Справа № 467/1482/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.12.2017 року Слідчий суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю скаржника ОСОБА_3 ,

розглянувши скаргу голови Арбузинської районної державної адміністрації Миколаївської області ОСОБА_3 на бездіяльність начальника Арбузинського відділення поліції Братського відділу поліції Головного управління національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_4 щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
08 грудня 2017 року голова Арбузинської РДА ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Арбузинського районного суду із скаргою на бездіяльність начальника Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення.

Скарга мотивована тим, що 30 жовтня 2017 року Арбузинською РДА листом було направлено до департаменту захисту економіки Національної поліції України повідомлення про вчинення кримінального правопорушення. В повідомлені викладено, з посиланням на письмові докази, обставини вчинення злочину посадовими особами Арбузинської селищної ради та ПП ОСОБА_5 .

Вказане повідомлення із додатками вручено представнику департаменту захисту економіки Національної поліції України 31.10.2017 року.

Лише 30.11.2017 року до Арбузинської РДА надійшов лист від Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області від 27.11.2017 року в якому зазначається, що письмове повідомлення зареєстровано в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинене кримінальне правопорушення та інші події Арбузинського ВП за № 2023 та зареєстровано 21.11.2017 року.

Відомості до ЄРДР за подані Арбузинською РДА до департаменту захисту економіки Національної поліції України не внесені, тому ОСОБА_3 оскаржив бездіяльність вказаного органу до суду.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 уточнив вимоги скарги та просив зобов`язати уповноважену службову особу Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області відповідно до вимог ст. 214 КПК України внести відомості про вчинене кримінальне правопорушення посадовими особами Арбузинської селищної ради та ПП ОСОБА_5 , передбачене ст.ст. 190, 191, 364 КК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Начальник Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомлений про час та місце слухання справи в судове засідання не з`явився. Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України його неявка не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали скарги та надані суду докази, прийшов до наступного.

Кожен, чиї права та свободи, викладені у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, порушуються, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, що діяли як офіційні особи (Рекомендація Rec (2004) 6 Комітету Міністрів Державам-членам СЕ, прийнята Комітетом Міністрів 12.05.2004 року).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права, що визначено у рішенні ЄСПЛ "Chahal v. the UK", n. 145.

Відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Рішеннями Конституційного Суду України від 25 листопада 1997 року № 6-зп та від 25 грудня 1997 року № 9-зп наголошено на гарантуванні кожному судового захисту прав та свобод у судовому порядку шляхом оскарження дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб, а також щодо неможливості відмови у правосудді.

Встановлено, що 30 жовтня 2017 року Арбузинською РДА листом було направлено до департаменту захисту економіки Національної поліції України повідомлення про вчинення кримінального правопорушення. В повідомлені викладено, з посиланням на письмові докази, обставини вчинення злочину посадовими особами Арбузинської селищної ради та ПП ОСОБА_5 .

Згідно листа слідчого управляння ГУНП в Миколаївській області від 27 листопада 2017 року голові Арбузинської РДА повідомлено, що в ході проведення службової перевірки встановлено, що 21.11.2017 року Арбузинським ВП ГУНП в Миколаївській області відомості, зазначені у листі Арбузинської РДА від 30.10.2017 року, внесені до журналу єдиного обліку за № 2023. При проведенні перевірки вказані факти не знайшли свого підтвердження та розглянуті на підставі Закону України «Про звернення громадян».

За результатами розгляду поданої заяви, начальником Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 на адресу Арбузинської РДА надано відповідь від 27.11.2017 року за № 5286/57-2017 з тексту якої вбачається, що голові Арбузинської РДА ОСОБА_3 повідомлено, що під час перевірки повідомлення не встановлено даних про нецільове використання бюджетних коштів, та керуючись Законом України «Про звернення громадян», було прийнято рішення подальшу перевірку звернення припинити.

Відомості до ЄРДР на час розгляду скарги за вказаною заявою не внесені.

Згідно ст. 9 та ст. 214 КПК України слідчий, прокурор після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування під час якого прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити всі обставини кримінального провадження та надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, зокрема і подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). При цьому, положеннями ст. 92 КПК України регламентовано, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу покладається не на заявника, а на слідчого і прокурора.

За змістом ч. 3 ст. 214 КПК України заборонено здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, слідчий суддя констатує, пряму заборону процесуального Закону, а відтак неможливість здійснення перевірочних дій про можливий злочин без попереднього внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Наслідком такого порушення буде визнання всіх зібраних доказів недопустимими.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо застосування Закону України «Про звернення громадян» при розгляді заяв громадян про вчинення кримінального правопорушення, слід відмітити, що цей нормативно-правовий акт має свою мету і певним чином урегульовує питання взаємодії громадян з державними органами, у тому числі з органами, уповноваженими на здійснення досудового розслідування. Водночас слід зробити застереження щодо недопустимості підміни нормами цього закону положень, які визначають порядок реагування державних органів на одержання інформації про вчинені кримінальні правопорушення.

