Справа № 466/5824/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/783/767/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:
головуючого-судді - ОСОБА_2
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд-Лото КР» на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 21 серпня 2017 року про накладення арешту на тимчасово вилучене майно,
з участю прокурора - ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :
цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 , погодженим прокурором Львівської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_7 .

Накладено арешт на тимчасово вилучене майно в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 : чорнові записи відповідно до протоколу обшуку; системні блоки в кількості 26 шт. згідно протоколу обшуку; монітори в кількості 18 штук; грошові кошти в сумі 10000 гривень, які перемотані резиновою гумкою; грошові кошти в сумі 7345 гривень; мобільний телефон марки «fly» з сім картою оператора «Лайфселл»; TP- Link ролтер -1 шт.; TP- Link 4 розгалужувачі; картрідер - 1шт.; 13 пластикових карток з написом «Карткою учасника»; 16 флешносіїв; 16 клавіатур.
Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_6 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд-Лото КР» подала апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на незаконність ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 21 серпня 2017 року, просить таку скасувати та постановити нову, якою у задоволенні клопотання слідчого в накладенні арешту на майно відмовити.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог адвокат покликається на те, що клопотання слідчого і додатки до нього не відповідають вимогам ст.171 КПК України, а додані до клопотання матеріали не підтверджують викладені у клопотанні обставини.
Як зазначає адвокат, в матеріалах клопотання та в оскаржуваній ухвалі відсутні підстави, обґрунтування чи розумні підозри вважати, що існує загроза знищення, приховування чи пошкодження спірного майна, у зв`язку з чим вони потребують застосування забезпечення збереження у вигляді арешту.
На переконання апелянта, застосування таких заходів забезпечення кримінального провадження є неспівмірним із втручанням у законні права та шкодою, яка при цьому завдається.

Окрім цього, адвокат покликається на те, що не досліджено питання можливості досягнення мети кримінального провадження без застосування таких заходів забезпечення кримінального провадження.

В доповненнях до апеляційної скарги адвокат покликається на те, що слідчим попущений законодавчо встановлений строк на звернення з клопотанням.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який вважає подану скаргу безпідставною, а оскаржувану ухвалу слідчого судді обґрунтованою та законною,перевіривши матеріали справи, а також наведені доводи скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що така не підлягає до задоволення.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, приймаючи рішення, слідчий суддя прийшов до переконання про необхідність накладення арешту на тимчасово вилучене майно з метою збереження предмета кримінального правопорушення.
Відповідно до положень ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно з положеннями частини третьої вказаної статті, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
З огляду на наведену норму кримінального процесуального закону доводи апеляційної скарги в частині відсутності доказів обґрунтованої підозри про вчинення кримінального правопорушення є безпідставними.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з матеріалами клопотання, до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено за № 0003115 26 липня 2017 року внесено відомості за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203-1 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені особи, діючи умисно з корисливих мотивів, всупереч вимогам Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» від 15 травня 2009 року № 1334-VI, у невстановлений період часу до 17.08.2017 року на території м.Львова організували діяльність інтерактивного закладу, де під виглядом законної господарської діяльності з розповсюдження лотерей, за допомогою спеціального комп`ютерного обладнання та встановленого програмного забезпечення відвідувачам (гравцям) надається можливість доступу до азартних ігор, тобто здійснюють заборонену господарську діяльність, пов`язану з організацією, проведенням та наданням можливості доступу відвідувачам даного закладу до азартних ігор, а саме діяльності інтерактивного клубу « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
В ході проведення досудового розслідування 10.08.2017 року за результатами розгляду клопотань про проведення обшуку, слідчим суддею Шевченківського районного суду м.Львова постановлено ухвалу про надання дозволу на проведення обшуку в приміщеннях інтерактивного закладу під умовною назвою «Лотерея» з метою відшкодування і вилучення документів та інших матеріальних об`єктів, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, що можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні, платіжних терміналів, комп`ютерної техніки, мережевого обладнання та іншого обладнання, що використовується для надання відвідувачам закладу можливості доступу до азартних ігор, готівкових коштів, здобутих у результаті вчинення кримінального правопорушення, чорнових записів, електронних носіїв інформації, документів про оренду, надання телекомунікаційних послуг, бухгалтерських та інших документів і предметів, мобільних телефонів та інших засобів зв`язку, які містять відомості про здійснення невідомими особами незаконної діяльності з організації і проведення азартних ігор.
З метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, встановлення усіх осіб, які його вчиняли, проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого вилучено майно: чорнові записи відповідно до протоколу обшуку; системні блоки в кількості 26 шт. згідно протоколу обшуку; монітори в кількості 18 штук; грошові кошти в сумі 10000 гривень, які перемотані резиновою гумкою; грошові кошти в сумі 7345 гривень; мобільний телефон марки «fly» з сім картою оператора «Лайфселл»; TP- Link ролтер -1 шт.; TP- Link 4 розгалужувачі; картрідер - 1шт.; 13 пластикових карток з написом «Карткою учасника»; 16 флешносіїв; 16 клавіатур.
Дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження, колегія суддів апеляційного суду приходить до переконання, що майно, вилучене під час обшуку, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, відтак лише такий захід забезпечення кримінального провадження як накладення арешту може забезпечити належне збереження вказаного майна на час проведення досудового розслідування.
Під час розгляду клопотання слідчий суддя врахував правову підставу для арешту майна; а також можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Згідно з ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно слідчий СВ Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 звернувся до місцевого суду в 18.08.2017 року. Оскільки другий день дня з дня надходження клопотання до суду припадав на вихідний день, слідчий суддя місцевого суду у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, в тому числі в силу положень ч.7 ст.115 КПК України, розглянув клопотання 21 серпня 2017 року -наступного за ним робочого дня, відтак доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.
Частина п`ята ст.173 КПК України встановлює вимоги щодо змісту ухвали про накладення арешту на майно, зокрема в такій зазначається : перелік майна, на яке накладено арешт; підстави застосування арешту майна; перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.
Оскаржувана ухвала відповідає вимогам наведеної вище статті КПК України, відтак апеляційна скарга в цій частині не підлягає до задоволення.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Оскільки суспільний інтерес даної справи переважає над приватним інтересом особи щодо тимчасового позбавлення її права володіти та користуватися майном, відтак існує очевидна істотна причина накладення арешту, а отже доводи апелянта не підлягають до задоволення.
З огляду на наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, діяв у спосіб та у межах чинного законодавства, арешт на майно застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апелянта стосовно незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними та такими, що не впливають на правильність висновків слідчого судді.
Ураховуючи вищезазначене, оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, відтак підстав для її скасування та задоволення вимог апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст.ст. 404,405,407,419, 422 КПК України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :
ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 21 серпня 2017 року, якою накладено арешт на тимчасово вилучене майно, залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд-Лото КР» - без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4