Справа №694/1394/17
У Х В А Л А

Іменем України

15.11.2017 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про самовідвід судді Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_4 в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5 за ст. 124 КпАП України,

в с т а н о в и в:
До Звенигородського районного суду Черкаської області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5 за ст 124 КУпАП.
Дана адміністративна справа зареєстрована в АСДС за ЄУН №694/1375/17, протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею визначено суддю ОСОБА_4 .
07.11.2017 року суддя ОСОБА_4 подала до канцелярії суду заяву про самовідвід.
Свою заяву мотивує тим, що особою, яка притягається до адміністративної відповідальності є ОСОБА_5 , який є рідним сином ОСОБА_3 , який є його адвокатом. ОСОБА_3 працює адвокатом та приймає участь,як у цивільних так і адміністративних справах при розгляді суддею ОСОБА_4 ,а тому дані обставини можуть викликати сумнів в об`єктивності та неупередженості судді, а сторонньому
спостерігачеві може видатись,що суддя не здатна винести неупередженого рішення по даній справі.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 при вирішенні питання про самовідвід судді ОСОБА_4 поклався на розсуд суду. Разом з тим вказав, що він не має жодних відносин з суддею ОСОБА_4 , проте, аби у стороннього спостерігача не виникло сумнівів у її неупередженості доцільно було б задоволити вказану заяву. Разом з тим зазначив, що справу про адміністративне правопорушення щодоо його сина не доцільно розглядати будь-яким суддям, при розгляді справ якими він бере участь, оскільки вказана обставина може викликати сумнів у потерпілої сторони.
Суддя ОСОБА_4 для надання пояснень не з`явилася.
Особа, потерпіла від адміністративного правопорушення ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася.
Заслухавши думку адвоката ОСОБА_3 , вивчивши заяву про самовідвід та матеріали адміністративної справи, суд приходить до наступних висновків.
Згідно із ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.
Відповідно до вимог ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у містах, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.
У КУпАП відсутні положення щодо відводу судді, проте суддя може взяти самовідвід, керуючись загальними принципами, які випливають з Конституції України та вимог щодо об`єктивності і неупередженості судді, зазначених у міжнародно-правових актах. Тим паче, що діючі Кримінальний процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України мають відповідні статті про відвід (самовідвід) судді, тому при розгляді питання про самовідвід слід застосувати аналогію права.
В ст. 75 КПК України визначено чіткий перелік підстав, які виключають участь у розгляді справи.
Разом з тим такі підстави у заяві про самовідвід не наведені.
Відповідно до ст.15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.
Відповідно до ст.9 Конституції України, ст. 2 ЦПК України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» до даних правовідносин також можна застосувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (п.1 ст.6), в якій закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом, а наявність безсторонності повинна визначатися за субєктивними та обєктивними критеріями. Відповідно до субєктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до обєктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступень, що свідчать про безсторонність суду.
Наявність безсторонності визначається у тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких були б неможливі сумніви у учасників процесу у його безсторонності.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 року у справі «Білуга проти України», від 28.10.1998 року «Ветштайн проти Швейцарії», тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен заявляти самовідвід.
З матеріалів справи вбачається, що особою яка притягається до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є ОСОБА_5 , який є сином адвоката ОСОБА_3 ..
Як вбачається з заяви про самовідвід жодних відносин (неприязних, родинних та ін.) у судді з правопорушником немає. Так само немає таких відносин і з його захисником.
Заява про самовідвід мотивована лише тим, що батько правопорушника є адвокатом, який приймає участь у справах, які розглядає суддя ОСОБА_4 . Щодо неприязних та ін. відносин з вказаним адвокатом також не йдеться.
Сам правопорушних на вказані обставини, як такі, що можуть свідчити про упередженість або ж необ`єктивність судді не вказує.
Не вказує на це і потерпіла від даного адміністративного правопорушення ОСОБА_6 . Разом з тим остання не позбавлена права заявити судді відвід з вказаних або ж інших мотивів..
Відтак підстави для підозри у недостатній неупередженості судді ОСОБА_4 відсутні.
Враховуючи наведене, суд вважає, що самовідвід судді є надуманим, безпідставним та необґрунтованим, а задоволення даного самовідводу перешкоджатиме своєчасному розгляду справи, враховуючи обмежені строки притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Підстави для самовідводу судді ОСОБА_4 , викладені в її заяві, які на її думку можуть свідчити про відсутність неупередженості та об`єктивності судді, нічим не підтверджені.
Крім того, судом враховано що адвокат ОСОБА_3 приймає участь у багатьох справах, які розглядаються усіма суддями Звенигородського суду та інших територіально наближених судів, а задоволення відводу з таких підстав стане прецедентом для відводу інших суддів, що порушить права потерпілої сторони на своєчасний розгляд справи протягом розумного строку.
За таких обставин суд приходить до висновку, що заява про самовідвід задоволенню не підлягає.
Керуючись статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтями 283,294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд
П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні заяви-про самовідвід судді ОСОБА_4 у справі про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1