АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1523/17 Справа № 210/4255/17 Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 листопада 2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, працюючого слідчим СВ КВП ГУНП в Дніпропетровській області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 листопада 2017 року застосовано до підозрюваного у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за0000173 від 31.08.2017 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк 60 днів, строком до 21.01.2018 року включно.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України та в ході судового розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 встановлено, що останній має міцні соціальні зв`язки, має матір, прокурором в судовому засіданні не доведені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що свідчать про можливість переховуватися від органів досудового слідства або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та впливати на слідчого при проведенні досудового розслідування, так як він є працівником правоохоронного органу, дійшов висновку про можливість не застосовувати до ОСОБА_8 винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а вважає можливим обрати більш м`який запобіжний захід, такий як домашній арешт.

В апеляційних скаргах, які є схожими за своїм змістом та апеляційними вимогами, захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просять ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 листопада 2017 року про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та постановити нову ухвалу, в якій відмовити в задоволенні клопотання слідчого другого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_10 про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обгрунтовуючи свої вимоги, апелянти посилаються на те, що оскаржувана ухвала є незаконною у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неповнотою судового розгляду. Вказують на те, що суд обрав запобіжний захід у відношенні особи, яка не має процесуального статусу «підозрюваного» у кримінальному провадженні, а також не відмовив у клопотанні слідчого за наявності усіх підстав для відмови в цьому; органом досудового розслідування були порушені норми процесуального права в частині не дотримання вимог ч.2 ст.184 КПК України, а саме не вручення ОСОБА_8 матеріалів клопотання з додатками про обрання запобіжного заходу; відсутність обґрунтованої підозри та взагалі складу злочину в діях ОСОБА_8 ; слідчим суддею не вирішено клопотання сторони захисту про застосування особистої поруки.

Заслухавши суддю-доповідача, думку підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні скарги сторони захисту та просили їх задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення поданих апеляцій, вивчивши матеріали клопотання та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає що апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 підлягають задоволенню з наступних підстав.

З наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що 20.11.2017 року слідчий другого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обґрунтовуючи доводи свого клопотання, слідчий послався на те, що в провадженні другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження, зареєстроване до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000173 від 31.08.2017 за заявою арбітражного керуючого ОСОБА_11 відносно слідчого СВ КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України. 14.11.2017 року у вищевказаному кримінальному провадженні складено та погоджено з прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_12 повідомлення про підозру відносно слідчого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України. В ході досудового розслідування встановити місцезнаходження слідчого ОСОБА_8 не представилось можливим, та у порядку ст. ст. 278, 133- 135 КПК належним чином вжито всіх можливих заходів для вручення та повідомлення підозри ОСОБА_8 в тому числі і членам його сім`ї у спосіб, передбачений КПК для вручення повідомлень, та 15.11.2017 року повідомлення про підозру повідомлено матері ОСОБА_8 громадянці ОСОБА_13 , в зв`язку з чим відповідно до ст. 42 КПК України 15.11.2017 ОСОБА_8 набув статусу підозрюваного. Зазначає, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені тяжкого кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КК України які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, він може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином у зв`язку з тим, що він обіймає відповідальну посаду слідчого і може використовувати своє положення та зв`язки з метою перешкоджання кримінальному провадженню, та серед іншого незаконно впливати на свідків.

Під час постановлення оскаржуваної ухвали суд першої інстанції дійшов висновку про не застосування до ОСОБА_8 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а вважав можливим обрати більш м`який запобіжний захід, такий як домашній арешт з огляду на те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, але встановлено, що ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, має матір, прокурором в судовому засіданні не доведені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що свідчать про можливість переховуватися від органів досудового слідства або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та впливати на слідчого при проведенні досудового розслідування, так як він є працівником правоохоронного органу.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів не може погодитися з огляду на наступне.

У відповідності до вимог ч.1 ст.405 КПК України, апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції та з урахуванням особливостей, передбачених главою 31.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, визначені змістом ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Необхідно зазначити, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований лише з мотивів тяжкості злочину та обґрунтованості підозри, необхідною складовою для його застосування є також наявність ризиків.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд, відповідно до вимог ст.178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Так, у відповідності до ст.ст. 176-177 КПК України, запобіжні заходи можуть застосовуватися лише щодо підозрюваного.

У відповідності до ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру.

Статтею 276 КПК України встановлено, що письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно з ч. 3 статті 111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Стаття 136 КПК України передбачає, що належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі, на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом. Якщо особа попередньо повідомила слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про адресу своєї електронної пошти, надіслана на таку адресу повістка про виклик вважається отриманою у випадку підтвердження її отримання особою відповідним листом електронної пошти.

