Справа № 631/2071/14-к
№ провадження 1-кп/631/15/15

Нововодолазький районний суд Харківської області
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 січня 2015 року Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

розглянувши в відкритому судовому засіданні селища Нова Водолага, Нововодолазького району, Харківської області матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні за ч.1 ст.388 КК України внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №-0000490 від 11.08.2014 року стосовно обвинуваченої:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Караван, Нововодолазького району, Харківської області, громадянки України, не працюючої, одруженої, не маючої неповнолітніх дітей, маючої середню спеціальну освіту, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , судимої: 10.10.2012 року Нововодолазьким районним судом, Харківської області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільненої з іспитовим строком 2 роки, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.388 КК України.

В С Т А Н О В И В:

09 вересня 2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 укладено Кредитно-заставний договір №-HAL6AD40307435. На підставі вказаного кредитно-заставного договору ПАТ КБ «Приватбанк» надав ОСОБА_4 кредит у розмірі 43803 грн. 87 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 08.09.2015 року. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 був укладений Договір застави Згідно Договору застави в забезпечення виконання зобов`язань, за кредитним договором ОСОБА_4 надала в заставу рухоме майно-автомобіль марки ВАЗ. модель - 21104, 2005 року випуску, тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова/шасі: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , що на лежить на праві власності та знаходиться за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, с. Палатки, вул. Визволення 32. Предмет застави залишається у заставодержателя з правом володіння, користування, без права розпорядження. Згідно цього Договору заставодержатель зобов`язаний вчинення будь-яких правочинів з предметом застави проводити лише після попереднього письмового дозволу ПАТ КБ «Приватбанк».

З квітня 2011 року ОСОБА_4 перестала виконувати зобов`язання за кредитним договором, погашення по кредиту не здійснювала внаслідок чого у неї виникла заборгованість в загальній сумі 77608 грн. 34 коп.

ОСОБА_4 всупереч умовам договору застави без погодження із ПАТ КБ «Приватбанк» 05 травня 2011 року з корисливих цілей відчужила заставне майно, а саме, продала автомобіль марки ВАЗ, модель - 21104, 2005 року випуску, тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова/шасі: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , оформивши на вказаний транспортний засіб генеральну довіреність №-567 від 05.05.2011року, якою надала право громадянці ОСОБА_6 розпоряджатися (продати, обміняти, здати в оренду, укласти договір позички) та експлуатувати даний автомобіль. Таким чином ОСОБА_4 своїми діями, що виразились в оформленні генеральної довіреності на автомобіль марки ВАЗ, модель - 21104, 2005 року випуску, тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова/шасі: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , фактично його продала громадянці ОСОБА_6 .

Оскільки обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала свою провину в інкримінованому їй в вину кримінальному правопорушенні суд вирішуючи процесуальне питання про порядок дослідження матеріалів справи в силу ч.3 ст.349 КПК України вважає за необхідне задовольнити заяву прокурора ОСОБА_3 та підсудної ОСОБА_4 , як учасників процесу про можливість застосування скороченого порядку дослідження матеріалів справи допитавши обвинувачену безпосередньо в судовому засіданні та дослідити матеріали справи, що стосуються особи обвинуваченої, про що в судовому засіданні не заперечував і сам представник потерпілого по справі ОСОБА_5 .

Суд також вважає визнати недоцільним дослідження доказів, що до тих обставин які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що всі учасники процесу, правильно розуміють зазначений зміст цих обставин. Судом встановлено відсутність сумнівів в добровільності позицій учасників процесу, а також судом роз`яснено учасникам процесу, що у такому випадку сторони процесу позбавляються права оскаржувати відповідні обставини в апеляційному порядку.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 у вільній формі дала суду свої пояснення, чим повністю підтвердила свої первинні пояснення дані в ході досудового слідства. Так по суті справи ОСОБА_4 пояснила, що дійсно 09 вересня 2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та нею укладено Кредитно-заставний договір №-HAL6AD40307435. На підставі вказаного кредитно-заставного договору ПАТ КБ «Приватбанк» надав їй кредит та був укладений Договір застави за яким ОСОБА_4 надала в заставу рухоме майно-автомобіль марки ВАЗ, модель - 21104, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 .

