Єдиний унікальний номер 341/1026/17
Номер провадження 1-в/341/134/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2017 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

представника виправної колонії - ОСОБА_4

представника спостережної комісії

Галицької РДА - ОСОБА_5

засудженої - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі Галицького районного суду Івано-Франківської області клопотання ОСОБА_6 , про умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання, -

в с т а н о в и в :
Вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 03 грудня 2015 року ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначено покарання у вигляді 2 роки обмеження волі. На підставі ст. 72 КК України 2 роки обмеження волі перевести у позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст. 72 КК України невідбуту частину покарання у виді 100 годин громадських робіт за попереднім вироком Перечинського районного суду від 22.05.2014 року перевести у 13 днів позбавлення волі та повністю приєднати до призначеного покарання. На підставі ст. 70 КК України остаточно за сукупністю злочинів частково приєднати до покарання, призначеного за вироком Перечинського районного суду від від 13.07.2015 р., покарання призначене за даним вироком та призначити остаточне покарання у виді 1 року 5 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75,75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбуття призначеного покарання з випробувнням, якщо вона протягом 1 року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обов`язків.

Ухвалою Перечинського районного суду Закарпатської області від 20.09.2016р. іспитовий строк скасовано.

ОСОБА_6 13.07.2017 року звернулась до Галицького районного суду суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання.

Ухвалою суду від 08.08.2017р. засудженій ОСОБА_6 було відмовлено у задоволенні її клопотанні про умовно-достроково звільнення. На що засуженою було подано апеляційну скаргу.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 05.10.2017 року, апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_6 було задоволено частково, ухвалу Галицького районного суду від 08.08.2017р. щодо неї скасовано, та призначено новий судовий розгляд в тому ж суді.

17.10.2017р. протоколом автоматичного розподілу судової справи було розподілено вищевказану справу судді ОСОБА_1 .

В судовому засіданні засуджена ОСОБА_6 своє клопотання підтримала та зазначила, що перебуваючи в Галицькій виправній колонії вона з грудня 2016 року працеваштована у швейному цеху. До роботи відноситься сумлінно та відповідально, вчасно здає норми поставлені адміністрацією колонії, а також дбайливо відноситься до майна. Вважає, що своєю поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення, а відтак до неї може бути застосоване умовно-дострокове звільнення.

Представник Галицької виправної колонії № 128 в Івано-Франківській області ОСОБА_4 щодо задоволення даного клопотання заперечила. Зазначила, що ОСОБА_6 з 18.11.2016р. відбуває покарання в Галицькій виправній колонії №128. Після перебування в дільниці карантину, діагностики та розподілу була направлена до дільниці ресоціалізації у відділення СПС №12. В цілому дотримується норм, які визначають порядок та умови відбування покарання, однак в особистості засудженої не відбулось позитивних змін, які б свідчили про її прагнення. Спілкується з обмеженим колом засуджених, оскільки взаємовідносини з оточуючими будує не завжди правильно. В спілкуванні з іншими засудженими буває різка, нетерпелива, не поступлива. З грудня 2016 р. працевлаштована у швейному цеху, однак в роботі не виявляє ініціативи, не здатна раціонально мислити. Також, до виконання передбачених Законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно. Не приймає участі у роботі самодіяльних організацій та участі в громадському житті відділення СПС №12.

22.02.2017р. рішенням адміністративної комісії виправної колонії засуджена була визнана такою, що на шлях виправлення не стає та не заслуговує на застосування заохочувальних норм, передбачених ст.ст.100, 101 КВК України. А 04.04.2017р. рішенням адміністративної комісії виправної колонії засуджена також була визнана такою, що на шлях виправлення не стала та не заслуговує на застосування заохочувальних норм, передбачених ст. 82 КК України. Просила в клопотанні засудженої відмовити.

В судовому засіданні представник спостережної комісії при РДА підтримала думку представника виправної колонії, вважаючи що в клопотанні слід відмовити.

Прокурор в судовому засіданні просив відмовити у клопотання засудженої ОСОБА_6 , оскільки остання не довела своє виправлення.

Дослідивши матеріали по клопотанні, відомості про поведінку засудженої, заслухавши представника адміністрації виправної колонії, прокурора, представника спостережної комісії при РДА, саму засуджену, суд вважає, що клопотання слід задовольнити з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим, зокрема, не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин.

ОСОБА_6 перебуваючи в Галицькій виправній колонії працевлаштована у швейному цеху, засуджена за вчинення злочину відбула більшу частину строку покарання, призначеного судом, відтак до такої може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Постановою пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 р. № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» (п. 17), судам надано роз`яснення, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Засуджена не завжди робить належні висновки для себе, за характером дещо вперта, має середній ступінь розвитку моральних почуттів. Однак, станом на теперішній час наявні всі правові підстави для застосування щодо ОСОБА_6 умовно-дострокового звільнення відповідно до ст. 81 КК України, оскільки засуджена своїм ставленням до праці довела своє виправлення.

Також, суд констатує факт доведення виправлення протягом всього часу перебування в колонії засудженої при зазначених обставинах (поведінка та ставлення до праці засудженої є сумлінною).

Враховуючи викладене та керуючись ст. 81 КК України та ст.ст. 336, 539 КПК України, суд, -

У х в а л и в:
Клопотання засудженої ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення на невідбутий строк - задовольнити.

Звільнити засуджену, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання призначеного вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 03 грудня 2015 року, яким її засуджено за ст. 389 ч.2 КК України з призначеним покаранням, з врахуванням ст.ст. 70, 71, 72 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік 5 місяців умовно достроково на строк, що залишився становить 3 (три) місяці 16 (шістнадцять)днів.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Івано-Франківської області через Галицький районний суд Івано-Франківської області протягом семи днів прокурором з дня її проголошення, а засудженою з дня отримання копії такої, шляхом подання апеляцій до апеляційного суду Івано-Франківської області через Галицький районний суд.

Суддя:ОСОБА_1