Як вбачається з наданих матеріалів, 13.11.2017 на підставі наказу № 342 «По особовому складу Головного управління Національної поліції», відповідно до положень статей 92,93 Закону України «Про Національну поліцію», - старшому лейтенанту поліції ОСОБА_8 (0046556), який перебуває на посаді слідчого відділення з розслідування злочинів у сфері службової та господарської діяльності слідчого відділу Криворізького відділу поліції, було надано щорічну основну оплачувану відпустку за 2017 рік, починаючи з 14 листопада 2017 року, з виїздом за межі Дніпропетровської області до Львівської області по 23 листопада 2017 року включно. Відпустка надана на підставі рапорту слідчого ОСОБА_8 від 10 листопада 2017 року.

Отже, в даному випадку відсутні належні та допустимі докази існування обставин, передбачених в п. 3 ч. 1. ст. 183 КПК України, які можуть бути підставою для застосування до ОСОБА_8 виключного запобіжного заходу, відсутність будь-яких обставин, які можуть доводити, що останній переховується від органу досудового розслідування чи суду та відомостей про те, що останній перешкоджає кримінальному провадженню або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину. Також доказів того, що ОСОБА_8 належним чином повідомлено про підозру у вчиненні інкримінованого йому злочину суду апеляційної інстанції не надано, а отже не можна на даний час стверджувати, що така процесуальна дія виконана у спосіб, передбачений ч. 3 ст. 111 КПК України та ч. 1 ст. 136 КПК України, правила яких застосовуються при врученні повідомлення про підозру (ч. 1 ст. 278 КПК України).

За таких підстав рішення слідчого судді про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу за наявності існуючого факту невручення останньому підозри та не набуття останнім такого статусу, що унеможливлювало обрання відносно нього запобіжного заходу, є невмотивованим та підлягає скасуванню.

Згідно вимог ч. 2 статті 184 КПК України, копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надається підозрюваному, обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання.

Також перевіркою наявних матеріалів встановлено, що стороною обвинувачення не було вручено ОСОБА_8 ні клопотання про обрання запобіжного заходу, ні додатки до нього. Зазначене клопотання також не було вручено і в суді першої інстанції, хоча про зазначену обставину сторона захисту неодноразово наголошувала під час розгляду клопотання, що є в даному випадку порушенням права на захист оскільки ОСОБА_8 не міг належним чином захищатися під час судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Частиною 1 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з ухвали Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 23.11.2017 року, прокурором у судовому засіданні не доведені ризики, передбачені статтею 177 КПК України.
Таким чином, виходячи із викладеного, колегія суддів цілком погоджується з доводами сторони захисту в судовому засіданні апеляційної інстанції про недоведеність наявності жодного із зазначених в клопотанні слідчого ризиків, а отже слідчий суддя при відсутності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, керуючись ч. 2 статті 194 КПК України повинен був постановити ухвалу про відмову в застосуванні

запобіжного заходу, але не зробив цього, що мало наслідком порушення вимог чинного законодавства.

Що ж стосується обґрунтованості пред`явленої ОСОБА_8 підозри в інкримінованому злочині, колегія суддів погоджується з доводами сторони захисту в цій частині та вважає висновок слідчого судді необґрунтованим та безпідставним з наступних підстав.

З матеріалів клопотання вбачається, що в провадженні другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000173 від 31.08.2017 року за заявою арбітражного керуючого ОСОБА_11 відносно слідчого СВ КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України по факту умисного невиконання ухвали суду, що набрала законної сили, вчинене службовою особою, яка займає відповідальне становище.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється в тому, що, працюючи на підставі наказу начальника ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_14 №177 о/с від 29.05.2017 на посаді слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, умисно не виконуючи ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_15 про арешт майна від 20.07.2017 року, не провівши в період з 27.07.2017 по 29.07.2017 року жодної слідчої дії, направленої на розкриття злочину щодо факту розбирання за допомогою вказаної техніки невідомими особами будівель 17.07.2017 на території ВАТ «Криворізький завод гірничого машинобудування» за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Халтуріна в Центрально- Міському районі та слідчих дій та заходів, направлених на виконання ухвали суду про арешт майна та заборону власникам та іншим особам використовувати та розпоряджатись арештованою вищевказаною вантажною технікою, без погодження з процесуальним керівником - прокурором Криворізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_16 , достовірно знаючи, що відповідно до ухвали суду заборонено власникам вказаної вантажної техніки розпоряджатися нею та використовувати, маючи реальну можливість передати арештовану вантажну техніку на зберігання на спеціальні майданчики і стоянки територіальних органів Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, навмисно, перебуваючи в приміщенні Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровської області, за адресою: м. Кривий Ріг, пр. Поштовий, 71 в Центрально- Міському районі 29.07.2017 передав вказану арештовану вантажну техніку під розписку громадянину ОСОБА_17 , який не являвся її власником та міг бути причетним до факту розбирання невідомими особами будівель 17.07.2017 на території ВАТ «Криворізький завод гірничого машинобудування», за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Халтуріна в Центрально- Міському районі, в результаті чого у подальшому, вказана вантажна техніка, яка являлась речовим доказом та була предметом, доказом злочину, засобом та знаряддям його вчинення, одразу після її отримання ОСОБА_17 була передана фактичним власникам ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , який являвся користувачем автокрану марки «КС 5473Б» типу АВТОКРАН- 20Т-С, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належав на праві власності ОСОБА_22 , що дало змогу останнім розпоряджатися та використовувати вказану вантажну техніку в своїх інтересах.

