Справа № 136/1513/17
провадження №1-кп/136/161/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 листопада 2017 року м. Липовець
Липовецький районний суд Вінницької області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000249 від 08 вересня 2017 року, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, непрацюючого, раніше судимого 18.05.2015 Липовецьким районним судом Вінницької області за ч.1 ст.121 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено з іспитовим строком на 3 роки та покладенням обов`язків визначених ст.76 КК України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
з боку обвинувачення
прокурора ОСОБА_4
потерпілих: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7
з боку захисту
обвинуваченого ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
08 вересня 2017 року близько 13:00 години, ОСОБА_3 , знаходячись на території домогосподарства, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, грубо порушуючи громадський порядок, зневажаючи існуючі правила і норми поведінки в суспільстві, почав нецензурно висловлюватись в адресу членів своєї сім`ї, а саме: дружини ОСОБА_6 , доньки ОСОБА_5 та сина ОСОБА_7 . Після цього, продовжуючи свій злочинний умисел на вчинення хуліганських дій, намагаючись самоутвердитись за рахунок приниження інших осіб, ОСОБА_3 зайшов до будинку, який знаходиться за вищевказаною адресою, та взявши кухонний ніж вийшов на вулицю. У подальшому, ОСОБА_3 почав погрожувати ОСОБА_7 вбивством та розмахував перед ним вищевказаним предметом, чим створив загрозу для його життя та здоров`я. Після цього, у вказану суперечку втрутилась ОСОБА_5 , яка вибила у ОСОБА_3 з рук ніж. Однак, незважаючи на зауваження членів своєї сім`ї, ОСОБА_3 пішов до підсобного приміщення, де взяв сокиру та продовжуючи свій злочинний умисел на вчинення хуліганських дій почав бігати за своєю донькою ОСОБА_5 та дружиною ОСОБА_6 , при цьому тримаючи сокиру над своєю головою погрожував їм вбивством та підпалом будинку.
Такі умисні дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування кваліфіковано за ч. 4 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, яке вчинене із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав за обставин вказаних в обвинувальному акті, які підтвердив суду, погодившись з кваліфікацією вчиненого ним діяння, у вчиненому щиро розкаявся.

Суд переконався, що показання обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Ураховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою винуватість та, беручи до уваги, що інші учасники судового провадження не оспорюють фактичних обставин кримінального провадження, і судом також встановлено, що учасники судового розгляду розуміють правильно зміст цих обставин, не має сумніву у добровільності їх позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, що узгоджується з положеннями ч.3 ст.349 КПК України.
Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, а саме: хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, яке вчинене із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.
Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст.12 КК України є тяжким злочином, особу винного, а саме: ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується з негативної сторони, на обліку в лікаря психіатра та в наркологічному кабінеті на обліку не перебуває.
ОСОБА_3 раніше судимий 18.05.2015 Липовецьким районним судом Вінницької області за ч.1 ст.121 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України його було звільнено з іспитовим строком на 3 роки, із покладенням обов`язків визначених ст.76 КК України.
Судом встановлено, що дане кримінальне правопорушення ОСОБА_3 вчинив 08.09.2017, тобто протягом іспитового строку.

Також суд враховує досудову доповідь підготовлену представниками уповноваженого органу з питань пробації за ухвалою суду від 26.10.2017 року стосовно обвинуваченого, в якій відображено інформацію, що характеризує обвинуваченого та висновки щодо можливої міри покарання, яку пов`язують лише з ізоляцією обвинуваченого від суспільства, оскільки він становить підвищену суспільну небезпеку для суспільства.

Відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставинами, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив злочинів та вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковано його діяння, застосувавши ст. 71 КК України та, визначивши йому остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 18.05.2015 у виді позбавлення волі.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого у даному кримінальному провадженні не застосовувався.
Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Липовецького районного суду від 12.09.2017 було накладено арешт на майно, питання про яке суд вирішує відповідно до ст.174 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 374, 376 КПК України, ст.ст. 65, 66, 67 КК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 71 КК України призначити остаточне покарання ОСОБА_3 за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 18.05.2015 у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченого ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Скасувати арешт майна визначеного в ухвалі Липовецького районного суду Вінницької області від 12.09.2017.
Речові докази після набрання рішенням суду законної сили знищити.
Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1