Справа № 509/1123/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2018 року Овідіопольский районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

перекладача: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в с.Овідіополь, кримінальне провадження з обвинувальним актом, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Наблус, республіки Палестина, палестинець, громадянин Палестини, з вищою освітою, одружений, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючий, зареєстрований за адресою: республіка Палестина, місто Наблус , тимчасово мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ст.128 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
24.04.2007 біля 15 години 00 хвилин, на території автостоянки «За вул. Рожевою» ТОВ «Промтоварний ринок» в смт. Авангард Овідіопольського району між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 сталась сварка на ґрунті боргових відносин, в ході якої ОСОБА_8 спровокував бійку. Не бажаючи приймати участь у бійці та розуміючи фізичну перевагу ОСОБА_8 , ОСОБА_9 зачинився у своєму автомобілі «BMW 520» та зателефонував своєму брату ОСОБА_6 , попрохавши допомоги. Останній, отримавши дзвінок, направився до місця події. В цей час ОСОБА_8 , за допомогою дерев`яної палиці, наносив удари по автомобілю ОСОБА_9 , намагаючись розбити скло водійської двері, бажаючи продовження бійки.

Опинившись на місці події, ОСОБА_6 почав відштовхувати ОСОБА_8 від автомобіля брата та наніс декілька ударів по правій руці ОСОБА_8 , намагаючись вибити з неї дерев`яну палицю, так як останній не залишав спроб нанести нею ударів. ОСОБА_6 вдалось вибити з руки ОСОБА_8 палицю, в результаті чого, в ході сутички, палиця в руці останнього, отримавши прискорення від спроб її вибити, нанесла удар в праву сторону голови ОСОБА_8 , спричинивши тілесні ушкодження, після чого опинилась на землі. Удар палицею, яка була затиснута в руці ОСОБА_8 , був нанесений ОСОБА_6 при спробі вибити її, тобто з власної необережності у вигляді злочинної недбалості.

Згідно з висновком судовомедичної експертизи №3141 від 02.08.2007 у ОСОБА_8 мались тілесні ушкодження у вигляді: закрита черепно-мозкова травма у формі забою головного мозку легкої ступені, перелам правої скроневої кістки, забої голови, задньої поверхні грудної клітини з обох боків, лівого та правого стегна та правої гомілки, які були спричинені діями тупого предмету, можливо 23.04.2007. Перелам правої скроневої кістки міг бути спричинений як від удару тупим предметом (наприклад: дерев`яною палицею), так і від удару по тупому предмету при падінні з висоти власного зросту. Пошкодження голови перелам правої скроневої кістки, за критерієм небезпечності для життя в момент нанесення, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, згідно з п.2.1.1. (а) та 2.1.3 (б) «Правил судово-медичного встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень 1995р.».

Суд вважає, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , своїми необережними діями скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст. 128 КК України, тобто, необережне тяжке тілесне ушкодження.
Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину визнав повністю і у скоєному ним злочину щиро розкаявся, підтвердивши суду, що він дійсно скоїв злочин при вищенаведених фактичних обставинах, які ним не заперечуються.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_6 правильно розуміє зміст обставин скоєння злочину, а тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції. При цьому обвинуваченому роз`яснено, що надалі він не матиме права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

З урахуванням повного визнання вини обвинуваченим, в відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України, зі згоди учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують особу обвинуваченого.

Суд вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ст.128 КК України. Провина обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ст. 128 КК України, тобто, необережне тяжке тілесне ушкодження,повністю доведена.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, а у відповідності зі ст.12 КК України злочини, передбачений ст.128 КК України відноситься до злочину невеликої тяжкості, особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має позитивну характеристику з місця проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, знаходження на його утриманні малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обставини, які пом`якшують покарання, а саме, щире каяття (п.1 ч.1 ст.66 КК України).

Обставин, що обтяжують покарання, передбачених ст.67 КК України, судом не встановлено.

Призначення покарання обвинуваченому має бути в межах санкції, що передбачена ст.128 КК України.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що покарання ОСОБА_6 повинно бути призначено у вигляді обмеження волі.

Відповідно до пункту «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2008 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, або дітей-інвалідів незалежно від їх віку.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та не позбавлений відносно нього батьківських прав, обмежень, передбачених ст.7 Закону України «Про амністію у 2008 році» та Законом України «Про застосування амністії» судом не встановлено, обвинуваченим суду надана згода на застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2008 році», а відтак суд приходить до висновку про необхідність звільнення останнього від відбування покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2008 році».
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишити у вигляді застави, яка після вступу вироку в законну силу підлягає поверненню заставодавцю - ОСОБА_9 .

Матеріальної шкоди в результаті злочину потерпілому не завдано. Цивільний позов не заявлявся.

Витрати на проведення експертиз або залучення експерта відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст.349, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.128 КК України та призначити йому покарання 1 рік обмеження волі.

На підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2008 році» ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного судом покарання, як особу, не позбавлену батьківських прав, який на день набрання чинності цим Законом має неповнолітню дитину, якій не виповнилося 18 років.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишити у вигляді застави.

Після вступу вироку у законну силу повернути заставодавцю ОСОБА_9 заставу в розмірі 50000 (П`ятдесят тисяч) грн., внесену на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України у Одеській області (р/р 5435, , МФО 820172, отримувач: Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Одеській області).

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом 30 днів після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1 .