Справа №718/1801/17
Провадження №1-кп/718/145/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.11.2017 року м. Кіцмань
Кіцманський районний суд Чернівецької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
законного представника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кіцмань кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000266 від 09.06.2017 року, про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Карапчів, Вижницького району, Чернівецької області, не працюючого, військовозобов`язаного, раніше не судимого, із середньою освітою, одруженого, має на утриманні чотирьох малолітніх дітей, мешканця АДРЕСА_1 , являється інвалідом 3 групи довічно загального захворювання, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
06.05.2017 року біля 13 год. ОСОБА_4 , перебуваючи біля торгівельного кіоску, що розташований за адресою АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, таємно викрав мобільний телефон марки «Digma», вартістю 2500 грн., який залишив без нагляду ОСОБА_6 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , після роз`яснення суті обвинувачення, свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст. 185 КК України, визнав повністю. Пояснив, що всі обставини, викладені у пред`явленому йому обвинуваченні відповідають дійсності. У вчиненому щиро розкаюється, шкоду потерпілому відшкодував в повній мірі. Усвідомлював, що чинить протиправно.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, скерував суду заяву про те, що він просить справу розглядати в його відсутність, шкода йому відшкодована претензій до ОСОБА_4 не заявляє, щодо міри покарання покладається на розсуд суду. Вказав, що прибути в судове засідання не має можливості, так як перебуває на службі в зоні АТО. (а.с.51,52).
Розглянувши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю.
Оскільки обвинуваченим, іншими учасниками судового розгляду не оспорювалися фактичні обставини справи, обвинувачений правильно зрозумів зміст скоєного, в учасників процесу відсутні сумніви у добровільності та істинності його позицій, суд, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та обмежив вивчення фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та матеріалів справи, які характеризують обвинуваченого як особу. При цьому, судом з`ясовано чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, оцінивши показання обвинуваченого, які він дав вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із правилами ст. ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обвинувальному акту, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України по кваліфікуючій ознаці таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу винного, який є молодим за віком, не працює, має на утриманні чотирьох малолітніх дітей, перебуває на «Д`обліку у лікаря психіатра, являється інвалідом 3 групи безтерміново, у лікаря нарколога на обліку не перебуває, раніше не судимий, за місцем проживання позитивно характеризується, шкоду спричинену потерпілому відшкодував в повній мірі.
Суд також враховує те, що згідно висновку судово-психіатричного експерта №333 від 24.07.2017 року ОСОБА_4 на даний час виявляє ознаки хронічного психічного захворювання у формі шизофренії параноїчної, прогредієнтного перебігу з психопатоподібним типом дефекту, що позбавляло підекспертного ОСОБА_4 можливості в повній мірі віддавати звіт своїм діям та керувати ними, що відповідає юридичній категорії обмеженої осудності. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
Згідно ст. 20 КК України, підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення злочину, через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними.
Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.
Обставинами, визначеними ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає - визнання своєї вини, щире каяття, сприяння у розкритті злочину, а також повне відшкодування шкоди потерпілому.
Обставин, визначених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.
На підставі викладеного та враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, який, згідно із ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, вчиненим умисно, дані про особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, з урахуванням думки потерпілого, який претензій не заявив до обвинуваченого, суд вважає, що відносно обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно і доцільно призначити покарання в межах, визначених санкцією ч. 1ст. 185 КК України, у виді штрафу в дохід держави.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року №1810-V111, так як на його утриманні перебувають четверо малолітніх дітей, відносно яких він не позбавлений батьківських прав. Наслідки застосування амністії йому відомі.
Законний представник ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала клопотання про звільнення обвинуваченого від покарання у зв`язку із актом амністії.
Прокурор не заперечив проти звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію в 2016 році».
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Особи, на яких поширюється дія закону про амністію, можуть бути звільнені від відбування як основного, так і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, в частині вироку, яка не була виконана на день набрання чинності законом про амністію (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про застосування амністії в Україні»).
За приписами ст. 86 КК України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
07.09.2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» № 1810-VІІІ від 22.12.2016 року.
Згідно з п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» передбачено можливість звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, яких не позбавлено батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилось 18 років.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин до набрання чинності актом амністії, тобто до 07.09.2017 року, умисний злочин середньої тяжкості, відповідно до ст. 12 КК України, на день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» не позбавлений батьківських прав відносно своїх чотирьох малолітніх дітей, а саме дочок ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , згідно наданих суду свідоцтв про народження дітей, дав згоду на застосування до нього амністії, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році».
Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.
Питання щодо речових доказів вирішується в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 100, 349, 368-370, 373, 374, 394, 395 КПК України, ст. 86 КК України, ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», ст.ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» № 1810-VІІІ від 22.12.2016 року, суд,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят ) гривень.
Звільнити ОСОБА_4 від призначеного йому покарання у виді штрафу на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» № 1810-VІІІ від 22.12.2016 року.
Речовий доказ: мобільний телефон марки «Digma», що переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_6 залишити останньому за належністю.
Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Чернівецької області через Кіцманський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя: ОСОБА_1