Як встановлено наявними матеріалами та під час апеляційного розгляду в суді апеляційної інстанції, наведені слідчим в клопотанні обставини не можна вважати такими, що в даному випадку є достатніми для підтвердження обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину, оскільки 17.07.2017 року слідчим СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_23 було здійснено огляд місця події, а саме ділянки місцевості, яка розташована по вул. Халтурина, 3 в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу. Під час огляду місця події виявлено два автокрани та два великогабаритних вантажних автомобілі марки «Камаз» з причепами. Після чого, складено протокол та вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортних засобів та ключей до них. В подальшому, 18.07.2017 року вже слідчий ОСОБА_8 звернувся до Центрального-районного суду м. Кривого Рогу з клопотанням про арешт вищевказаної вантажної великогабаритної техніки з зазначенням місця її зберігання, а саме на території гаражу Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області по вул. Танкістів, 1А в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу.

28.07.2017 ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу задоволене клопотання слідчого в повному обсязі та дозволено зберігати вказані транспортні засоби на території гаражу Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області по вул. Танкістів, 1А в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу. Далі слідчий з метою виконання даного рішення, ухвалу слідчого судді від 28.07.2017 року за вих. 48/8-2-1464 направив до начальника СЛМТЗ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_24 , який у свою чергу на лист слідчого, вказує за вих. 48/2-970 від 28.07.2017 року, що за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Танкістів, 1А розташований гараж Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області, територія якого обмежена, тому зберігати вантажні автомобілі типу «КАМАЗ», «МАЗ» та автокрани неможливо. ОСОБА_8 під час судового розгляду підтвердив, що звертався до

начальника СЛМТЗ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_24 , після чого письмово звертався до районних відділів поліції з метою належного збереження транспортних засобів, однак отримав відповідь про відсутність такої можливості.

У зв`язку з тим, що існували ризики зіпсування, пошкодження, знищення тимчасово вилученої вантажної техніки, у зв`язку з відсутністю охорони території ВАТ «Криворізький завод гірничого машинобудування», відсутністю будь-якого огородження зі сторони головного корпусу вказаного підприємства, 29.07.2017 року слідчим було прийнято рішення віддати під розписку на відповідальне зберігання майно громадянину ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якого було вилучено зазначено майно та який мав правоустановчі документи на вказане майно. Таким чином, слідчим прийнято правильне рішення з метою збереження речового доказу у кримінальному провадженні в межах діючого кримінально-процесуального закону, що підтверджується і висновками службової перевірки за вказаним фактом по КВП ГУНП в Дніпропетровській області в ході якої порушень з боку посадових осіб не виявлено.

Крім того, слідчим суддею не надано оцінки і тому, що у відповідності до ч. 6 статті 100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню, повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, а також, що у відповідності до ухвали слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу арешт на транспортні засоби, було скасовано.

Таким чином, підозра, пред`явлена ОСОБА_8 , є необгрунтованою, оскільки диспозиція ст. 382 КК України полягає в умисному невиконанні ухвали суду, що набрала законної сили. Суб`єктивна сторона злочину характеризується виключно прямим умислом. Аналізуючи дії слідчого ОСОБА_8 з урахуванням досліджених матеріалів під час апеляційного розгляду, колегія суддів приходить до висновку, що останній вжив всіх необхідних заходів для належної реалізації ухвали слідчого судді з метою належного збереження майна.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи, в яких сторона захисту просить скасувати ухвалу слідчого судді, знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду і є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову.

Оскільки колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена з порушенням вимог КПК України, то вона підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст. ст. 193, 194, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 листопада 2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровській області ОСОБА_10 , погоджене з прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_12 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3