УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 грудня 2017 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , представника володільця майна ТОВ «АТЗТ «Транссервіс» адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «АТЗТ «Транссервіс» на бездіяльність слідчого ВРКП СУ Офісу великих платників податків ДФС України ОСОБА_4 щодо неповернення вилученого майна у кримінальному провадженні № 320 171 001 100 000 81,

у с т а н о в и в:
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ТОВ «АТЗТ «Транссервіс» на бездіяльність старшого слідчого з ОВС ВРКП СУ Офісу великих платників податків ДФС України ОСОБА_4 щодо неповернення вилученого майна.

Скарга обґрунтована тим, що вищезазначеним органом здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 320 171 001 100 000 81 за ч.1 ст. 205, ч. 5 ст. 191 КК України.

У зв`язку з цим слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва наданий дозвіл на проведення обшуку у приміщенні, яке використовуються ТОВ «АТЗТ «Транссервіс».

На підставі вказаного рішення 20.11.2017 проведений обшук, у результаті якого вилучена комп`ютерна техніка системні блоки, ноутбуки, жорсткі диски, флеш-накопичувачі.

Ініціатор скарги зазначив, що вважає зазначені речі тимчасово вилученим майном, оскільки слідчим суддею в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку прямо не дозволялось їх відшукання та вилучення, оскільки зазначено, що можуть бути вилучені такі предмети, однак за умови, що вилучене може мати силу доказів у кримінальному провадженні.

Враховуючи, що, на думку заявника, відшукана та вилучена комп`ютерна техніка доказового значення не має, це покладало на слідчого обов`язок ініціювати накладення арешту на вилучені речі, предмети.

У той же час, як вважає адвокат, утримання слідчим вищезазначених речей є неправомірним з огляду на те, що вони не стосуються кримінального провадження, а тому вилучене підлягає поверненню останньому.

У зв`язку з цим заявник просив слідчого суддю зобов`язати слідчого повернути власнику його майно.

У судовому засіданні представник власника адвокат ОСОБА_3 наполягав на задоволенні скарги з наведених у ній підстав.

Слідчий ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду скарги, до суду не прибув, про наявність поважних причин неявки суд не повідомив.

Вказана обставина у силу ч. 3 ст. 306КПК України не перешкоджає розгляду скарги.

Слідчий суддя, заслухавши представника власника майна, дослідивши надані документи, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч.7 ст. 236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Ухвалою слідчого судді від 14.11.2017 (справа №761/41015/17, провадження № 1-кс/761/26112/2017) у кримінальному провадженні № 320 171 001 100 000 81 за ознаками ч. 1 ст. 205, ч. 5 ст. 191 КК України наданий дозвіл на проведення обшуку за місцем розташування офісних приміщень ТОВ «АТЗТ «Транссервіс». Метою вказаної слідчої дії визначено виявлення та вилучення серед іншого комп`ютерної техніки, флеш-накопичувачів, що мають силу доказів у кримінальному провадженні.
Як свідчить протокол обшуку, у результаті його проведення вилучені саме ті речі, предмети, на поверненні яких наполягає заявник.
Оскільки відшукані предмети відповідають родовим ознакам, зазначеним в ухвалі про дозвіл на обшук, вилучене майно не має статусу тимчасово вилученого, тобто можливість його подальшого нетривалого утримання слідчим не пов`язана з необхідністю накладення на них арешту.

Надаючи оцінку тривалості періоду перебування відшуканих у результаті обшуку предметів під контролем органу досудового розслідування, слідчий суддя відмічає, що згідно з ст. 28 КПК під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення мають бути виконані або прийняті в розумні строки, тобто такі, які є об`єктивно необхідними для виконання дії та прийняття рішення.

Враховуючи, що з володіння власника спірне майно вибуло 20.11.2017, строк його утримання слідчим не є надмірним з огляду на наявність прямого дозволу на його вилучення, наданого судовим рішенням.

Слідчий суддя частково погоджується з аргументацією заявника, що вилученням майна порушується його право власності.

Однак, право власності не є абсолютним, статтею 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути позбавлений права власності протиправно.

Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

У цьому випадку обмеження права власності ТОВ «АТЗТ «Транссервіс» відбулося на підставі судового рішення, тобто у спосіб, передбачений законом.

Сукупність наведеного приводить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 169, 171, 236, 303, 309 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «АТЗТ «Транссервіс» на бездіяльність старшого слідчого ВРКП СУ Офісу великих платників податків ДФС України ОСОБА_4 щодо неповернення вилученого майна у кримінальному провадженні № 320 171 001 100 000 81 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1