Справа № 472/1377/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.04.2018 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі суду:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представників потерпілих ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 ,

перекладача ОСОБА_11

судового розпорядника ОСОБА_12

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Арбузинка Миколаївської області кримінальне провадження № 0000356, внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 29 липня 2017 року за обвинуваченням
ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 187 КК України

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Арбузинського районного суду Миколаївської області знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив по даному кримінальному провадженню призначити судовий розгляд та викликати свідків, зазначених в реєстрі матеріалів досудового розслідування кримінального провадження. При цьому зазначив, що кримінальне провадження підсудне Арбузинському районному суду Миколаївської області. Обвинувальний акт складено з дотриманням вимог КПК України. Під час підготовчого судового засідання не були встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених п.1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України. Обвинувачений ОСОБА_9 має послідовну та сталу позицію щодо відмови в отриманні будь-яких документів. Обвинувальний акт та його переклад на грузинську мову, прокурор декілька разів намагався вручити обвинуваченому, однак останній відмовляється в його отриманні, про що було складено акти.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду. Надали суду уточнену позовну заяву по даному кримінальному провадженню заявлену до обвинуваченого ОСОБА_9 .

Представник потерпілого ОСОБА_8 не заперечувала проти призначення кримінального провадження до судового розгляду, оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України. Заявила клопотання про притягнення до дисциплінарної відповідальності захисників обвинуваченого ОСОБА_9 - ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 у зв`язку з неявкою їх до судового засідання без поважних причин.

Представник потерпілої ОСОБА_15 у підготовчому судовому засіданні не заперечувала проти призначення кримінального провадження до судового розгляду та підтримала клопотання про притягнення до дисциплінарної відповідальності захисників обвинуваченого ОСОБА_9 - ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , оскільки такі без поважних причин не з`являлися до судового засідання.

У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_10 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, посилаючись на його не відповідність вимогам ст. 293 КПК України, оскільки порушено право на вручення обвинуваченому обвинувального акту. Прокурором обвинувальний акт складено 15.12. 2017 року, але після цієї дати проводились слідчі дії, ознайомлення з матеріалами справи. Крім того, обвинувальний акт складено з порушенням норм КПК України. Також ОСОБА_9 не надано матеріали кримінального провадження в перекладі на грузинську мову.

У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_14 просила про повернення обвинувального акту прокурору, так як не підтверджено факт вручення обвинувального акту ОСОБА_9 .

У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_13 заперечував проти призначення кримінального провадження до судового розгляду, посилаючись на позицію захисника ОСОБА_10 та на порушення прокурором вимог ч.2 ст. 109 КПК України, відсутність печатки на обвинувальному акті, те, що ОСОБА_9 не надано перекладу матеріалів справи на грузинську мову.

Крім того, ОСОБА_13 заявив клопотання про зняття арешту ? частини житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 .

Обвинувачений ОСОБА_9 заперечував проти можливості призначення кримінального провадження до судового розгляду, підтримуючи позицію захисників, та стверджував про порушення його права, оскільки не отримував обвинувальний акт та його переклад на грузинську мову.

Заслухавши думки осіб, які беруть участь у підготовчому судовому засіданні, колегія суддів приходить до висновку про необхідність закінчення підготовчого провадження і можливість призначення судового розгляду, виходячи з наступних обставин.

Відповідно до змісту ст. 291 КПК України, обвинувальний акт є підсумковим процесуальним документом досудового слідства, за допомогою якого здійснюється функція обвинувачення, та в якому викладається його сутність і підстави, дається юридична оцінка та кваліфікація дій обвинуваченого, визначаються межі судового розгляду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором.

Як передбачено ч. 3 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

За правилами п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню провадження до судового розгляду.

Таким чином, вказаною нормою закону визначено виключений перелік підстав для повернення обвинувального акту прокурору, а саме невідповідність обвинувального акту вимогам закону. Інші недоліки, допущені органом досудового розслідування та прокурором під час досудового розслідування, не можуть бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Згідно практики Європейського суду з прав людини рішення в справі «Х. проти Австрії» від 29 травня 1975 року, «Камасінскі проти Австрії» від 19 грудня 1989 року, «К. проти Франції» від 07 грудня 1983 року з приводу забезпечення права на послуги перекладача, підпункт (е) пункту 3 статті 6 Конвенції - не вимагає письмового перекладу повністю всіх письмових доказів або офіційних документів, пов`язаних із процесом.

Слід вказати, що частина матеріалів була викладена мовою, яку розумів адвокат заявника, тимчасом, як багато інших документів - мовою, яку заявник міг сам прочитати, а тому відповідальність за частину мовних труднощів крім адвоката, заявник мав взяти на себе. Забезпечувана допомога перекладача має надати можливість обвинуваченому ознайомитись з наявними проти нього доводами і здійснювати захист, зокрема, даючи йому змогу викласти свою версію подій. Конвенційне право на допомогу перекладача, очевидно, застосовується тільки в тому випадку, коли обвинувачений не розуміє мови, використаної в суді.

