Справа № 173/1466/17
п/с № 1-кп/174/9/2018
ВИРОК
13 березня 2018 року м. Вільногірськ
Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Марганець Дніпропетровської області, українець, громадянин України, з середньою освітою, не працює, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей немає, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
- 03.12.2014 року, Томаківським районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.185 КК України, з видом покарання 90 годин громадських робіт;
- 01.07.2015 року, Томаківським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 389, 71, 72 КК України до обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців. Із приєднанням не відбутого терміну за вироком суду від 03.12.2014 р., до відбуття покарання призначено 1 рік 6 місяців 6 днів обмеження волі;
- 19.11.2015 року, Томаківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України до 2 років обмеження волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднано не відбутий термін 1 місяць по вироку Томаківського районного суду від 01.07.2015 року, до відбуття покарання 2 роки 1 місяць обмеження волі. Звільнений 23.07.2016 року Ігреньським ВЦ Дніпропетровської області № 133, рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська 15.07.2016 р., ст. 81 КК України, вид умовно-достроково, не відбутий термін 8 місяців 2 дні,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,-

ОСОБА_5 , 20 липня 2015 року, приблизно о 14.00 годині, перебуваючи на дорозі, що розташована неподалік неврологічного диспансеру, який знаходиться у м. Верхівцево Верхньодніпровського району Дніпропетровської області по вул. Залізничній, де побачив поруч у напрямку поста «Б», вказаного населеного пункту, потерпілу ОСОБА_6 . Після цього ОСОБА_5 , з корисливих мотивів, з метою відкритого викрадення чужого майна, зупинив потерпілу ОСОБА_6 , та в ході короткочасної розмови з останньою, усвідомлюючи характер своїх неправомірних дій, вирішив відкрито заволодіти майном останньої, після чого, з корисливих спонукань, повторно, шляхом різкого руху своїх рук, вирвав у потерпілої з кофти, до внутрішньої частини якої було прикріплено шпильками, належний їй мобільний телефон «Моторола» С319, вартістю 250 гривень, з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «МТС», вартістю 20 гривень, на рахунку якої грошових коштів не було, тобто відкрито заволодів майном потерпілої ОСОБА_6 , далі, після заволодіння вказаним майном з місця скоєння злочину зник, спричинивши матеріальний збиток потерпілій ОСОБА_6 на загальну суму 270 гривень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , свою вину в скоєнні інкримінованого йому злочину, враховуючи змінене обвинувачення, визнав повністю, розкаявся та показав, що дійсно в липні 2015 року, приїхав в м. Верхівцеве, провідати свою товаришку в будинку пристарілих. Пробув там 3-4 години, вже хотів їхати додому, але по дорозі до ЖД вокзалу, побачив бабцю, попросив в неї телефон подзвонити, а потім вирвав його у неї та втік так як побачив електричку. Телефон продав циганам за 50 гривень, він був старої моделі. Через деякий час потерпілій купив новий телефон. З розміром спричиненої потерпілій шкоди та кваліфікацією своїх дій погоджується та не заперечував з приводу розгляду справи за ч.3 ст. 349 КПК України.
Потерпіла ОСОБА_6 , в судове засідання не з`явилася, про дату, місце та час розгляду справи та зміну обвинувачення повідомлялася належним чином, своєю заявою просила слухати та закінчувати справу без її участі, через стан здоров`я, майнових претензій до обвинуваченого немає, так як матеріальна шкода відшкодована, шляхом купівлі їй нового телефону. Не заперечувала з приводу розгляду справи за ч.3 ст. 349 КПК України.
На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження письмових доказів, оскільки фактичні обставини ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що факт вчинення злочину обвинуваченим ОСОБА_5 , знайшов своє підтвердження в суді, його дії вірно кваліфіковано, враховуючи змінене обвинувачення, за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж) вчинений повторно.
При призначенні покарання, суд у відповідності з вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Зокрема, суд враховує, що скоєний обвинуваченим злочин належить до тяжких злочинів.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , у відповідності до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , передбачені ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку та рецидив злочинів.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує, що обвинувачений свою вину визнав повністю, в скоєному кається, шкоду відшкодував, раніше судимий, по місцю проживання характеризується посередньо, не працює, в шлюбі не перебуває, на утриманні неповнолітніх дітей немає, на обліку в лікаря нарколога не перебуває, перебуває на обліку в лікаря психіатра з 2011 року, з діагнозом: легка розумова відсталість, однак відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 160, ОСОБА_5 , в період часу, який відноситься до інкримінованого йому діяння та на час проведення експертизи - міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) те керувати ними (т.1 а.с.95-99).
Враховуючи те, що на момент постановлення вироку, ОСОБА_5 , відбув покарання за вироком Томаківського районного суду від 19.11.2015 року, в якому частково приєднано невідбутий термін 1 місяць по вироку Томаківського районного суду від 01.07.2015 року, тому підстав для застосування ст.71 КК України, суд не вбачає.
Врахувавши обставини справи, досудову доповідь та особу обвинуваченого, суд прийшов до висновку, що виправлення ОСОБА_5 , можливе без ізоляції від суспільства, тому йому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, звільнивши від відбування покарання з випробуванням, що буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Судових витрат по справі немає.
Речові докази відсутні.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 349, 371-376, 395 КПК України, суд, -
Визнати винним ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України і призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст.75, п.п.1-2 ч.1 ст.76 КК України, ОСОБА_5 , звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
На вирок протягом тридцяти діб з моменту його проголошення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Дніпропетровської області через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.
Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Головуючий - суддя: ОСОБА_1