Так, відповідно до преамбули Закону України «Про звернення громадян» він регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Водночас, якщо особа звертається із певним документом до органів, відповідальних за реалізацію завдань кримінального провадження, пов`язаних із вчиненням, на її думку, кримінального правопорушення, то таке звернення недопустимо розцінювати як таке, в якому реалізується право особи на внесення пропозицій стосовно вдосконалення роботи органів досудового розслідування, викриття недоліків у їх роботі або як прояв участі у державних справах. Також неправильно (з цих же міркувань) розглядати заяви, які, на думку уповноважених суб`єктів органів досудового розслідування, містять відомості про кримінальне правопорушення, за правилами ст. 214 КПК, а які таких відомостей не містять, за правилами Закону України «Про звернення громадян», оскільки така ознака не може використовуватись як розмежувальна для цих двох видів звернень.

Таким чином, посадові особи заявленого суб`єкта оскарження обмежились наданням відповіді в поряду Закону України «Про звернення громадян», тобто не забезпечили заявнику гарантованого державою права та закріпленого у ст. ст. 6, 13 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язку здійснювати повне й ефективне розслідування та ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, позбавивши громадянина (заявника) права на повне, справедливе, публічне, безстороннє дослідження повідомлених ним обставин.

Крім того, слід зазначити, що ОСОБА_3 звернувся до департаменту захисту економіки Національної поліції України з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення не як громадянин України, а як посадова особа Арбузинської районної державної адміністрації Миколаївської області.

Лист начальника Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області не може бути підставою для відмови у внесенні уповноваженою особою даного органу поліції після отриманні заяви про вчинене кримінальне правопорушення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки такий обов`язок прямо передбачений ст. 214 КПК України і не може тлумачитися службовими особами поліції на свій власний розсуд.

Так аналіз положень кримінального процесуального закону, а також підзаконних актів, прийнятих відповідно до останнього, які регламентують підстави та порядок внесення слідчим та прокурором після отримання заяви про вчинене кримінальне правопорушення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, свідчать, що КПК України дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підстав заяви та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійснення ними своїх повноважень, разом з тим, слід враховувати, що на цьому етапі розвитку правових відносин стосовно ймовірного вчинення діяння, відповідальність за яке встановлена законом України про кримінальну відповідальність, не достатньо об`єктивних відомостей навіть для попередньої констатації наявності або відсутності ознак складу злочину.

При цьому, жодна норма кримінального процесуального закону не надає органу досудового розслідування після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення здійснювати оцінку їх обґрунтованості, а передбачають лише обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження, а отже, якщо зі звернення особи вбачається, що вона порушує перед органом досудового розслідування питання про вчинення кримінального правопорушення, ініціюючи здійснення ним дій, визначених КПК України, то навіть за умови, що результати аналізу наведених особою відомостей свідчать про відсутність ознак складу злочину, такі відомості мають бути внесені до ЄРДР з подальшим закриттям кримінального провадження відповідно до ст. 284 КПК України.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Зі змісту вимог ч. 2 ст. 214 КПК України вбачається, що з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань розпочинається досудове розслідування.

Враховуючи зазначене, вважаю, що скарга в частині зобов`язання внести відомості за заявою голови Арбузинської РДА ОСОБА_3 про вчинення злочину до Єдиного реєстру досудових розслідувань підлягає задоволенню, оскільки зазначена заява містить відомості про вчинене кримінальне правопорушення, але станом на час розгляду скарги в суді доказів внесення службовими особами Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою не надано.

Відтак скарга підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 25, 28, 107, 214, 303-307 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
Скаргу голови Арбузинської районної державної адміністрації Миколаївської області ОСОБА_3 на бездіяльність начальника Арбузинського відділення поліції Братського відділу поліції Головного управління національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_4 щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення задовольнити.
Зобов`язати уповноважену службову особу Арбузинського відділення поліції Братського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області відповідно до вимог ст. 214 КПК України внести відомості про вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ст.ст. 190, 191, 364 КК України, за заявою голови Арбузинської районної державної адміністрації ОСОБА_3 від 30 жовтня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 12 грудня 2017 року об 11 годині 50 хвилин.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя

Арбузинського районного суду ОСОБА_1