Справа № 627/837/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.01.2018смт. Краснокутськ

Слідчий суддя Краснокутського районного суду Харківської області ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участі: прокурора ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Краснокутськ Харківської області клопотання слідчого СВ Краснокутського ВП Богодухівського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000030 від 14.01.2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190, ч.ч.1,4 ст. 358 КК України,

в с т а н о в и в :
Слідчий СВ Краснокутського ВП Богодухівського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, яке погоджене з прокурором Краснокутського відділу Дергачівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , про накладення арешту на автобус D, марки БАЗ, моделі А079.25,2007 року випуску, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , номер кузова « НОМЕР_3 », номер двигуна « НОМЕР_4 », VIN « НОМЕР_3 », мотивуючи тим, що 13.01.2015 року до ЧЧ Краснокутського РВ ГУМВС України в Харківській області надійшла ухвала Краснокутського районного суду Харківської області № 627/2/15-к від 09.01.2015 року, про те, що ОСОБА_7 вчинив шахрайські дії відносно ОСОБА_8 , шляхом заволодіння його коштами та майном.

Відомості про вказане кримінальне правопорушення 14 січня 2015 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12015 20 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

9 березня 2016 року до чергової частини Краснокутського ВП Валківського ВП ГУНП в Харківській області надійшла заява від ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , про те, що гр. ОСОБА_7 підробив рахунки - фактури на ремонт автобуса.

Відомості про вказане кримінальне правопорушення 9 березня 2016 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000144 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

27.02.2016 року до чергової частини Краснокутського РВ ГУМВС України в Харківській області надійшла ухвала Краснокутського районного суду №627/1975/14-к від 30.12.2014 року, щодо внесення відомостей по заяві ОСОБА_8 від 05.01.2013 з приводу того, що ОСОБА_7 використовував підроблену медичну довідку для отримання дозволу останньому на здійснення перевезення пасажирів.

Відомості про вказане кримінальне правопорушення 27 лютого 2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000124 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.358 КК України.

22.03.2017 року вказані кримінальні провадження були об`єднані в одне провадження, якому присвоєно № 12015 20.

У зв`язку із викладеним, приймаючи до уваги, що для подальшого проведення досудового розслідування та встановлення істини по кримінальному провадженню, а саме перевірки законності походження, придбання та належності ОСОБА_7 автобуса - D, марки БАЗ, моделі А079.25, 2007 року випуску, білого кольору, д.н.з НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , номер кузова « НОМЕР_3 », номер двигуна « НОМЕР_4 », VIN « НОМЕР_3 » та вважаючи, що вищевказані обставини дають достатні підстави вважати, що зазначений автобус відповідає критеріям, зазначеним у п. 1,4 ч. 2 ст. 167 КПК України, а тому слідчий просить накласти на нього арешт.

При розгляді даного клопотання в судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримав, прохав задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання слідчий не з`явився, однак надав заяву про розгляд клопотання у його відсутність та про підтримання клопотання.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_7 - ОСОБА_4 , клопотання про арешт майна не підтримала та прохала відмовити в його задоволенні з підстав, викладених в запереченні на клопотання.

Слідчий суддя, вислухавши думку прокурора, адвоката, дослідивши документи та матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, а також витяг з ЄРДР щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання, доходить наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Також, як зазначено в Узагальненні судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження від 07.02.2014 р., не може бути прийнято ухвалу про арешт майна щодо осіб, які не є в даному кримінальному провадженні ні підозрюваними, ні обвинуваченими, ні особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Однак, із клопотання про арешт майна не вбачається, що встановлена особа, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190, ч.ч.1,4 ст. 358 КК України або яка в силу закону несе цивільну відповідальність.

Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

В статті 2 КПК України зазначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Однак, слідчий у клопотанні про арешт майна не навів правову підставу для арешту майна, не зазначив можливість використання майна як доказ у кримінальному провадженні та не надав жодних доказів на те, що вказане майно відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, не зазначив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення або суспільно - небезпеченого діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, не навів можливості спеціальної конфіскації майна, не зазначив розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також не вказав розумність та співрозмірність обмеження права власності ОСОБА_7 та не довів наявність ризиків, передбачених аб.2 ч.1 ст.170 КПК України .
Згідно з ч.2 ст. 171 КПК України у клопотання про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.
Відповідно до частини 3статті 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

З огляду на наведене, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання.

За вимогами ч.3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 170-173, 175, 309, 310, 395 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Краснокутського ВП Богодухівського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000030 від 14.01.2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190, ч.ч.1,4 ст. 358 КК України, а саме: автобуса - D, марки БАЗ, моделі А079.25, 2007 року випуску, білого кольору, д.н.з НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , номер кузова « НОМЕР_3 », номер двигуна « НОМЕР_4 », VIN « НОМЕР_3 » - відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1