ОСОБА_4 без погодження із ПАТ КБ «Приватбанк» 05 травня 2011 року відчужила заставне майно, а саме, продала автомобіль марки ВАЗ, модель - 21104, 2005 року випуску, тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова/шасі: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , оформивши на вказаний транспортний засіб генеральну довіреність №-567 від 05.05.2011року, якою надала право громадянці ОСОБА_6 розпоряджатися (продати, обміняти, здати в оренду, укласти договір позички) та експлуатувати даний автомобіль. Після вчинення відповідного правочину обвинувачена звернулася до установи ПАТ КБ «Приватбанк» та повідомила про відчуження автомобіля. В судовому засіданні обвинувачена пояснила, що до теперішнього часу вона жодним чином не відшкодувала завдану злочинними діями шкоду ПАТ КБ «Приватбанк», а також не оспорювала договір купівлі продажу заставного автомобіля.

Обвинувачена визнавши свою провину розкаюється в скоєному та завірила суд, що в подальшому не допустить зі свого боку подібних правопорушень. Крім того обвинувачена завірила суд, що вона з свого боку зробить усе можливе для відновлення партнерських стосунків з ПАТ КБ «Приватбанк», та готова в добровільному порядку в найкоротший термін відшкодувати йому завдані збитки. В ході досудового слідства обвинувачена давала аналогічні пояснення які судом досліджені, проаналізовані та визнані належним доказом по справі.

Допитаний в судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_5 у вільній формі дав суду свої пояснення, чим повністю підтвердив свої первинні пояснення дані в ході досудового слідства. По суті справи ОСОБА_5 пояснив, що дійсно прослухавши покази обвинуваченої він їх підтверджує. Однак в своїх поясненнях потерпілий звернув увагу суду на той факт, що в володінні сім`ї обвинуваченої мається транспортний засіб і обвинувачена на протязі останніх років не скористалася своїм правом на відчуження даного майна та відшкодування завданих збитків ПАТ КБ «Приватбанк». ОСОБА_5 в судовому засіданні повністю підтримав думку прокурора про необхідність накладення на підсудну суворого покарання.

Суд вважає, що винність обвинуваченої ОСОБА_4 в інкримінованому їй в вину злочині повністю підтверджена, а дії її правильно кваліфіковані за ч.1 ст.388 КК України, тобто незаконні дії щодо заставного майна, на яке накладено арешт, тобто відчуження заставного майна, яке належним чином було описане.

При визначенні міри покарання ОСОБА_4 суд враховуючи характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, ступінь її винуватості, а також дані, що характеризують обвинувачену як особу, те що вона повністю визнає свою провину та кається в скоєному, співпрацювала з слідством та судом при розкритті даного злочину, та встановленні істини по справі, одночасно суд не може залишити без особливої уваги і той факт, що обвинувачена своїми діями не дійшла до згоди з представником потерпілого, не досяг з його боку порозуміння і який в свою чергу просить суд застосувати до обвинуваченої покарання пов`язане з обмеженням її волі, обмежившись умовним видом покаранням. Суд враховуючи обставини які пом`якшують відповідальність, каяття, та добровільне бажання відшкодувати завдану злочинними діями шкоду, а також враховуючи відсутність обставин які обтяжують відповідальність,оскільки суд виключає кваліфікуючий признак повторності оскільки злочин в якому підозрюється обвинувачена нею скоєно до скоєння наступного злочину, вважає за необхідне призначити обвинуваченій покарання в виді обмеження волі на певний строк в межах санкції статті, Кримінального Закону згідно зі ст.61 КК України.

Суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції її від суспільства в умовах суспільно корисної праці з застосуванням до неї ст.75 КК України звільнивши обвинувачену від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на один рік.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374, 376, КПК України суд, -

З А С У Д И В

Визнати ОСОБА_4 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.388 КК України та застосувавши ст.61 КК України призначити їй покарання два роки обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення учасникам судового провадження.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Нововодолазький районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.392-395 КПК України.

Суддя ОСОБА_1