Справа № 161/185/17 Провадження №11-кп/773/441/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.2 ст.186, ч.2 ст.185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 листопада 2017 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 червня 2017 року, яким -

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Єнакієве Донецької області, житель АДРЕСА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2 , громадянин України, освіта середня спеціальна, не працює, неодружений, раніше неодноразово судимий: останній раз вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.11.2010р. за ч.2 ст.186, ст.71 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці; звільнений по відбуттю покарання 07.11.2014р.,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та житель АДРЕСА_3 , громадянин України, освіта середня, не працює, одружений, раніше неодноразово судимий: останній раз вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.09.2010р. за ч.2 ст.186, ч.2 ст.296, 70 КК України до позбавлення волі на строк 5 років; звільнений по відбуттю покарання 15.07.2015р.,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

Запобіжний захід ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили залишено попередній у вигляді домашнього арешту.
Строк відбуття покарання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 визначено рахувати з дня приведення вироку до виконання.
Вироком вирішено питання про речові докази та судові витрати.

В С Т А Н О В И В
Згідно вироку суду, ОСОБА_9 визнаний винним в тому, що він 05 листопада 2016 року, близько 18.00год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в приміщенні квартири АДРЕСА_4 , діючи повторно, з прямим умислом, з корисливих мотивів та керуючись метою відкритого викрадення чужого майна, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого і полягало у нанесенні двох ударів кулаком правої руки в обличчя та 3-4 ударів кулаками рук по тулубу ОСОБА_14 , чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді синців на нижній повіці лівого ока та біля зовнішнього кута правого ока, які згідно висновку судово-медичної експертизи №1169 від 14.11.2016р., за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, при цьому, відкрито викрав із його правої кишені штанів гроші в сумі 5500 грн. та із зовнішньої кишені куртки гроші в сумі 50 грн., чим завдав майнової шкоди на загальну суму 5550 гривень.
Окрім того, згідно вироку суду, ОСОБА_10 визнаний винним в тому, що він 05 листопада 2016 року, близько 18.00год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в приміщенні квартири АДРЕСА_4 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав мобільний телефон "Nokia C301" імей: НОМЕР_1 , вартістю 800 грн., з сім-карткою оператора "МТС" вартістю 20 гривень, на рахунку якої знаходилось 87,94 грн., який лежав на підлозі у кімнаті даної квартири, чим завдав ОСОБА_14 майнової шкоди на загальну суму 907,94 гривень.
У поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 вважає вирок суду незаконним у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неповнотою судового розгляду, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Посилається на те, що судом не надано правову оцінку всім доказам в сукупності, вирок суду не мотивований, а докази обвинувачення належним чином не перевірені, оскільки він лише спричинив потерпілому тілесні ушкодження, однак не грабував його. Зазначає, що судовий розгляд проведений з обвинувальним нахилом, оскільки будь-яких прямих доказів про вчинення ним грабежу не здобуто, натомість в основу вироку покладені неправдиві показання потерпілого. Також вказує про порушення права на захист. Просить вирок суду першої інстанції скасувати та виправдати обвинуваченого.

У поданій апеляції прокурор у кримінальному провадженні, не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію дій, вважає вирок суду щодо ОСОБА_10 незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального процесуального та кримінального закону та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину і особі обвинуваченого, безпідставного та невмотивованого призначення надто м`якого покарання. Зазначає, що судом при постановлені вироку та обрані міри покарання обвинуваченому ОСОБА_10 порушено вимоги ст.65 КК України, оскільки суд не в повній мірі врахував особу обвинуваченого та його поведінку після звільнення з місць позбавлення волі та в процесі розгляду справи в суді першої інстанції. Просить вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання ОСОБА_10 скасувати та постановити новий, яким призначити останньому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців.

В запереченні на апеляційну скаргу прокурора обвинувачений ОСОБА_10 вважає вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому просить залишити скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційних скарг, міркування прокурора, який скаргу прокурора підтримав, а скаргу обвинуваченого просив не задовольняти, захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_9 , які, кожен зокрема, підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого з викладених у них підстав, а скаргу прокурора заперечили, думку обвинуваченого ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_8 , які заперечили скаргу прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи і зроблений обґрунтований висновок про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні відкритого викрадення чужого майна, вчиненого повторно та поєднаному з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого. Такий висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і перевірених судом допустимих доказах.

Так, суд першої інстанції підставно взяв до уваги саме показання потерпілого ОСОБА_14 про те, що дійсно за вказаних обставин місця та часу після нанесення йому тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_9 , останній відкрито викрав грошові кошти.

Дані показання є чіткими та послідовними, підтверджені іншими доказами по справі, зокрема протоколами огляду місця події, слідчого експерименту, випискою з банку про рух коштів, показаннями обвинуваченого ОСОБА_10 , свідка ОСОБА_15 та іншими доказами, яких піддавати сумніву в суду підстав немає.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1169 від 14.11.2016р., за ступенем тяжкості тілесні ушкодження отримані ОСОБА_14 : синці на нижній повіці лівого ока та біля зовнішнього кута правого ока відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, виникли від травмуючої дії тупих предметів, цілком можливо в час вказаний підекспертним та в постанові, їх виникнення в результаті падіння з висоти власного зросту - малоймовірно.
Той факт, що обвинувачений ОСОБА_9 дійсно за вказаних обставин місця та часу спричинив тілесні ушкодження потерпілому, не заперечується і самим обвинуваченим.

Дана судом першої інстанції належна оцінка і показанням самого обвинуваченого ОСОБА_9 , які обґрунтовано спростовані судом, з чим погоджується і апеляційний суд.

Сукупність досліджених доказів дала суду можливість поза розумним сумнівом як прийти до обгрутованого висновку про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого злочину, так і спростовувати його версію про непричетність до даного грабежу.

Доводи апеляції обвинуваченого про порушення права на захист не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження. Більше того, інтереси обвинуваченого ОСОБА_9 представляє захисник.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до законного висновку, що ОСОБА_9 діючи умисно, з корисливих мотивів, вчинив відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, вчинене повторно, а тому дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України.

Висновок про винуватість ОСОБА_10 у вчинені злочину, за який його засуджено, обґрунтовано зроблений судом, що по суті в апеляційній скарзі прокурора не заперечується.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_10 за ч.2 ст.185 КК України є правильною і також не оскаржується.

Як убачається з вироку, призначаючи ОСОБА_10 покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії середньої тяжкості.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_10 суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а обтяжуючою вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, що і не оспорюється прокурором.

З огляду на позицію потерпілого, тяжкість вчиненого злочину, часткове добровільне відшкодування збитків, даних про особу обвинуваченого, який неодноразово судимий, відбував покарання в місцях позбавлення волі, суд першої інстанції прийшов вірного висновку про необхідність призначення найсуворішого за видом покарання саме у виді позбавлення волі, однак на мінімальний строк, яке слід відбувати реально.

На думку апеляційного суду, обране судом першої інстанції ОСОБА_10 покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Таким чином, на думку апеляційного суду, апеляційні скарги як прокурора, так і обвинуваченого, до задоволення не підлягають.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 червня 2017 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді