Справа № 191/4640/16-к
Провадження № 1-кп/191/73/17
У Х В А Л А
іменем України
02 квітня 2018 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області

в складі: головуючого, судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове Дніпропетровської області кримінальне провадження №0000461 від 18 березня 2016 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Мукачеве Закарпатської області, українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст..89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

представника потерпілої ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :
04 березня 2016 року приблизно о 07-15 годин ОСОБА_3 знаходився за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де в ході раптово виниклої сварки зі своєю дружиною ОСОБА_5 , спричинив їй тілесні ушкодження. Так, перебуваючи у дворі зазначеного домоволодіння, між ОСОБА_3 і потерпілою ОСОБА_5 виникла сварка, в ході якої як ОСОБА_3 , так і ОСОБА_5 стали хапати один одного за одяг. Під час вказаної сварки ОСОБА_3 , застосовуючи фізичну силу рук, став хапати потерпілу ОСОБА_5 за ліву руку в області плеча та за ліву частину грудної клітини, в результаті чого спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді синця зовнішньої поверхні лівого плеча в середній третині, 3-х синців на лівій боковій1 поверхні грудей, які згідно висновку судово-медичної експертизи від 17 серпня 2016 року, як кожне окремо, так і у своїй сукупності відповідають категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, тобто умисні легкі тілесні ушкодження.

Потерпілою ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди, завданої злочином, в розмірі 47,80 грн., а також моральної шкоди в розмірі 3000,00 грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, цивільний позов не визнав, від дачі показань відмовився.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення підтверджується натупними доказами:

показаннями потерпілої ОСОБА_5 , яка у судовому засіданні пояснила, що обвинувачений ОСОБА_3 є її колишнім чоловіком. На грунті особистих неприязне них відносин він 04 березня 2016 року наніс їй вище перелічені тілесні ушкодження;

Витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань, згідно якого 18 березня 2016 року до ЄРДР була внесена інформація за фактом спричинення ОСОБА_5 тілеснихз ушкоджень 04 березня 2016 року (т.2 а.с.1);

протоколом проведення слідчого експерименту від 09 серпня 2016 року, де потерпіла ОСОБА_5 показала обставини спричинення їй обвинуваченим ОСОБА_3 тілесних ушкоджень (т.2 а.с.14-15);

висновком судово-медичної експертизи від 17 серпня 2016 року, згідно якого виявлені у ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді синця зовнішньої поверхні лівого плеча в середній третині, 3-х синців на лівій боковій1 поверхні грудей, як кожне окремо, так і у своїй сукупності відповідають категорії легких тілесних ушкоджень. Зазначені тілесні ушкодження могли утворитися не менш ніж від чотирьох травматичних впливів тупого твердого предмету (предметів) у строк і при обставинах, вказаних у постанові, тобто 04 березня 2016 року (т.2 а.с.16-17);

протоколом проведення слідчого експерименті від 27 вересня 2016 року за участю підозрюваного ОСОБА_3 , який показав, що в ході виниклої сварки він обома руками штовхнув потерпілу ОСОБА_5 в область грудей, внаслідок чого остання обперлася на багажник автомобіля, після чого він почав хапати та штовхати потерпілу за руки та тулуб, а саме в районі лівого плеча та правої сторони ребер в районі грудей, застосовуючи при цьому значне зусилля (т.2 а.с.31-33);

висновком додаткової судово-медичної експертизи від 27 вересня 2016 року, згідно якого механізм виникнення тілесних ушкоджень, відмічений у протоколі слідчого експерименту від 27 вересня 2016 року за участю підозрюваного ОСОБА_3 , не суперечить механізму виникнення тілесних ушкоджень, встановлених при проведенні судово-медичної експертизи (т.2 а.с.34-35).

Таким чином, суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, доведена.

У судовому засіданні захисником обвинуваченого заявлено клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України у зв`язку з закінченням строків давності, а саме, з дня вчинення злочину минуло більше двох років, кримінальне провадження просив закрити.

Обвинувачений у судовому засіданні вину не визнав, але просив закрити кримінальне провадження у зв`язку з закінченням строків давності.

Прокурор та інші учасники процесу не заперечували проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.

Статтею 285 КПК України передбачено звільнення особи від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється відкримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Суд при вирішенні питання по суті враховує, що обвинувачений вину у вчиненні злочину не визнав, однако бвинувачується у вчиненні злочину невеликої тяжкості, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Отже, з часу інкримінуємого обвинуваченому ОСОБА_3 діяння, тобто з 04 березня 2016 року, і по даний час минув дворічний строк, у зв`язку з чим ОСОБА_3 слід звільнити від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 не підлягає розгляду у звязку зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності, що не позбавляє останню права звернутися з таким позовом в порядку цивільного судочинства.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.49 КК України, ст.ст.284, 285 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України на підставі ст.49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.

Кримінальне провадження №0000461 від 18 березня 2016 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, закрити.

На ухвалу сторонами може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 7 (семи) діб з моменту оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1