Справа № 317/299/18
№/п 1-в/317/57/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 лютого 2018 року

Запорізький районний суд Запорізької області

у складі: головуючого - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

представника виправної установи - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Запоріжжя подання ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Золоте Луганської області, українця, громадянина України, не одруженого, до арешту проживав за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 засуджений 23.04.2015 року Попаснянським районним судом Луганської області за ч.3 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднана не відбута частина покарання за вироком цього ж суду від 18.03.2014 року та остаточно призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 19.04.2016 року ОСОБА_5 зарахувано строк тримання під вартою з 21.01.2015 року по 22.05.2015 року(включно) на підставі ст.72 ч.5 КК України.

Початок строку : 21.01.2015 року Кінець строку : 19.09.2019 року

Станом на 14.02.18 року ОСОБА_5 відбув більше 2/3 строку покарання.

ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 22.01.2015 року. Під час тримання у Старобільському слідчому ізоляторі Луганської області стягнень та заохочень не мав.

В Біленьківській виправній колонії №99 відбуває покарання з 13.07.2015 року. За період відбування покарання порушень установленого порядку відбування покарання не допустив. За сумлінну поведінку та ставлення до праці, за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки має 3 заохочення правами начальника установи та 1 заохочення правами начальника відділення СПС.

На виробництві установи не працевлаштований, однак працює на безоплатній добровільній основі різноробочим в їдальні. До виконання своїх обов`язків ставиться сумлінно. Вказані завдання виконує якісно та вчасно. За вироком суду цивільного позову не має. У відношенні до персоналу установи грубість не проявляє, виконує вимоги. Приймає участь у суспільному житті відділення, роботі самодіяльної організації засуджених, програмах диференційованого виховного впливу, прагне підвищення свого загальноосвітнього рівня, на профілактично виховні заходи реагує позитивно, робить відповідні висновки. За характером спокійний, врівноважений, у відношенні із засудженими не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими позитивної спрямованості. Дотримується вимог особистої санітарії та гігієни. Провину у скоєному злочині визнає.

Прокурор не заперечував проти подання ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)», просив його задовольнити.

Засуджений ОСОБА_5 підтримав подання ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)», просив його задовольнити.

У відповідності до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Водночас, суд звертає увагу на те, що під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Одним з найважливіших засобів виправлення засуджених виступає суспільно корисна праця. Залучення до праці спрямоване, насамперед, на приучення засуджених ставитися до праці, як до позитивної та необхідної складової їх життя, у тому числі й подальшого життя на волі. Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду. Суд не може не врахувати, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Суд, вивчивши особову справу засудженого, вислухавши думку представника адміністрації, засудженого, висновок прокурора, вважає клопотання обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.81 КК України, ст.537, ч.2, ч.3 ст.539 КПК України, ст.153, 154 КВК України,

УХВАЛИВ:
Звільнити умовно-достроково засудженого ОСОБА_5 на строк 1 рік 7 місяців 5 днів.

Зарахувати в строк відбутого покарання час знаходження в місцях позбавлення волі до фактичного звільнення.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

У разі подання апеляції прокурором, виконання зупиняється.

Суддя: ОСОБА_1