11-кп/775/366/2017(м)
264/2189/17

Єдиний унікальний номер 264/2189/17 Головуючий суддя у суді 1-ої інст.: ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/775/366/2017(м) Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст.407 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року м. Маріуполь

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000022 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 02 червня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янка Бузька Львівської області, українця, громадянина України, неодруженого, із середньою спеціальною освітою, військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 , військове звання «солдат», судимого:

1) 29 травня 2007 року Кам`янка-Бузьким районним судом Львівської області за ч.1 ст.185, ст.75, ст.76 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік з випробуванням на 1 рік;

2) 23 червня 2008 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.3 ст.357, ч.2 ст.307, ст.70, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці з конфіскацією всього майна, що належить засудженому;

3) 15 липня 2013 року Вінницьким міським судом за ч.2 ст.186, ч.2 ст.309, ст.395, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 2 місяці,

зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.4 ст.407 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Зараховано ОСОБА_7 в строк відбуття покарання термін його попереднього ув`язнення з 12 травня 2017 року по час набрання вироком законної сили за правилами ч.5 ст.72 КК України, де одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі.

В с т а н о в и л а:

вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що він, будучи солдатом військової частини польова пошта НОМЕР_1 у порушення вимог ст.ст.17, 65 Конституції України, ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з метою тимчасово ухилитись від обов`язків військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, самовільно залишив місце служби в умовах особливого періоду за таких обставин.

01 серпня 2016 року приблизно о 21.00 год. ОСОБА_7 без поважних причин самовільно залишив хірургічне відділення військової частини НОМЕР_2 (Запорізький військовий госпіталь), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та відправився до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де обов`язки військової служби не виконував та проводив час на власний розсуд до 01 листопада 2016 року, коли приблизно о 10.00 год. заявив про себе, прибувши до військової частини польова пошта НОМЕР_1 та продовжив проходити військову службу.

Він же, 01 грудня 2016 року приблизно о 09.00 год. без поважних причин самовільно залишив позиції військової частини польова пошта НОМЕР_1 , що розташовані неподалік перехрестя АДРЕСА_3 та АДРЕСА_3 та відправився до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де обов`язки військової служби не виконував та проводив час на власний розсуд до 09 березня 2017 року, коли заявив про себе, прибувши до військової частини та продовжив проходити військову службу.

Він же, 27 квітня 2017 року приблизно о 15.00 год. без поважних причин самовільно залишив позиції військової частини польова пошта НОМЕР_1 , що розташовані неподалік перехрестя АДРЕСА_3 та АДРЕСА_3 та до 10 травня 2017 року перебував на території міста, де обов`язки військової служби не виконував та проводив час на власний розсуд після чого повернувся до військової частини та продовжив проходити військову службу.

За змістом апеляційної скарги обвинувачений, не оспорюючи висновків суду щодо фактичних обставин кримінального правопорушення, доведеності вини, кваліфікації дій, просить вирок змінити в частині призначеного покарання та призначити йому більш м`яке покарання. Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував такі обставини, як щире каяття, повне визнання вини, а також те, що він є учасником АТО.

В запереченні на апеляційну скаргу обвинуваченого прокурор просить вирок суду першої інстанції, як законний і обґрунтований, залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який заперечував відносно задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, просив вирок суду, як законний і обґрунтований, залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 в її межах, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Кримінальне провадження судом першої інстанції розглянуто в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Висновки суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються.

У відповідності з вимогами ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі обвинуваченого внаслідок суворості, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання..

Колегія суддів вважає, що суд в повній мірі дотримався вказаних вище вимог Закону.

При призначенні ОСОБА_7 покарання суд врахував характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який за місцем проходження військової служби характеризується негативно, схильний до вживання алкогольних напоїв, статути ЗСУ не знає, форма одягу неохайна, авторитетом в колективі не користується, за місцем відбування попереднього покарання характеризується як скритний та самовпевнений, у відношенні до представників адміністрації установи ввічливий, тактовний, однак робить це задля поблажливості з боку представників адміністрації, в бесідах спостерігається скритна неповага, невдоволеність встановленим порядком відбування покарання, на обліку в спеціалізованих медичних установах не перебуває, покаявся у скоєному, що суд відніс до обставини, яка пом`якшує покарання, а рецидив злочинів до обставини, що обтяжує покарання, з врахуванням усіх обставин (в тому числі й тих, на які посилається обвинувачений в апеляційній скарзі) суд обґрунтовано призначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, наближене до мінімальних меж санкції закону України про кримінальну відповідальність.

Обране ОСОБА_7 покарання, на думку колегії суддів, відповідає вимогам ст.ст.50,65 КК України, призначене з врахуванням конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, обставин, що впливають на покарання, є домірним скоєному та необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення, не встановлено.

За таких обставин апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню.

Разом з тим, відповідно до Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року, який набрав чинності 21 червня 2017 року, частину 5 статі 72 КК України викладено в іншій редакції та визначено, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Таким чином, в строк відбуття покарання ОСОБА_7 необхідно зарахувати строк попереднього ув`язнення з 12 травня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, однак лише по 20 червня 2017 включно, оскільки ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону від 26 листопада 2015 року втратила чинність, і з 21 червня 2017 строк попереднього ув`язнення зараховується у строк покарання день за день.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 02 червня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 12 травня 2017 року по 20 червня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала Апеляційного суду Донецької області набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

_______________ ________________ ______________

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4