Справа № 569/3673/17
УХВАЛА

18 квітня 2018 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівне кримінальне провадження № 0000562 про обвинувачення ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, -
в с т а н о в и в:
На розгляді у Рівненському міському суді перебуває вказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на два місяці, оскільки його строк застосування закінчується 21 квітня 2018 року, однак призначити судове засідання та завершити кримінальне провадження до цієї дати неможливо.

Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив проти продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою, вважає, що до нього необхідно застосувати більш м`який запобіжний захід.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечив проти продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, вважає, що до нього необхідно застосувати більш м`який запобіжний захід.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував щодо продовження йому строку тримання під вартою, підтримав клопотання свого захисника.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника, заперечував проти продовження йому строку тримання під вартою, просив суд змінити запобіжний захід на домашній арешт, про що подав до суду відповідні письмові клопотання.
Заслухавши прокурора, захисників, обвинувачених, вивчивши обвинувальний акт, суд приходить до наступного висновку.
За положенням ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає за доцільне продовжити строк тримання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 під вартою.
ОСОБА_4 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, та в якості максимальної міри покарання передбачає покарання у виді позбавлення волі на 10 років з конфіскацією майна, то, на думку суду, це є вагомим психологічним фактором, який може сприяти переховуванню обвинувачених від суду. ОСОБА_4 та ОСОБА_6 раніше неодноразово притягувалися до кримінальної відповідальності за вчинення майнових злочинів, що також свідчить про їх підвищену суспільну небезпеку. Крім того, обвинуваченим достеменно відомо про місце проживання потерпілого ОСОБА_8 , а тому, в разі не продовження їм запобіжного заходу у виді тримання під вартою, можуть особисто чи за допомогою сторонніх осіб чинити тиск на потерпілого, з метою зміни ним своїх показань.
Згідно ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених уст. 177 КПК України суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, наявність судимостей у обвинуваченого тощо.
При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06 квітня 2000 року, рішення «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року).

Вирішуючи клопотання прокурора щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, судом враховуються вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини, згідно з якою обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Застосовуючи такий вид запобіжного заходу, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_6 можуть переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчиняти нові умисні кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на потерпілого, із ступеня тяжкості інкримінованого злочину, а також приймає до уваги ту обставину, що докази в судовому засіданні не перевірені в повному обсязі.
Отже підстави, за яких судом було застосовано до обвинувачених запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та обставини, які при цьому враховувались не змінились, а ризики не зменшились та є триваючими.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331 КПК України, суд, -
у х в а л и в:
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк тримання під вартою на 60 днів з 18 квітня 2018 року по 16 червня 2018 року.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою на 60 днів з 18 квітня 2018 року по 16 червня 2018 року.
Ухвалу Рівненського міського суду від 21 лютого 2018 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 вважати такою, що втратила чинність з моменту постановлення даної ухвали.
Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору, надіслати начальнику Рівненського слідчого ізолятора.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1