Справа №601/192/18
Провадження № 1-кп/601/87/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 лютого 2018 року Кременецький районний суд Тернопільської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кременці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000762 від 25.12.2017 року про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , не одруженої, з середньою освітою, студентки 3-го курсу ДНЗ КПЛ, раніше не судиму,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки та жительки АДРЕСА_2 , не одруженої, з середньою освітою, студентки 3-го курсу ДНЗ КПЛ, раніше не судиму,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України,-
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора- ОСОБА_5 ,
потерпілого- ОСОБА_6 ,
захисника- ОСОБА_7 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 та її законного представника ОСОБА_8 ,
обвинуваченої ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В :
25 грудня 2017 року приблизно о 11 год. 15 хв., ОСОБА_3 спільно з неповнолітньою ОСОБА_4 перебували у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що по АДРЕСА_3 , який належить ФОП ОСОБА_6 , де приміряли та оглядали у вказаному магазині взуття. Перебуваючи у вказаному місці, в зазначений час, в ОСОБА_3 за попередньою змовою, спільно з неповнолітньою ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на крадіжку однієї пари нових жіночих кросівок марки «АІР Фаас 300 в2» чорного кольору з рожевими вставками.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, 25.12.2017 року, приблизно о 11 год. 30 хв., ОСОБА_3 , спільно з неповнолітньою ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні магазину «Юліанна», переконавшись що на ними ніхто не спостерігає та їхні дії не будуть помічені сторонніми особами , умисно, таємно, переслідуючи корисливу мету особистого збагачення, здійснили крадіжку однієї пари кросівок марки «АІР Фаас 300 в2» чорного кольору з рожевими вставками вартістю 388, 33 гривень, які помістили в рюкзак ОСОБА_3 .. В подальшому вказані особи намагалися покинути приміщення магазину з викраденим майном, однак в той час були зупиненні продавцем ОСОБА_9 , якою було виявлено викрадене майно, таким чином ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виконали усі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі.
Вказані дії обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України - закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчинениій за попередньою змовою групою осіб.
За данним фактом 25 грудня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено кримінальне провадження за №0000762 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України.

31 січня 2018 року між потерпілим ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні з одного боку та обвинуваченими ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з іншого боку з участю законного представника неповнолітньої ОСОБА_4 - ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 на підставі ст.ст. 468, 469, 471 КПК України укладено угоду про примирення.

Згідно з даною угодою потерпілий та обвинувачені дійшли згоди щодо всіх істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнали свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повинні понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме: ОСОБА_3 у вигляді одного року обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити її від відбування покарання з випробувальним терміном, який буде визначений судом; ОСОБА_4 - у вигляді 30 днів арешту та на підставі ст. 104 КК України звільнити від відбування покарання з випробувальним терміном, який буде визначений судом.

В угоді також передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання передбачені ст. 476 КПК України та отримана згода обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на призначення узгодженого сторонами угоди про примирення покарання.

У судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України визнали повністю, зазначили, що вони розуміють надані їм законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до них буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та просять затвердити вказану угоду про примирення від 31 січня 2018 року і призначити узгоджену міру покарання, заявивши, що здатні реально виконати взяті на себе відповідно до укладеної угоди зобов`язання.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні підтвердив, що йому зрозумілі наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України та просить затвердити зазначену угоду, оскільки викрадені кросівки йому повернуто, претензій матеріального та морального характеру до обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 немає.

Розглядаючи в порядку ч.2 ст.474 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 беззастережно визнали себе винними, згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції статті обвинувачення з врахуванням вимог ст.ст. 50, 65 КК України. При цьому суд враховує те, що обвинувачені повністю визнали свою вину, щиросердечно розкаялися та активно сприяли розкриттю злочину, позитивно характеризуються за місцем проживання, добровільно повернули викрадені кросівки, потерпілий претензій матеріального та морального характеру не має.

Суд в порядку ст.474 КПК України, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про примирення сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачені повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення щодо якого визнають себе винуватими, цілком розуміють свої права, визначені ч.5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, те, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Своїми умисними діями, що виразились у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненій за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 вчинили злочин, передбачений за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення, укладеної 31 січня 2018 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000762 від 25.12.2017 року між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченими ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відповідають вимогам КПК та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження вказаної угоди та призначення обвинуваченим узгодженої міри покарання.

Слід стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи по справі.

Речові докази: жіночі кросівки марки «АІР Фаас 300в 2» чорного кольору з рожевими вставками, які передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 , слід залишити останньому.

Враховуючи викладене, керуючись п.1 ч.3 ст. 314, ч.2 ст.373, ст.ст. 374, 474, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про примирення, укладену 31січня 2018 року між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченими: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000762 від 25.12.2017 року.

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України та призначити її узгоджене сторонами угоди про примирення від 31 січня 2018 року покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до п.п. 1,2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України та призначити її узгоджене сторонами угоди про примирення від 31 січня 2018 року покарання у виді 30 (тридцяти) днів арешту.

На підставі ст.104 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до п.п. 1,2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 6 25/18 від 30.01.2018 року в сумі 286 (двісті вісімдесят шість) гривень, які слід перерахувати на рахунок НДЕКЦ при УМВС України в Тернопільській області. Код ЕДРПОУ 24524727 Банк одержувач: УДК в Тернопільській області МФО 838012. Розрахунковий рахунок 0463.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 6 25/18 від 30.01.2018 року в сумі 286 (двісті вісімдесят шість) гривень, які слід перерахувати на рахунок НДЕКЦ при УМВС України в Тернопільській області. Код ЕДРПОУ 24524727 Банк одержувач: УДК в Тернопільській області МФО 838012. Розрахунковий рахунок 0463.

Речові докази: жіночі кросівки марки «АІР Фаас 300в 2» чорного кольору з рожевими вставками, які передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 слід залишити останньому.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України до апеляційного суду Тернопільської області через Кременецький районний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченим та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: