Справа № 733/727/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/114/2018
Категорія - ч.3 ст.187 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 січня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання - ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000118 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_9 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04 жовтня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець с.Бережівка Ічнянського району Чернігівської області, зареєстрований у АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 , не одружений, освіта середня, не працює, раніше неодноразово судимий, останній раз 30.01.2017 року Ічнянським районним судом Чернігівської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.ст. 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців,

засуджений за ч.3 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років, із конфіскацією майна.

На підставі ст.71 КК України, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Ічнянського районного суду від 30 січня 2017 року, та остаточно визначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 1 (один) місяць, із конфіскацією майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з моменту його затримання - з 11 березня 2017 року.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено без зміни - тримання під вартою.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, зараховано ОСОБА_8 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 11 березня 2017 року по 20 червня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Питання про речові докази вирішено у порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 10 березня 2017 року, о 17.00 год., ОСОБА_8 , маючи умисел вчинити напад з метою заволодіння чужим майном, завчасно взявши з собою сокиру, прибув до господарства ОСОБА_11 , що знаходиться по АДРЕСА_3 , та, намагаючись зайти до будинку, наніс один удар обухом сокири в область голови ОСОБА_11 , заподіявши останньому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

У подальшому, проникнувши проти волі потерпілого до приміщення будинку, ОСОБА_8 , погрожуючи застосуванням насильства, почав вимагати у ОСОБА_11 та отримав грошові кошти в сумі 100 грн., після чого покинув господарство останнього.

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію дій обвинуваченого, доведеність його вини, просив скасувати вирок місцевого суду, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.3 ст.187 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією майна. На підставі ст.71 КК України, остаточно визначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років 6 місяців, із конфіскацією майна. В обґрунтування скарги зазначив, що місцевим судом не було в достатній мірі враховано конкретні обставини скоєння кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше був неодноразово судимий, на шлях виправлення не став та знову вчинив корисливий злочин.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з наведених вище підстав; обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, котрі просили залишити без змін вирок місцевого суду, вважаючи його законним і обґрунтованим; дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів підстав для її задоволення не вбачає, виходячи з наступного.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі прокурором не оскаржуються.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

За змістом пунктів 1-5 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 міру покарання, суд першої інстанції, згідно вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, один епізод злочинної діяльності, ставлення обвинуваченого до скоєного; дані про його особу, який раніше судимий, негативно характеризується за місцем проживання, його молодий вік, стан здоров`я, на обліку лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває; обставини, які пом`якшують покарання - активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття; відсутність обставин, які обтяжують покарання; беручи до уваги позицію потерпілого, який претензій майнового та морального характеру до обвинуваченого не має, і дійшов правильного висновку про необхідність призначити йому покарання саме у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч.3 ст.187 КК України, з урахуванням вимог ст.71 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, оскільки його перевиховання неможливе без ізоляції від суспільства, з чим погоджується і колегія суддів.

Крім того, як убачається із фонограми перебігу судового засідання, яка знаходиться на доданому до матеріалів кримінального провадження технічному носії інформації, під час виступу у судових дебатах прокурор наголосив на врахуванні обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Також прокурор вказав на наявність підстав для призначення обвинуваченому покарання у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.3 ст.187 КК України, та просив призначити остаточне покарання ОСОБА_8 , з урахуванням вимог ч.1 ст.71 КК України, у виді позбавлення волі на строк 7 років 3 місяці.

Згідно ст. 1 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

Відповідно до ст.7 вищевказаного Закону, єдність системи прокуратури забезпечується, зокрема, єдиними засадами організації та діяльності прокуратури.

Тому, такі суттєві розбіжності в позиціях працівника місцевої прокуратури та працівника прокуратури вищого рівня щодо призначення міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , не відповідають принципу про єдину систему органів прокуратури.

Відтак, всі обставини, на які посилається апелянт, судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання враховані, тому доводи про м`якість призначеного покарання не заслуговують на увагу і спростовуються вищенаведеним, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінально-процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4