Справа№ 346/5809/17
Провадження № 1-кс/346/1323/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 грудня 2017 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

Слідчий суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
слідчого ОСОБА_4
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6
розглянув в залі суду в м. Коломия клопотання слідчого ВП Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, не працюючого, депутатом не обирався, раніше судимого, останній раз засуджений 19.09.2017 вироком Апеляційного суду міста Києва за ч. 1 ст. 162 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України, кримінальне провадження № 0001472 від 17.12.2017 року.
Клопотання надійшло до суду 19 грудня 2017 року.
Суд перевірив надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та, дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , -
ВСТАНОВИВ:
Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК України.
Документами, які підтверджують надання ОСОБА_5 копії клопотання та матеріалів, що обґрунтовують клопотання про запобіжний захід є його розписка від 19 грудня 2017 року. Обставинами, що підтверджують підозру у вчиненні злочину є те, що зокрема, ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово судимий, останній раз засуджений 19.09.2017 вироком Апеляційного суду міста Києва за ч. 1 ст. 162 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць, на шлях виправлення не став, правильних висновків для себе не зробив та повторно вчинив нове умисне кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин.

В ніч з 16.12.2017р. на 17.12.2017р. ОСОБА_5 , за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителем АДРЕСА_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителем АДРЕСА_3 , перебуваючи в м. Коломия на площі Шевченка, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, керуючись корисливими мотивами, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом пошкодження захисних ролетів на вікні, незаконно проникли всередину приміщення майстерні, що в АДРЕСА_4 , якою користується ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , житель АДРЕСА_5 .

В подальшому, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні дії, об`єднані єдиним злочинним умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи у приміщенні майстерні, що за адресою АДРЕСА_4 , діючи умисно та за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, таємно викрали належні ОСОБА_9 мобільні телефони марки «IРhone 5S» в кількості 7 (сім) штук, загальною вартістю 21000 (двадцять одна тисяча) грн. та один ноутбук чорного кольору марки «Асер», бувший в користуванні, вартістю 4000 (чотири тисячі) грн., після чого із викраденим місце вчинення кримінального правопорушення покинули, чим спричинили потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 25 000 (двадцять п`ять тисяч) грн.

У вчиненні кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта середня, не працюючий, раніше судимий.

Будучи допитаний в якості підозрюваного ОСОБА_5 свою вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення визнав в повному обсязі.

Вина підозрюваного ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення підтверджується зібраними доказами, а саме: показаннями потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , протоколами огляду місця події від 17.12.2017р. та іншими матеріалами кримінального провадження.

Злочин у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 відноситься до тяжкого злочину , за вчинення якого відповідно до ч. 3 ст. 185 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при прийнятті рішення за даним клопотанням просили врахувати, що злочин у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від трьох до шести років, так як підозрюваний являється уродженець та житель АДРЕСА_1 , раніше судимий, враховуючи особу підозрюваного, який знаходячись на волі та знаючи потерпілого може незаконно впливати на нього та свідків змінити ними дані покази на досудовому слідстві, а також те, що підозрюваний може продовжувати вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення судячи із його колишнього кримінального минулого.

Підозрюваного ОСОБА_5 доставлено в судове засідання в супроводі конвою. Підозрюваний та його захисник клопотання заперечили, наполягають на застосуванні до підозрюваного домашнього арешту або як альтернативу заставу.
Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку прокурора, слідчого, пояснення підозрюваного, та його захисника, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Підстави для тримання під вартою передбачені нормами Кримінального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), а саме, ст. 5 (право на свободу та особисту недоторканість), а також рішеннями Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Основна мета вказаної ст. 5 Конвенції полягає в тому, щоб виключити необґрунтоване тримання під вартою особи (рішення ЄСПЛ по справі Маккей проти Сполученого Королівства). Вимога законності тримання під вартою не може бути задоволена тільки шляхом дотримання національного законодавства, а національне законодавство повинно відповідати Конвенції, включаючи загальні принципи, які в ній відображені (справа Плесо проти Угорщини).

Пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин (справа Нештяк проти Словаччини).
Згідно статті 5 §1(c) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенції) нікого не може бути позбавлено свободи, крім такого випадку і відповідно до процедури, встановленої законом, як законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, викладеної в рішенні Джессіус проти Литви, особа може бути позбавлена волі на підставі статті 5 § 1 (c) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод лише в рамках кримінального провадження, з тим, щоб вона постала перед компетентним судовим органом за обґрунтованою підозрою у вчиненні злочину.

Суть терміну «обгрунтована підозра» полягає в існуванні фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Яку саме підозру слід вважати обгрунтованою залежить від обставин справи.

