Дата документу Справа № 328/2769/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/1295/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 328/2769/16-к Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія - ст.191 ч.5 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000002, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні (з урахуванням доповнень) на ухвалу колегії суддів Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 червня 2017 року відносно

ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України,

в с т а н о в и л а:
ухвалою колегії суддів Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 червня 2017 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000002 від 06.06.2014 року, відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України повернуто прокурору Запорізької області для усунення невідповідностей вимог ст. 291 КПК України.

Як зазначено в оскаржуваному рішенні, за визначеною ухвалою Апеляційного суду Запорізької області підсудністю з Токмацького районного суду Запорізької області до Бердянського міськрайонного суду надійшло кримінальне провадження з обвинувальним актом та додатками до нього, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000002 від 06.06.2014 року, відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України.

Під час підготовчого судового засідання суд встановивши, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України зазначив наступне.

Інкримінуючи вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень умисно, в інтересах третіх осіб, з метою поліпшення майнового становища інших осіб, орган досудового розслідування, всупереч вимог ст. 291 КПК України, не конкретно виклав фактичні обставини кримінальних правопорушень, оскільки вказуючи на конкретних субпідрядників та постачальників матеріалів, на рахунки яких було переведено державні кошти, в розтраті яких обвинувачується ОСОБА_7 , орган досудового розслідування прийшов до висновку про невстановленість способу, обставин кримінального правопорушення та невстановленість осіб, в інтересах яких, на думку органу досудового розслідування, діяв обвинувачений.

Таким чином, обвинувачення є неконкретним, що тягне за собою порушення права ОСОБА_7 на захист.

ск П об

BE

За таких обставин, суд першої інстанції повернув обвинувальний акт прокурору.

В апеляційній скарзі, з урахуванням доповнень, прокурор, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, вважає його незаконним, необґрунтованим, невмотивованим, винесеним з абсолютно надуманих підстав, а також таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального кодексу України. Вказує, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , у відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Натомість, суд фактично розглянув ті обставини (подія кримінального правопорушення, його кваліфікація і склад), які мають бути досліджені під час судового розгляду обвинувального акту по суті й не можуть досліджуватись на стадії підготовчого судового засідання. Також зазначає, що при кваліфікації органом досудового розслідування дій ОСОБА_7 відсутня така кваліфікуюча ознака, як вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб. Вважає безпідставними посилання суду на неконкретність обвинувачення, а також посилання на порушення права на захист обвинуваченого.

На підставі викладеного, просить ухвалу колегії суддів Бердянського міськрайонного суду Запорізької області скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисники ОСОБА_9 та ОСОБА_8 просять апеляційну скаргу прокурора відхилити, а ухвалу суду першої інстанції про повернення обвинувального акту прокурору залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та доводи скарги; прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, просила ухвалу місцевого суду скасувати і призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції; обвинуваченого і захисника, які заперечували проти доводів апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження та вислухавши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні (з урахуванням доповнень) підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

За вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до п. 3 ч. 3, ч. 4 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору лише у випадку, якщо цей акт не відповідає вимогам цього Кодексу.

Статтею 291 КПК України визначені відомості, які має містити обвинувальний акт.

Згідно вимог ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого; анкетні відомості кожного потерпілого; прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експертів; дату та місце його складання та затвердження.

При перевірці матеріалів провадження колегією суддів встановлено, що висновки суду щодо необхідності повернення обвинувального акту прокурору, з підстав того, що з точки зору суду, в ньому не конкретно були викладені фактичні обставини кримінальних правопорушень (оскільки вказуючи на конкретних субпідрядників та постачальників матеріалів, на рахунки яких було переведено державні кошти, в розтраті яких обвинувачується ОСОБА_7 , орган досудового розслідування прийшов до висновку про невстановленість способу, обставин кримінального правопорушення та невстановленість осіб, в інтересах яких, на думку органу досудового розслідування, діяв обвинувачений, що, на переконання суду, тягне за собою порушення права ОСОБА_7 на захист), є безпідставними.

Суду при прийнятті рішення про повернення обвинувального акту з підстав невідповідності обвинувального акту положенням п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України належить проаналізувати точний зміст положень пункту 5 частини другої статті 291 КПК України.

Згідно з зазначеною нормою закону обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників:

1) фактичних обставин кримінального правопорушення;

2) правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва "формула обвинувачення");

3) формулювання обвинувачення.

При цьому, в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Як правильно було зазначено апелянтом, в обвинувальному акті зазначені всі відомості, передбачені ч. 2 ст. 291 КПК України, та викладені всі ті фактичні обставини кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, зазначені анкетні відомості обвинуваченого, та місце його проживання, зазначена правова кваліфікація кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. В обвинувальному акті відсутні посилання на невстановлений спосіб, обставини кримінального правопорушення або невстановлених осіб, з якими діяв ОСОБА_7 , тому відповідна вказівка суду в ухвалі є необґрунтованою.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вимоги закону щодо викладу фактичних обставин та правової кваліфікації дотримано. Обставини, які, відповідно до частини першої статті 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, викладено чітко і конкретно.

В обвинувальному акті щодо ОСОБА_7 фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

З огляду на це, конкретність викладення фактичних обставин у даному провадженні, а отже, і висунуте ОСОБА_7 обвинувачення, не чинять перешкод для розгляду обвинувачення щодо нього в судовому засіданні, де це обвинувачення і повинне доводитися стороною обвинувачення.

Висновки суду першої інстанції щодо порушення права на захист ОСОБА_7 , з огляду на вище встановлені обставини (коректність обвинувачення), також є необґрунтовані.

З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку про те, що обвинувальний акт повернуто прокурору судом першої інстанції без передбачених законом підстав, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а, відтак, оскаржувана ухвала суду, відповідно до положень ст.ст. 409, 412, 415 КПК України, підлягає скасуванню, з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 412, 415 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.
Ухвалу колегії суддів Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 червня 2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000002 від 06.06.2014 року, відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України повернуто прокурору Запорізької області для усунення невідповідностей вимог ст. 291 КПК України скасувати.

Призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції.

Матеріали кримінального провадження направити до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4