УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 14 вересня 2017 року м. Київ Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого: ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розглянула касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 06 липня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні його апеляційної скарги на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27 квітня 2017 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого про звільнення від відбування покарання на підставі відбуття строку покарання, ВСТАНОВИЛА: Вироком Дніпропетровського обласного суду від 26 грудня 1996 року ОСОБА_4 був засуджений за вчинення злочинів передбачених ст. 206 ч.2, 19 ч.4-117 ч.3, 19 ч.4-118 ч.2, 19 ч.4-206 ч.2, 208, 108 ч.1, 19 ч.4-93 п.п. "е", "ж", 42 КК України (в редакції 1960 року) до смертної кари розстрілу. Ухвалою колегії в кримінальних справах Верховного суду України від 25 березня 1997 року вирок залишено без зміни, а ухвалою Дніпропетровського обласного суду від 18 серпня 2000 року смертну кару замінено на довічне позбавлення волі. Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням про звільнення його від покарання, у зв`язку з відбуттям строку покарання, зокрема, посилався на те, що в редакції 1960 року Кримінального Кодексу не передбачалось такого виду покарання, як довічне позбавлення волі, а тому таке покарання до нього застосовано безпідставно, крім того, вважає, що покарання відбув. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27 квітня 2017 року в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання на підставі відбуття строку покарання відмовлено. Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, просив замінити строк покарання на позбавлення волі на певний строк ( ч.2 ст.49 в редакції 1960 року) ст. 80 ч.5 КК України ( в редакції 2001 року ). Звільнити його від відбування покарання у зв`язку з відбуттям строку покарання, призначеного за вироком суду. Апеляційний суд Вінницької області 06 липня 2017 року постановив ухвалу, якою відмовив в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_4 . У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 порушує питання про перевірку ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 06 липня 2017 року у касаційному порядку. Перевіривши касаційну скаргу та долучену до неї копію судового рішення, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити. Згідно з частинами 1, 2 ст. 424 КПК України у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції. Ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Заперечення проти інших ухвал можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження. У ст. 539 КПК України встановлено, що питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Відповідно до положень ч. 5 цієї статті Закону, за наслідками розгляду клопотання (подання) суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку. Системне тлумачення статей КПК України дозволяє зробити висновок про те, що судове рішення суду апеляційної інстанції, прийняте за результатами розгляду скарги на ухвалу, якою вирішуються питання, пов`язані з виконанням вироку, не підлягає касаційному оскарженню, оскільки таке оскарження не передбачене у згаданій статті зазначеного Кодексу. Такі ухвали не можуть бути віднесені до ухвал суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, оскільки згідно з п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України поняттям «кримінальне провадження» охоплюється досудове розслідування і судове провадження, а п. 24 ч. 1 ст. 3 цього Кодексу визначає судове провадження як кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, Верховним Судом України, а також за нововиявленими обставинами. Таким чином, вирішення питань, пов`язаних із виконанням вироку, не належить до стадій кримінального провадження, а тому ухвали суду першої інстанції про вирішення питань, пов`язаних із вироком після їх перегляду в апеляційному порядку, не підлягають касаційному оскарженню. З оскаржуваного судового рішення убачається, що воно постановлене в порядку виконання вироку та не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню, а отже, не може бути перевірено в касаційному порядку. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку. Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів УХВАЛИЛА: У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 06 липня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні його апеляційної скарги на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27 квітня 2017 року про відмову в задоволенні клопотання про звільнення від відбування покарання на підставі відбуття строку покарання, відмовити. Ухвала оскарженню не підлягає. Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3