АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 599/1610/16-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/234/17 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.286 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2017 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8

представника потерпілої ОСОБА_9

при секретарі ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Тернопільської області 06 вересня 2017 р. кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_11 та начальника Зборівського відділу Тернопільської місцевої прокуратури на вирок Зборівського районного суду Тернопільської області від 30 червня 2017 року, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого
засуджено за ч.2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами терміном на три роки.
Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання залишено без змін до набрання вироком законної сили.
Речові докази: автомобіль ЗАЗ ТТ 698К, р.н. НОМЕР_1 після набрання вироком законної сили повернуто власнику ОСОБА_12 .
Судові витрати за проведення судово-автотехнічної експертизи № 5-447/16 від 30.09.2016 р, № 5-448/16 від 15.09.2016 року та за проведення судової транспортно-трасологічної експертизи № 5-446/16 від 28.09.2016 року на загальну суму 1980 грн. 90 коп. стягнуто з ОСОБА_6 в користь держави.
Цивільні позови задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_7 80 000 грн. завданої моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_8 100 000 грн. завданої моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_6 в користь держави в особі фінансового управління Тернопільської обласної державної адміністрації 12 905 грн. 70 коп. витрат, понесених на лікування потерпілої ОСОБА_13 .
В зміненій апеляційній скарзі:

обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду змінити, звільнивши його від призначеного покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

Посилається на те, що хоча і винуватий у вчиненні злочину, дорожньо-транспортна пригода носила досить складний характер, швидкість руху його автомобіля була незначною, огляд ситуації на пішохідному переході йому обмежував невстановлений на досудовому слідстві та в судовому засіданні джип, що є, на його думку, помякшуючою його вину обставиною, і коли на пішохідному переході несподівано для нього зявилася потерпіла, він скоїв на неї наїзд, від якого остання померла.

Так, згідно вироку суду ОСОБА_6 23 серпня 2016 року близько 17 год. всупереч вимогам п. 31.1., 31.4. та 31.4.5. «а» Правил дорожнього руху України керував технічно несправним автомобілем марки «ЗАЗ ТТ698К», р.н. НОМЕР_2 , технічний стан якого не відповідав вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху. Зокрема, забороняється експлуатація транспортного засобу по тій причині, що на правому колесі передньої вісі автомобіля встановлена шина з надмірним зносом малюнком протектора бігової доріжки.

Керуючи вказаним технічно несправним транспортним засобом, в салоні якого знаходилось чотири пасажири, ОСОБА_6 вів автомобіль своєю смугою руху по вул. Б. Хмельницького м. Зборова в напрямку м. Львова зі швидкістю 74 км/год, чим порушив вимоги пунктів 12.4 та 12.6 «б» ПДР України, оскільки у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год та дозволяється рух із швидкістю транспортним засобам, якими керують водії зі стажем до 2 років, - не більше 70 км/год.

В подальшому, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого навпроти магазину «Наш магазин», водій ОСОБА_6 в порушення вимог пункту 2.3. «б» ПДР України не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб у випадку її зміни своєчасно відреагувати. Як водій транспортного засобу ОСОБА_6 не виконав вимоги пункту 1.5. ПДР України, відповідно до якого дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

У цей час на смузі руху в напрямку м. Львова, якою рухався автомобіль «ЗАЗ ТБ698К», перед нерегульованим пішохідним переходом зупинився невстановлений слідством транспортний засіб, який пропускав пішохода, - потерпілу ОСОБА_13 , що переходила проїзну частину дороги від згаданого магазину до житлового будинку № 63 по вулиці Б. Хмельницького.

Наближаючись до пішохідного переходу, перед яким зупинився невстановлений автомобіль, водій ОСОБА_6 не дотримався безпечної дистанції, не зменшив швидкості руху керованого ним автомобіля та не зупинився, щоб не переконатись, що на ньому немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, а виїхав на смугу зустрічного руху та застосував екстрене гальмування, чим порушив вимоги пунктів 13.1. та 18.4. ПДР України. Таким чином, автомобіль «ЗАЗ ТТ698К», рухаючись у загальмованому стані зустрічною смугою руху, в`їхав на нерегульований пішохідний перехід, де вчинив наїзд передньою частиною автомобіля на пішохода ОСОБА_13 .

Внаслідок наїзду ОСОБА_13 отримала тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта відноситься до тяжких тілесних ушкоджень. З приводу отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_13 знаходилася на стаціонарному лікуванні у Зборівській центральній районній лікарні, де померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Смерть ОСОБА_13 настала внаслідок відкритої черепно-мозкової травми з переломом кісток склепіння та основи черепа і крововиливами під оболонки та у речовину головного мозку, яка ускладнилася його маляцією (розм`якшенням), що призвело до набряку-набубнявіння та компресії головного мозку.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу свого захисника і просить вирок суду змінити, звільнивши його від призначеного покарання з іспитовим строком відповідно до ст. 75 КК України, оскільки він повністю визнає свою вину, до початку апеляційного розгляду відшкодував спричинену ним потерпілим моральну шкоду в сумі 100 000 грн і дав розписку на суму в 80 000 грн, яка стягнута з нього за вироком суду і яку зобовязався сплатити добровільно, прокурора, який вважає вирок суду законним і просить залишити його без змін, потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також їхнього представника ОСОБА_9 , які просять звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від призначеного місцевим судом покарання, та застосувати ст. 75 КК України, оскільки останній визнав свою вину, частково відшкодував спричинену ним моральну шкоду, а саме в сумі 100 000 грн і обіцяє її погашати в подальшому, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого підлягає до задоволення.

Під час апеляційного розгляду були ретельно перевірені доводи поданої зміненої апеляційної скарги, згідно якої обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні апеляційного суду повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та надав показання, які відповідають обставинам, викладених ним у апеляційній скарзі.

Згідно статті 392 КПК України рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом з точки зору його законності і обґрунтованості, тобто відповідності нормам матеріального і процесуального закону фактичним обставинам справи, доказам, дослідженим у судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у порушенні ним Правил дорожнього руху, що призвело до смерті ОСОБА_13 , є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені наявними в матеріалах справи та наведеними у вироку доказами, дослідженими в судовому засіданні, яким дана належна оцінка і які у зміненій апеляції обвинуваченого не оспорюються.

Суд першої інстанції, безпосередньо дослідивши зібрані в кримінальному провадженні докази в повному обсязі та оцінивши їх, правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Разом з тим, переглядаючи вирок в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст. 286 КК України хоча і не виходить за межі, встановлені відповідною частиною цієї статті Кримінального кодексу, але за своїм розміром з урахуванням тяжкості злочину, конкретних обставин його вчинення та особи обвинуваченого, а також того, що до початку апеляційного розгляду кримінального провадження він частково відшкодував спричинену шкоду, є явно несправедливим внаслідок суворості.

Так, згідно з вимогами ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженої особи та запобігання вчиненню нових злочинів.

Вирішуючи питання, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому та визначаючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, суд виходив з класифікації злочинів, яка передбачена у статті 12 КК України, відповідно до якої поставлене у провину обвинуваченому ОСОБА_6 діяння, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, дійсно віднесено до категорії тяжкого злочину. Проте, апеляційний суд враховує обставини його вчинення, про які зазначав обвинувачений, а саме: складний характер ДТП та часткове відшкодування обвинуваченим на час розгляду кримінального провадження в апеляційному суді спричинених потерпілим збитків.

Крім того, колегія суддів зважає на особу ОСОБА_6 , його молодий вік, те, що на спеціальних обліках він не перебуває, вперше притягується до кримінальної відповідальності. При цьому останній щиросердно розкаявся у вчиненому.

Отже, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та наведені пом`якшуючі покарання обставини, на думку колегії суддів, знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та у сукупності з даними про особу обвинуваченого дають підстави для застосування ст. 75 КК України та звільнення від призначеного йому основного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком, оскільки в силу ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення особи та запобігання вчиненню нових злочинів.

Згідно вимог ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення обвинуваченого від відбування покарання, він може прийняти рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням. При цьому застосування цієї норми закону може мати місце лише у тому разі, коли для цього є умови і підстави.

Такими умовами і підставами колегія суддів вважає наявність у ОСОБА_6 постійного місця проживання, повне визнання ним своєї вини та щире каяття, те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, часткове відшкодування спричиненої моральної шкоди, думку потерпілих, які не заперечують проти застосування до останнього ст. 75 КК України щодо звільнення його від відбування покарання, те, що він опікується родичем інвалідом першої групи, а також інші наведені вище обставини, сукупність яких свідчить про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування основного покарання і дає підстави для застосування вимог ст. 75 КК України та звільнення останнього від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на один рік та покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України.

Призначене місцевим судом додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами терміном на три роки підлягає реальному виконанню відповідно до вимог ст.77 КК України та розяснень п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання".

Таким чином колегія суддів з огляду на вищевикладене враховує принцип індивідуалізації та співмірності заходу примусу характеру вчинених дій, і вважає можливим звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від призначеного місцевим судом основного покарання із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на один рік, а тому вирок місцевого суду в частині призначеного ОСОБА_6 покарання підлягає зміні.

На глибоке переконання колегії суддів, таке покарання, як захід державного примусу, буде відповідати принципу індивідуалізації покарання та положенням ст.ст. 50, 65 КК України, а також буде справедливим по відношенню до молодої особи, ОСОБА_6 , яке буде сприяти його перевихованню та не вчиненню нових правопорушень у майбутньому.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Зборівського районного суду Тернопільської обл. від 30 червня 2017 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 в частині призначеного покарання змінити.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік та відповідно до вимог ст.76 КК України покласти на нього обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Додаткове покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк три роки, призначене за вироком місцевого суду, підлягає реальному виконанню.

В решті цей вирок залишити без зміни.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2