Як зазначив у підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 , він біля 20 років проживає на території України, є громадянином України, а тому в достатній мірі розуміє українську мову, дає чіткі відповіді на поставлені питання російською мовою. Обвинувачений ОСОБА_9 систематично підтверджував суду його розуміння того, які процесуальні дії відбуваються в судовому засіданні та думки учасників процесу щодо таких дій в підготовчому судовому засіданні.

Посилання захисника обвинуваченого на порушення прокурором вимог ст. 293 КПК України та порушення прав обвинуваченого на отримання обвинувального акту з перекладом на грузинську мову, та не отримання копій матеріалів кримінального провадження в перекладі на грузинську мову, не можуть бути визнані як підстава для повернення обвинувального акту прокурору, оскільки під час підготовчого судового засідання судом не надається оцінка зібраним доказам, а їх допустимість буде вирішуватись судом у нарадчій кімнаті під час прийняття остаточного рішення по справі. Крім того, на теперішній час обвинувачений відмовляється в отриманні процесуальних документів, в тому числі й обвинувального акту з перекладом на грузинську мову. Тому він не позбавлений можливості ознайомитися з матеріалами кримінального провадження.

Оскільки, обвинувачений ОСОБА_9 неодноразово відмовлявся отримувати обвинувальний акт, про що складено акти, обвинуваченим, не вчинені дії для ознайомлення з матеріалами справи, тому клопотання захисника про повернення обвинувального акту з підстав не отримання обвинуваченим обвинувального акту, задоволенню не підлягає.

Посилання захисників на невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України з тих підстав, що обвинувальний акт не засвідчений печаткою прокуратури, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки ст. 291 КПК України такої вимоги до обвинувального акту не передбачено, а при прийнятті рішення суд повинен керуватися вимогами діючого КПК України.

Крім того, враховуючи практику Європейського суду з прав людини за ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з питання розгляду справи упродовж розумного строку, необґрунтоване повернення обвинувального акту прокурору, порушує право обвинуваченого постати перед судом без невиправданої затримки.

За таких обставин, вказані доводи захисників та обвинуваченого не можуть бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Обвинувальний акт, що надійшов до суду підсудний Арбузинському районному суду Миколаївської області.

Під час підготовчого судового засідання не були встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених п.1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України.

Обвинувальний акт складено з дотриманням вимог КПК України.

Клопотань щодо призначення судового розгляду в закритому судовому засіданні та/або витребування певних речей чи документів від учасників судового провадження до суду не надходили.

З огляду на зазначене, суд вважає, що існують підстави для призначення судового розгляду на підставі наданого стороною обвинувачення обвинувального акту в межах строку, визначеного ч. 2 ст. 316 КПК України.

Судовий розгляд слід призначити на "26" квітня 2018 року о 14 год. 00 хв. в залі судових засідань Арбузинського районного суду Миколаївської області (смт. Арбузинка, вул. Шевченко,204).

Судовий розгляд відповідно до ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 31 КПК України слід здійснювати у відкритому судовому засіданні, колегіально судом у складі трьох професійних суддів.

Судовий розгляд здійснювати за участю прокурора, обвинуваченого ОСОБА_9 , захисників, потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та представників потерпілих, перекладача, свідків, зазначених в реєстрі матеріалів досудового розслідування кримінального провадження.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний обвинуваченому ОСОБА_9 згідно ухвали Арбузинського районного суду від 04 квітня 2018 - залишити попереднім, тобто тримання під вартою на строк до 02 червня 2018 року.

Щодо клопотання адвоката ОСОБА_13 про скасування арешту майна, то колегія суддів приходить до висновку про відмову в його задоволенні з наступних підстав.

Як видно із змісту клопотання, ухвалою слідчого судді Веселинівського районного суду Миколаївської області від 06 грудня 2017 року накладено арешт на 1/2 частину нерухомого майна, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , що належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_9 та ОСОБА_16 .

Дану ухвалу суду захисник ОСОБА_13 вважає незаконною, оскільки шлюб, укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_16 , розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу.

Крім того, на момент придбання будинку ОСОБА_16 , остання не перебувала у шлюбі з обвинуваченим, участі у придбанні будинку ОСОБА_9 не брав, тому не має права на спільну сумісну власність, а саме на 1/2 частину нерухомого майна, розташованого за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 21 грудня 2017 року, ухвала слідчого судді Веселинівського районного суду Миколаївської області від 06 грудня 2017 року залишена без змін.

Органами досудового слідства ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 187 КК України, санкція якої передбачає як вид покарання конфіскацію майна.

Потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заявлено цивільний позов до ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 4653074 грн. та моральної шкоди в розмірі 1500000 грн.

Відповідно до ухвали апеляційного суду Миколаївської області від 21 грудня 2017 року, згідно даних Вознесенського МБТІ 2 серпня 2000 року ОСОБА_16 на підставі договору обміну разом з ОСОБА_17 набули право власності на майно за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно копії паспорта обвинуваченого ОСОБА_9 , ним 5 листопада 1996 року зареєстровано шлюб з ОСОБА_17 .

