стаціонарному лікуванні з 29.07.2013 року до 06.12.2013 року через отримання перелому кісток тазу та закриотогго перелому ребер, що становить значний час, внаслідок чого відчував фізичний біль та страждання. На теперішній час він відчуває постійний біль у місцях переломів, порушився його звичайний устрій життя, він був вимушений докладати додаткових зусиль для відновлення попереднього стану здоров`я, продовжувати курси лікування та оздоровлення.

За таких обставин, з врахуванням розумності, достатності та співмірності, суд находить вимоги потерпілого ОСОБА_6 щодо відшкодування моральної шкоди обґрунтованими та такими, що відповідають глибині їх фізичних та душевних страждань, однак, вважає необхідним зменшити заявлену суму моральної шкоди та стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого суму відшкодування моральних страждань у розмірі 30000 грн.

На підставі ст.. 120 КПК України з обвинуваченого на користь потерпілого підлягає стягненню і сума витрат на правову допомогу у розмірі 2400 грн.

Питання про речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Судові витрати за проведення судових експертиз покласти на рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі терміном на два роки із позбавленням права керування транспортним засобом на один рік.
На підставі ч.5 ст. 74 КК України ОСОБА_3 звільнити від призначеного основного та додаткового покарання за ч.1 ст. 286 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 у вигляді особистого зобов"язання скасувати.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду від злочину у розмірі 3957,61 грн., моральну шкоду від злочину у розмірі 30000 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 2400 грн., а всього 36357,61 грн. (тридцять шість тисяч триста п`ятдесят сім).
Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Запорізької області через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в Жовтневому районному суді м. Запоріжжя.

Суддя: ОСОБА_1