З огляду на вищевказане положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини, враховуючи обґрунтованість підозри у даному кримінальному провадженні, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час судового розгляду даного кримінального провадження було встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно чинного законодавства, вважається тяжким, за яке передбачена кримінальна відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, тому усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання він може ухилятися від органу досудового розслідування та/або суду; крім того, підозрюваний перебуваючи на волі може особисто або за допомогою третіх осіб, знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а саме, ноутбуки, які згідно його власних показів та показів підозрюваного ОСОБА_7 вони викрали разом з ОСОБА_8 у м. Коломия та до моменту свого затримання встигли за допомогою ТОВ «Нова пошта» переслати своєму знайомому у м. Запоріжжя; також підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні з метою змінити надані ними на досудовому розслідування покази, які відповідно до принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів (ст. 23 Кримінального процесуального кодексу України) мають бути досліджені судом безпосередньо, оскільки, по-перше в основу підозри покладаються покази потерпілого та свідків, інших підозрюваних, а по-друге, підозрюваному ОСОБА_5 відомі місце проживання, роботи та анкетні дані окремих з вищевказаних осіб, крім того, вирішальне значення для остаточної підозри та кінцевої правової кваліфікації злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 будуть мати висновки експертиз, тому існує ризик незаконно впливу підозрюваного на експерта; також ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину проти власності за попередньою змовою групою осіб, досудовим розслідуванням здобуто дані щодо декількох епізодів злочинної діяльності підозрюваних, в минулому підозрюваний неодноразово був судимий, в тому числі, за вчинення злочинів проти власності, що свідчить про схильність ОСОБА_5 до протиправної поведінки та відповідно ризику вчинити нове кримінальне правопорушення.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 ніде не працює, не навчається, тобто у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, не має постійно місця проживання в Івано-Франківській області, злочинними діями підозрюваного потерпілому завдана суттєва майнова шкода.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Ч. 2 п. 5 ст.183 КПК України зазначає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, відповідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Під час досудового слідства встановлено та у судовому засіданні підтверджено, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України а саме те, що:

- ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки ніде не працює, немає сім`ї та будь-які соціальні зв`язки у суспільстві відсутні;

-підозрюваний являється уродженцем АДРЕСА_1 , тобто не має постійного місця проживання в Івано-Франківській області,

- ОСОБА_5 є раніше судимий, останній раз вироком 19.09.2017 вироком Апеляційного суду міста Києва за ч. 1 ст. 162 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць

- ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілих та свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєний тяжкий злочин;
- підозрюваний також може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Суд враховує, що взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, але вважає, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, зокрема застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту є неможливим, оскільки підозрюваний не має постійного місця проживання (по місцю реєстрації не проживає) в Івано-Франківсьій області; застосування запобіжного заходу у виді особистої поруки є неможливим через відсутність осіб, які згодні взяти на себе це зобов`язання, а застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання є занадто м`яким запобіжним заходом, що не відповідає характеру вчиненого кримінального правопорушення та особі підозрюваного.

Нормами частини 3 ст. 185 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави.
Враховуючи характеризуючі дані підозрюваної особи, тяжкість вчиненого злочину та те, що утримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, слідчий суддя вважає за необхідне призначити заставу відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України у розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб , оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених ч. 3 або 4 ст. 183 КПК України, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, встановленому в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім цього слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст. 194 КПК України у разі внесення застави покласти на підозрюваного також додаткові обов`язки.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України, підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває підозрюваний, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Враховуючи вищенаведене, на підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 182-184, 193, 194, 197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
Клопотання слідчого ВП Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, погоджене прокурором Коломийської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0001472, зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань від 17.12.2017 р. задовольнити.
Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, не працюючого, депутатом не обирався, раніше неодноразово судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - на строк 60 днів по 14 лютого 2018 року до 15.30 год.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 здійснити в УВП №12 м. Івано-Франківська.
Розмір застави визначити в межах 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 88100 гривень 00 копійок, у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.
У разі внесення застави покласти на підозрюваного наступні обов`язки:
1)прибувати до визначеної службової особи слідчого, прокурора або суду, із визначеною періодичністю;
2)не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;
4)утримуватись від спілкування з потерпілими, свідками.
Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок суми застави має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області.
У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.
Ухвала слідчого судді підлягає до негайного виконання після її проголошення. Контроль за виконанням ухвали покласти на Коломийську місцеву прокуратуру Івано-Франківської області.
Про прийняте рішення повідомити зацікавлених осіб.
Ухвалу слідчого судді може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом семи днів з дня її проголошення, а якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1