Тому, арешт був накладений на вказане майно обвинуваченого ОСОБА_9 з метою уникнення ризиків, передбачених абзацом другим ч. 1 ст. 170 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до положень ст. 74 Сімейного Кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При цьому, за змістом ч. 2 ст. 170 КПК України метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Таким чином, оскільки арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення, з метою збереження вказаного майна від подальшого його відчуження, знищення або втрати, санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується обвинуваченому передбачається застосування конфіскації, до обвинуваченого заявлено цивільний позов у даному провадженні, тому відсутні підстави для скасування арешту, який було накладено слідчим суддею на вищевказане майно, у зв`язку із чим, слід відмовити в задоволенні клопотання про скасування арешту на майно. Крім того суду не доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба і що арешт накладено необґрунтовано.

Щодо заявленого клопотання представників потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_15 про притягнення до дисциплінарної відповідальності захисників обвинуваченого ОСОБА_9 - ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , то колегія суддів приходить до висновку про відмову в його задоволенні з наступних підстав.

Згідно ст. 34 Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку. Дисциплінарним проступком адвоката, окрім іншого, є порушення правил адвокатської етики та невиконання або неналежне виконання своїх професійних обов`язків.

З огляду на положення ч. 4 ст. 46 КПК України та п. 1 ч. 7 ст. 42 КПК України захисник зобов`язаний прибути за викликом до суду, а у разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це суд.

Згідно ст. ст. 42 , 44 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017 (далі по тексту - Правила), виконуючи функцію захисника в суді, адвокат зобов`язаний дотримуватися вимог чинного процесуального законодавства, законодавства про адвокатуру та адвокатську діяльність, іншого законодавства, що регламентує поведінку учасників судового процесу, а також вимог Правил. Адвокат не повинен вчиняти дій, спрямованих на невиправдане затягування судового розгляду.

Відповідно до ст. 66 Правил за порушення адвокатської етики до адвоката можуть бути застосовані заходи дисциплінарної відповідальності в порядку, передбаченому чинним законодавством про адвокатуру та адвокатську діяльність, а також рішеннями З`їзду, актами Ради адвокатів, Національної асоціації адвокатів України.

Згідно ч. 1 ст. 324 КПК України, якщо в судове засідання не прибув за повідомленням захисник у кримінальному провадженні, суд відкладає судовий розгляд. Одночасно, якщо причина неприбуття є неповажною, суд порушує питання про відповідальність адвоката, який не прибув, перед органами, що згідно із законом уповноважені притягати їх до дисциплінарної відповідальності.

Враховуючи, що захисники обвинуваченого ОСОБА_9 - ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 у підготовчому судовому засіданні надали пояснення поважності причин неприбуття їх в судове засідання, призначене на 19 березня 2018 року, тому суд вважає, що на теперішній час немає потреби вживати заходів для притягнення їх до дисциплінарної відповідальності

Крім того, судом встановлено, що надана в підготовчому судовому засіданні позовна заява потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства.

За п. 10 ст. 56 КПК України потерпілий має право протягом кримінального провадження на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 61 КПК України, цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов. Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 62 КПК України, цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом. Права та обов`язки цивільного відповідача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

З огляду на викладене, суд зробив висновок про прийняття до розгляду цивільного позову та визнає ОСОБА_6 , ОСОБА_7 цивільними позивачами, ОСОБА_9 визнає цивільним відповідачем у даному кримінальному провадженні

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 177, 183, 314-316, 369, 370, 372, 376 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Призначити розгляд кримінального провадження № 0000356 за обвинуваченням ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 187 КК України на 26 квітня 2018 року о 14 год. 00 хв.

Судовий розгляд кримінального провадження здійснювати судом колегіально у складі трьох професійних суддів у відкритому судовому засіданні.

В судове засідання викликати прокурора, обвинуваченого ОСОБА_9 , захисників, потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та представників потерпілих, перекладача, свідків, зазначених в реєстрі матеріалів досудового розслідування кримінального провадження.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний обвинуваченому ОСОБА_9 - залишити попереднім, тобто тримання під вартою.

Забезпечити доставку обвинуваченого ОСОБА_9 з Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» до Арбузинського районного суду Миколаївської області для участі в судовому розгляді яке відбудеться 26 квітня 2018 року о 14 год. 00 хв.

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_13 про скасування арешту майна відмовити.

У задоволенні клопотання представників потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_15 про притягнення до дисциплінарної відповідальності захисників обвинуваченого ОСОБА_9 - ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , відмовити.

Прийняти цивільний позов ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди завданих злочином до розгляду у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 187 КК України.

Визнати ОСОБА_6 , ОСОБА_7 цивільними позивачами, ОСОБА_9 визнати цивільним відповідачем у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 187 КК України.

Вручити цивільним позивачам та цивільному відповідачу пам`ятку про права та обов`язки.
Повний текст ухвали проголошено 23 квітня 2018 року о 10 год. 00 хв.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3