АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 636/3576/17 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/790/1758/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: в порядку КПК УКраїни

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 листопада 2017 року м. Харків
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , секретаря - ОСОБА_5 ,
з участю прокурора - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляцією прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області від 18 жовтня 2017 року, -
В С Т А Н О В И Л А:
Як зазначено в ухвалі слідчого судді, слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, яке було вилучено під час огляду місця події, а саме транспортного засобу «ЛУАЗ 969М» державний .номер НОМЕР_1 , на відстані 25 метрів від буд. АДРЕСА_1 .
В обґрунтування клопотання слідчий зазначив наступне.
16.10.2017 року року ГШР Печенізького ВП Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області в ході патрулювання зупинено автомобіль марки «ЛУАЗ 969М» державний номер НОМЕР_1 (на момент зупинки номерні знаки відсутні» під керуванням ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Оглядом салону вищезазначеного автомобілю виявлено та вилучено наступне: 15 спиляних стовбурів дерев породи дуб та ясень без відповідних документів та позначок лісництва, бензопилу марки «Форестер», надувний човен ПВХ «полуторка», саморобного з двома веслами, білий полімерний мішок в якому знаходиться браконьєрська сітка та п`ять рибин (1-судак та 4 - ляща).
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню внаслідок порушення вимог КПК України.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, думку прокурора який просив задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Доводи апеляції щодо пропуску строку подачі апеляції не обґрунтовані, а тому судова колегія вважає що прокурор не пропустив строк на апеляційне оскарження.
Згідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України, діючої редакції цієї норми права, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.
Стаття 98 КПК України передбачає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отриманні юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення є речовими доказами по справі.
Між тим, в клопотанні про арешт майна (а.с. 1-5) слідчим зазначено відповідно до ст.ст. 167, 170, 171 КПК України, виникла необхідність накладення арешту на вищезазначене майно, яке є предметом вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, адже не застосування арешту на дане майно може привести до його знищення, втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкодити здійсненню досудового розслідування.
Виявлені в ході огляду 15 спиляних стовбурів дерев породи дуб та ясень без відповідних документів та позначок лісництва, бензопилу марки «Форестер», надувний човен ПВХ «полуторка», саморобного з двома веслами, білий полімерний мішок в якому знаходиться браконьєрська сітка та п`ять рибин (1-судак та 4 - ляща) являються предметом та знаряддям вчинення кримінального правопорушення, мають суттєве значення у кримінальному провадженні у якості речових доказів, повернення зазначених речей може призвести до їх знищення, втрати, зміни первинного змісту або інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, з метою встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, а також з метою встановлення фактичних збитків, спричинених злочинними діяннями, відповідно до вимог ст. 36, 40, 131, 132, 167, 170, 171, 234 КПК України.
Клопотання слідчого погоджене з прокурором містить суттєві протиріччя.
З одного боку слідчий обґрунтовує клопотання необхідністю накладення арешту на майно для забезпечення збереження доказів у відповідності до діючої редакції ч.2,3 ст.170 КПК України і тут же цитує стару редакцію ч.2 ст.170 КПК України яка передбачала накладення арешту на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним в ч.2 ст.167 КПК України.
Відмовляючи в задоволенні клопотання СВ Печенізького відділення поліції Чугуївського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_7 про арешт майна слідчий суддя посилаючись на ст.170 КПК України, цитує стару редакцію цієї норми права і зазначає: «що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.»
Тоб-то, відмовляючи в задоволенні клопотання слідчий суддя по суті користувався старою редакцією ст.170 КПК України.
Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
Розглядаючи клопотання слідчого або прокурора, слідчий суддя, суд повинні з`ясувати, чи відповідає таке клопотання вимогам ст.171 КПК України, а ч.3 ст.172 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд встановивши, що клопотання про арешт майна подано без дотримання вимог ст.171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Слідчий суддя в супереч вимогам ч.2 ст.171 та ч.3 ст.172 КПК України не звернув уваги на те, що клопотання слідчого не відповідає вимогам законодавства, а тому апеляційний суд не може погодитися з рішенням про відмову у його задоволенні у тому вигляді, в якому воно надано до суду та позбавлений можливості в такому випадку надати оцінку доцільності відмови чи задоволення клопотання про арешт майна в розумінні положень ст.170 КПК України.
Данні недоліки та неповнота є суттєвими, що безумовно є підставою для скасування ухвали слідчого судді.
Таким чином, ухвала слідчого судді від 13 жовтня 2017 року передчасна і належним чином невмотивована.
Судова колегія акцентує увагу слідчого, прокурора та слідчого судді на те, що вони застосовують вже не діючу редакцію ст.170 КПК України.
Наявний стан речей на переконання судової колегії є неприйнятним.
За наведених обставин судова колегія вважає що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню на підставі п.п.1, 3 ч.1 ст.409 та ч.1 ст.412 КПК України.
Приймаючи рішення про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, колегія суддів виходить з того, що клопотання про арешт майна не відповідає вимогам ч.2 ст.171 КПК України.
Керуючись ст.ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів,-
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст.424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: