АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/949/17 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №553/2580/13-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.15, ч.5 ст.185, ч. 1 ст. 364 КК України

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
5 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

обвинувачених - ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора, захисників, обвинувачених на вирок Ленінського районного суду м. Полтави від 16 листопада 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Вказаним вироком

ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, українець, уродженець смт Котельва Полтавської області, з вищою освітою, розлучений, який працює на посаді начальника служби охорони ПСП "Славутич", зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
засуджений за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.
За ч. 1 ст. 364 КК України ОСОБА_13 виправданий з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю вчинення кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується;
ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, українець, уродженець смт Котельва Полтавської області, з середньою технічною освітою, одружений, який має на утриманні неповнолітню дитину, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
02.10.2001 року Котелевським районним судом Полтавської області за ч. 4 ст. 185,75 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на два роки;
24.06.2003 року Диканським районним судом Полтавської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі; звільнений 17.03.2006 року на підставі постанови Полтавського районного суду Полтавської області від 10.03.2006 року, згідно ст. 82 КК України покарання у вигляді 1 року 11 місяців 3 днів позбавлення волі замінені на виправні роботи з утриманням 20% заробітку на користь держави, звільнений 09.08.2007 року згідно постанови Котелевського районного суду Полтавської області умовно-достроково на невідбутий строк 6 місяців 5 днів;
26.10.2009 року Зіньківським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з випробуванням згідно ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік,
засуджений за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Зіньківського районного суду Полтавської області від 26.10.2009 року та призначено ОСОБА_14 остаточне покарання у виді 3 років 8 місяців позбавлення волі;
ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України, українець, уродженець с. Більськ Котелевського району Полтавської області, з середньою технічною освітою, одружений, приватний підприємець, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимий,
засуджений за 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянин України, українець, уродженець с. Більськ Котелевського району Полтавської області, з середньою технічною освітою, одружений, який не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимий:
19.05.1999 року Ленінським районним судом м. Полтави за ч. 4 ст. 19, ст. ст. 86-1, 44 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна; звільнений згідно постанови Полтавського районного суду Полтавської області від 27.02.2001 року на підставі ст. 1 п. "б" Закону України "Про амністію" від 11.05.2000 року;
05.01.2005 року Полтавським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 292, ч. 1 ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі; звільнений 11.03.2008 року згідно постанови Полтавського районного суду Полтавської області від 03.03.2008 року умовно - достроково на невідбутий строк 2 роки 3 місяці 6 днів,
засуджений за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного даним вироком, частково приєднана невідбута частину покарання за вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 05.01.2005 року та остаточно до відбуття ОСОБА_16 призначено покарання у виді 3 років 8 місяців позбавлення волі;
ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянин України, українець, уродженець смт Котельва Полтавської області, з вищою освітою, одружений, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, приватний підприємець, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_5 , раніше судимий:
24.06.2003 року Диканським районним судом Полтавської області за ч. 4 ст. 185, ст. 69 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі; звільнений 01.10.2004 року згідно постанови Київського районного суду м. Полтави від 24.09.2004 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 3 місяці,
засуджений за 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.
Звільнено ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 від призначеного судом покарання на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.
Відповідно до вироку, на початку січня 2010 року обвинувачені ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_23 та ОСОБА_16 досягли попередньої змови на заволодіння майном ГПУ "Полтавагазвидобування", а саме нафтовою сировиною з Більської УКПНГ Солохівського промислу ГПУ "Полтавагазвидобування", розташованої на території Котелевського району Полтавської області, яка знаходилась у спеціальних газоконденсатних відстійниках під назвою "дріп" у прокладеному газопроводі від території УКПНГ Більськ ГПУ "Полтавагазвидобування" до Солохівського цеху ГПУ "Полтавагазвидобування" та формувалася внаслідок осідання газоконденсату у зазначених відстійниках.
Для реалізації умислу ОСОБА_15 залучив до злочинної діяльності з викрадення нафтосировини ГПУ "Полтавагазвидобування" оператора з добування нафти і газу комплексної бригади УКПНГ "Більськ" Солохівського промислу ГПУ "Полтавагазвидобування" ОСОБА_24 , який в силу займаної посади мав безпосередній доступ до нафтосировини ГПУ "Полтавагазвидобування", а також до обладнання, за допомогою якого можна перекачувати нафтосировину на той чи інший підрозділ (об`єкт) УКПНГ "Більськ" ГПУ "Полтавагазвидобування", а також майстра капітального ремонту свердловин ТОВ "Укрнафтагазресурс" ОСОБА_25 , який в силу займаної посади та покладених на нього обов`язків, здійснюючи ремонті роботи на свердловині № 162, знав порядок та умови роботи технологічного обладнання, мав безперешкодний доступ до обладнання свердловини № 162 та інгігібітопроводу (дегапроводу) УКПНГ "Більськ" Солохівського промислу ГПУ "Полтавагазвидобування".
Так, 17 січня 2010 року ОСОБА_15 , діючи згідно попередньої домовленості на заволодіння майном ГПУ "Полтавагазвидобування" з ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_23 та ОСОБА_16 , дав вказівку ОСОБА_24 та ОСОБА_25 здійснити несанкціоновану подачу нафтосировини з УКПНГ "Більськ" Солохівського промислу ГПУ "Полтавагазвидобування" до ємностей на території свердловини № 162 даного підприємства.
Для забезпечення можливості вчинення викрадення нафтосировини у обумовлений спосіб ОСОБА_14 та ОСОБА_16 придбали засоби вчинення злочину - насос та гумовий шланг для можливості перекачування нафтосировини із інгібідопроводу (дегапроводу) УКПГ "Більск" ГПУ "Полтавагазвидобування", а ОСОБА_15 передав його майстру бригади ТОВ "Укрнафтагазресурс", яка здійснювала ремонт свердловини № 162.
З метою реалізації злочинного умислу оператор з добування нафти і газу комплексної бригади УКПНГ "Більськ" Солохівського промислу ГПУ "Полтавагазвидобування" ОСОБА_24 , знаючи порядок та умови роботи технологічного обладнання, будучи особою, яка має безпосередній доступ до нафтосировини ГПУ "Полтавагазвидобування" та до обладнання, за допомогою якого можливе перекачування нафтосировини, згідно попередньої домовленості із ОСОБА_15 та ОСОБА_25 , в порушення технологічного процесу, вночі 17.01.2010 здійснив подачу нафтосировини зі спеціальних газоконденсатних відстійників під назвою "дріп" у газопроводі від території УКПНГ Більськ ГПУ "Полтавагазвидобування" до Солохівського цеху ГПУ "Полтавагазвидобування" через інгібіторопровід (дегапровід) даного підприємства на територію закритої на ремонт свердловини № 162 УКПНГ "Більськ" Солохівського промислу ГПУ "Полтавагазвидобування".
В свою чергу, майстер ОСОБА_25 як старший зміни ремонтної бригади ТОВ "Укрнафтагазресурс", який в силу займаної посади та покладених на нього обов`язків здійснював ремонті роботи на свердловині № 162, знав порядок і умови роботи технологічного обладнання, мав безперешкодний доступ до обладнання свердловини № 162 та інгігібітопроводу (дегапроводу) УКПНГ "Більськ" Солохівського промислу ГПУ "Полтавагазвидобування", діючи за попередньою домовленістю з ОСОБА_24 та ОСОБА_15 , забезпечив надходження викраденої з УКПНГ "Більськ" Солохівського промислу ГПУ "Полтавагазвидобування" нафтосировини до ємностей на території сверловини № 162, зокрема, за допомогою попередньо наданого ОСОБА_15 шлангу, здійснив перекачування нафтосировини з інгібіторопровіду (дегапровіду) УКПНГ "Більськ" Солохівського промислу ГПУ "Полтавагазвидобування" до належної ТОВ "Укрнафтагазресурс" ємності об`ємом 25 м3 на території закритої на ремонт свердловини № 162.
Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, ОСОБА_15 , діючи згідно попередньої домовленості на заволодіння майном ГПУ "Полтавагазвидобування" з ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_23 та ОСОБА_16 , дав вказівку ОСОБА_24 та ОСОБА_25 здійснити в ніч з 9 на 10 лютого 2010 року несанкціоновану подачу нафтосировини з УКПНГ "Більськ" Солохівського промислу ГПУ "Полтавагазвидобування" до ємностей на території свердловини № 162 даного підприємства.
Оператор з добування нафти і газу комплексної бригади УКПНГ "Більськ" Солохівського промислу ГПУ "Полтавагазвидобування" ОСОБА_24 , знаючи порядок та умови роботи технологічного обладнання, будучи особою, яка має безпосередній доступ до нафтосировини ГПУ "Полтавагазвидобування" та до обладнання, за допомогою якого можливе перекачування нафтосировини, згідно попередньої домовленості із ОСОБА_15 та ОСОБА_25 , в порушення технологічного процесу, в ніч з 9 на 10 лютого 2010 року, в порушення технологічного процесу, здійснив несанкціоновану подачу нафтосировини зі спеціальних газоконденсатних відстійників під назвою "дріп" у газопроводі від території УКПНГ Більськ ГПУ "Полтавагазвидобування" до Солохівського цеху ГПУ "Полтавагазвидобування" через інгібіторопровід (дегапровід) даного підприємства на територію закритої на ремонт свердловини № 162 УКПНГ "Більськ" Солохівського промислу ГПУ "Полтавагазвидобування".
Майстер ОСОБА_25 як старший зміни ремонтної бригади ТОВ "Укрнафтагазресурс", який в силу займаної посади та покладених на нього обов`язків здійснював ремонті роботи на свердловині № 162, знав порядок і умови роботи технологічного обладнання, мав безперешкодний доступ до обладнання свердловини № 162 та інгігібітопроводу (дегапроводу) УКПНГ "Більськ" Солохівського промислу ГПУ "Полтавагазвидобування", діючи за попередньою домовленістю з ОСОБА_24 та ОСОБА_15 , забезпечив надходження викраденої з УКПНГ "Більськ" Солохівського промислу ГПУ "Полтавагазвидобування" нафтосировини до ємностей на території сверловини № 162, зокрема, за допомогою попередньо наданого ОСОБА_15 шлангу, здійснив перекачування нафтосировини з інгібіторопровіду (дегапровіду) УКПНГ "Більськ" Солохівського промислу ГПУ "Полтавагазвидобування" до належної ТОВ "Укрнафтагазресурс" ємності об`ємом 25 м3 на території закритої на ремонт свердловини № 162.
Для забезпечення можливості реалізації учасниками організованої злочинної групи викраденого майна ГПУ "Полтавагазвидобування" та отримання злочинного прибутку, ОСОБА_13 та ОСОБА_16 намагались підшукати покупців на викрадене майно.
Так, за попередньою домовленістю між ОСОБА_16 і ПП ОСОБА_26 , який не був обізнаний про незаконне походження нафтосировини, під контролем з боку ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , увечері 11.02.2010 до подвір`я ОСОБА_15 прибув автомобіль "КАМАЗ", реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом під керуванням водія ОСОБА_27 , якому ОСОБА_26 надав кошти в сумі 43560 грн. для розрахунку за завантажену нафтосировину, і якому також не було відомо про її злочинне походження. ОСОБА_17 залишився на подвір`ї ОСОБА_15 для здійснення контролю за завантаженням нафтосировини за допомогою насосу та шлангу із ємностей на подвір`ї ОСОБА_15 до ємності причепу вантажного автомобіля "КАМАЗ", реєстраційний номер НОМЕР_1 , об`ємом 5,250 м?. ОСОБА_15 разом з ОСОБА_14 на автомобілі "КАМАЗ", реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_27 вирушили до території сверловини № 162, де ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_25 повинні були здійснити завантаження викраденою нафтосировиною ємності даного вантажного автомобіля.
Під час руху до території сверловини № 162 автомобіль "КАМАЗ", реєстраційний номер НОМЕР_1 , неоднаразово застрягав у снігових заметах, ОСОБА_17 за вказівкою ОСОБА_14 та ОСОБА_15 вимушений був призупинити здійснення завантаження причепу вантажного автомобіля "КАМАЗ", реєстраційний номер НОМЕР_1 , та надавати їм допомогу у визволенні даного автомобіля із снігових заметів, після чого повернувся до домоволодіння ОСОБА_15 , де очікував повернення ОСОБА_14 та ОСОБА_15 на завантаженому викраденою нафтосировиною автомобілі КАМАЗ", реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Увечері 11.02.2010 ОСОБА_15 та ОСОБА_14 прибули на вантажному автомобілі марки КАМАЗ", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який обладнаний ємністю для перевезення паливно-мастильних матеріалів, до території сверловини № 162 УКПНГ Більськ Солохівського промислу ГПУ "Полтавагазвидобування", де у той час чергував ОСОБА_25 , який повинен був надати ОСОБА_15 та ОСОБА_14 допомогу у завантаженні викраденої нафтосировини. Але їхні спільні злочинні були припинені співробітниками УСБУ в Полтавській області, які здійснили затримання ОСОБА_28 , ОСОБА_15 та ОСОБА_25 при підготовці до завантаження ними ємності автомобіля марки КАМАЗ", реєстраційний номер НОМЕР_1 , викраденою нафтосировиною ГПУ "Полтавагазвидобування".
Органами досудового слідства ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 обвинувачувалися у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) організованою групою за ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 185 КК України.
При цьому, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність підстав стверджувати про те, що обвинувачені під час вчинення інкримінованого по даній справі кримінального правопорушення діяли у складі організованої злочинної групи, а вищевказаними діями ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , діючи за попередньою змовою між собою, та з ОСОБА_24 і ОСОБА_25 , з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, вночі 17 січня 2010 року та в ніч з 9 на 10 лютого 2010 року вчинили закінчений замах на таємне викрадення нафтової сировини, що належить ГПУ "Полтавагазвидобування" у загальній кількості 13,184 м3 на суму 29268,48 грн., що складає 67 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на час вчинення злочину.
Таким чином, кваліфікуюча ознака у виді скоєння злочину в складі організованої групи виключена з обсягу обвинувачення, пред`явленого кожному з обвинувачених, а їхні дії перекваліфіковані з ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 185 КК України на ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, а саме дії кожного з обвинувачених - ОСОБА_13 , ОСОБА_15 кваліфіковано за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб; дії кожного з обвинувачених - ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 - суд кваліфікував за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Крім того, ОСОБА_13 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, - у зловживанні владою та службовим становищем, тобто умисному, з метою одержання неправомірної вигоди для себе та інших осіб, використанні службовою особою влади та службового становища всупереч інтересам служби, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом державним інтересам.
Районний суд прийшов до висновку, що зміст пред`явленого ОСОБА_13 обвинувачення за ч. 1 ст. 364 КК України свідчить про те, що воно є неконкретним. В обвинувальному акті не зазначено та під час судового розгляду справи не встановлено, які ж саме дії чи то бездіяльність вчинив ОСОБА_13 як начальник Котелевського РВ ГУМВС України в Полтавській області, що мають ознаки зловживання владою та зловживання службовим становищем, в який спосіб обвинуваченим як службовою особою використано надану владу та службове становище з метою одержання неправомірної вигоди, що заподіяла істотної шкоди державним інтересам.
На підставі викладеного, суд першої інстанції прийшов до висновку про недоведеність факту вчинення ОСОБА_13 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України та виправдав його з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України.
В апеляційних скаргах:
- прокурор просить скасувати вирок у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених внаслідок м`якості; ухвалити новий вирок, яким визнати винними та призначити покарання:

ОСОБА_13 за ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 185 КК України на строк 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, за ч. 1 ст. 364 КК України (в редакції Закону України № 746-VII від 21.02.2014) на строк 2 роки обмеження волі з позбавленням права обіймати керівні та рядові посади в органах внутрішніх справ та інших правоохоронних органах, органах виконавчої влади та місцевого самоврядування на строк 3 роки (без застосування штрафу та спеціальної конфіскації у відповідності до ч. 2 ст. 4 КК України). Відповідно до ст. 54 КК України позбавити ОСОБА_13 спеціального звання - майор міліції. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна з позбавленням права обіймати керівні та рядові посади в органах внутрішніх справ та інших правоохоронних органах, органах виконавчої влади та місцевого самоврядування на строк 3 роки з позбавленням спеціального звання - майор міліції відповідно до ст. 54 КК України;

ОСОБА_14 за ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 185 КК України на строк 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднати не відбуте покарання за попереднім вироком, визначити остаточне покарання у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна;

ОСОБА_16 за ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 185 КК України на строк 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднати не відбуте покарання за попереднім вироком, визначити остаточне покарання у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна;

ОСОБА_17 за ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 185 КК України на строк 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

ОСОБА_15 за ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 185 КК України на строк 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

-обвинувачений ОСОБА_13 просить скасувати вирок та винести відносно нього виправдувальний вирок, закрити кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

-захисник ОСОБА_10 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_15 , просить скасувати вирок відносно ОСОБА_15 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та закрити кримінальне провадження за ч. 2 ст. 284 КПК України.

-захисник ОСОБА_29 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_16 , просить скасувати вирок відносно ОСОБА_16 та закрити кримінальне провадження на підставі ч. 3 ст. 284 КПК України у зв`язку з невстанволенням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримати. В доповненні до апеляції просить перерахувати строк відбування покарання згідно ч. 5 ст. 72 КК України та звільнити ОСОБА_16 від відбування покарання.

-захисник ОСОБА_7 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 , просить закрити кримінальне провадження та виправдати ОСОБА_13 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, а вирок в частині виправдання за ч. 1 ст. 364 КК України залишити без змін.

-захисник ОСОБА_8 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_14 , просить скасувати вирок відносно ОСОБА_14 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та закрити кримінальне провадження у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні кримінального правопорушення.

-захисник ОСОБА_9 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_17 , просить скасувати вирок щодо ОСОБА_17 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та закрити кримінальне провадження у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши думку прокурора, який підтримав апеляцію державного обвинувача; обвинувачених та їх захисників, які підтримали свої апеляційні скарги; дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, в тому числі, відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист.
Статтею 91 КПК України встановлено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню зокрема: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 16 листопада 2015 року ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 визнані винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та їм призначено покарання. Крім цього, ОСОБА_13 за ч. 1 ст. 364 КК України виправданий у зв`язку з недоведеністю вчинення кримінального правопорушення.
При цьому, згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Статтею 374 ч. 3 п. 2 КПК України встановлено, що в мотивувальній частині вироку зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Наведені вище норми кримінального процесуального закону районним судом при розгляді кримінального провадження та ухваленні рішення по справі належним чином не виконано.
При викладенні формулювання обвинувачення у вироку, яке суд визнав доведеним, допущені істотні порушення зазначених вимог закону.
Об`єктивна сторона вчинених злочинів, що виписана у вироку суду першої інстанції містить суперечності, які виключають можливість встановлення вини обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень поза розумним сумнівом.
Так, в мотивувальній частині оскаржуваного вироку (том 27, арк. 5) вказані, як встановлені судом обставини, наступні дані: «Для забезпечення можливості реалізації учасниками організованої злочинної групи викраденого майна ГПУ "Полтавагазвидобування" та отримання злочинного прибутку, ОСОБА_13 та ОСОБА_16 намагались підшукати покупців на викрадене майно».
Далі, районний суд в тексті вироку зазначає, що під час судового розгляду справи достовірно встановлено, що ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 причетні до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, діючи за попередньою змовою групою осіб вчинили закінчений замах на таємне викрадення нафтосировини ГПУ "Полтавагазвидобування".
Дії обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_15 судом першої інстанції кваліфіковано за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб; дії обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 кваліфіковано за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Таким чином, судом в постановленому вироку допущені суперечності, зазначено про дії обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_16 у складі організованої злочинної групи. При цьому дії вказаних та інших обвинувачених кваліфіковано за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, кваліфікуюча ознака у виді вчинення крадіжки організованою групою не застосована. Висновки суду є неоднозначними, допускають їх різне трактування, формулювання дій обвинувачених як «причетність» до скоєння злочинів не носять характеру правової визначеності та конкретизації обвинувачення.
Наведена обставина свідчить про порушення прав обвинувачених на захист, в тому числі при апеляційному оскарженні прийнятого по справі рішення.
Висновки суду, викладені у вироку, повинні бути однозначними, не допускати взаємовиключні висновки у собі та не суперечити один одному.
Перевірити правильність прийнятого рішення судом першої інстанції в апеляційному порядку не виявляється за можливе у зв`язку з суперечностями у вироку, наявністю в ньому взаємовиключних висновків стосовно кваліфікації дій обвинувачених, що містяться у його мотивувальній та резолютивній частинах, неконкретністю висновків суду першої інстанції щодо обвинувачення, визнаного доведеним.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи та постановленні вироку було допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, у зв`язку з чим вирок підлягає скасуванню.
Вирішуючи питання про подальший рух провадження після скасування вироку, колегія суддів виходить з наступного. Порушення судом першої інстанції вимог ст. 370 КПК України та загальних засад судочинства не відноситься до передбаченого в ч.1 ст.415 КПК України переліку підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Проте, відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України. Такими загальними засадами кримінального провадження у даному випадку є передбачені п.п. 1, 2, 13, 15 ч.1 ст.7 КПК України верховенство права, законність, забезпечення права на захист, а також забезпечення змагальності сторін та одночасно обґрунтованості і вмотивованості судового рішення, що передбачено як обовязкові вимоги у ст. 370 КПК України. Разом з цим належить врахувати те, що необхідність дотримання при судовому розгляді вказаних загальних засад судочинства підтверджується практикою Європейського суду та змістом норм Європейської конвенції з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства.
З огляду на викладене, з метою дотримання вказаних засад кримінального провадження, що гарантуються чинним КПК України, оскаржуваний вирок належить скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
У зв`язку зі скасуванням вироку за процесуальними порушеннями, суд апеляційної інстанції не може розглянути та дати оцінку апеляційним доводам учасників розгляду про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, перевагу одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.
Доводам, викладеним в апеляційних скаргах, в тому числі щодо правильності кваліфікації дій обвинувачених, наявності чи відсутності в їх діях складів кримінальних правопорушень, за якими вони обвинувачуються, може бути дана оцінка судом при новому розгляді кримінального провадження.
При новому розгляді суду слід усунути вказані в даній ухвалі недоліки, повно та всебічно дослідити обставини справи та ухвалити законне й обгрунтоване рішення.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419, ч. 2 ст. 376 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Апеляційні скарги захисників та обвинувачених залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м. Полтави від 16 листопада 2015 року стосовно ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
Судді: