Справа №592/8704/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/820/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Клопотання (подання), пов`язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 жовтня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 серпня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 серпня 2017 року частково задоволено подання начальника ДУ «Сумська виправна колонія (№116)» про поміщення засудженого до приміщення камерного типу та застосовано до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 21.03.2013 року за ч.3 ст.187, ч.4 ст.187, ч.3 ст.298, ст.70 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією особистого майна, - захід дисциплінарного стягнення у вигляді переведення його до приміщення камерного типу установи строком на 2 місяці.

Не погодившись з ухвалою суду, засуджений ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, за змістом якої просить переглянути рішення суду про поміщення його до приміщення камерного типу Сумської ВК №116, оскільки складені відносно нього матеріали не відповідають дійсності. Зазначає, що представниками адміністрації установи безпідставно відмовлено у забезпеченні його захисником для роз`яснення прав та недопущення порушень з їх сторони, оскільки до нього висувалися вимоги українською мовою, якої він не розуміє, внаслідок чого засуджений був вимушений відмовитися від підпису документів. Також вказує, що суд не надав йому можливості ознайомитися з матеріалами справи та не забезпечив перекладачем, порушивши таким чином його права.

Заслухавши доповідь головуючого-судді, пояснення засудженого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 , які вказували на незаконність ухвали суду про поміщення засудженого до приміщення камерного типу, а тому просили її скасувати, думку прокурора, який вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу засудженого, такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_9 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У відповідності до п. 13-2 ч. 1 ст.537 та п. 2 ч. 2 ст.539 КПК України питання про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у вигляді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночні камери) вирішується судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

У відповідності до ч. 1 ст.134 КВК України при призначенні заходів стягнення враховуються причини, обставини і мотиви вчинення порушення, поведінка засудженого до вчинення проступку, кількість і характер раніше накладених стягнень, а також пояснення засудженого щодо суті проступку. Стягнення, що накладаються, мають відповідати тяжкості і характеру проступку засудженого.

Частиною 9 ст.134 КВК України передбачено, що стягнення у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) накладається в разі безуспішного застосування інших заходів впливу.

Як вбачається з матеріалів провадження, начальник Державної установи «Сумська виправна колонія (№116)» звернувся до суду з поданням про поміщення засудженого ОСОБА_9 до приміщення камерного типу, посилаючись на те, що засуджений порушує вимоги режиму тримання та своєю поведінкою подає негативний приклад іншим засудженим, за період відбування покарання характеризується негативно, систематично допускає порушення вимог режиму відбування покарання, за що має двадцять шість стягнень, у відношенні до представників адміністрації колонії не ввічливий, вперто не бажає виконувати їх вимоги, потребує постійного посиленого контролю за їх виконанням, на виробництві колонії не працевлаштований, заохочень не має, перебуває на профілактичному обліку в установі як злісний порушник вимог режиму відбування покарання та вперто не бажає ставати на шлях виправлення.

08.08.2017 року о 14:05 год. засудженому ОСОБА_9 було запропоновано згідно графіку 2-х годинного відпрацювання, затвердженого начальником Державної установи, зробити вологе прибирання загального коридору ДІЗО та роз`яснено вимоги ст. 118 КВК України, але він в категоричній формі відмовився від запропонованої роботи, нічим це не мотивуючи. Скарг на стан свого здоров`я не висловлював. ОСОБА_9 повторно було роз`яснено вимоги ст. 118 КВК України та правові наслідки, передбаченні чинним законодавством у зв`язку з невиконанням запропонованої роботи, та було запропоновано виконати обов`язкове відпрацювання відповідно до вимог ч. 5 ст. 118 КВК України, але він повторно в категоричній формі відмовився від запропонованої роботи, нічим це не мотивуючи. Йому було запропоновано надати письмове пояснення з приводу своєї відмови від прибирання загального коридору, де він відбуває дисциплінарне покарання, але він також в категоричній формі відмовився написати пояснення.

Розглядаючи подання начальника ДУ «Сумська виправна колонія (№116), суд першої інстанції дослідив додані до нього матеріали, особову справу засудженого, вислухав як пояснення представника установи виконання покарань, прокурора, так і доводи сторони захисту адвоката ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_9 .

Перевіривши вказані обставини та надані до апеляційного суду матеріали справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про застосування до засудженого ОСОБА_9 стягнення у вигляді переведення до приміщення камерного типу установи, оскільки кількість допущених засудженим ОСОБА_9 порушень, свідчить про їх систематичність, а усі застосовані до нього заходи виховного та дисциплінарного впливу не дають позитивних результатів, тобто є безуспішними.

Разом з тим, зваживши на всі обставини справи, суд дійшов висновку, що запропонований адміністрацією установи виконання покарань строк переведення засудженого до приміщення камерного типу розміром 3 місяці є надмірним та таким, що не в повній мірі відповідає тяжкості та характеру вчиненого ним дисциплінарного проступку, а тому застосував стягнення у вигляді переведення засудженого до приміщення камерного типу установи строком на два місяці, з чим за встановлених в суді апеляційної інстанції обставин, погоджується колегія суддів.

Посилання засудженого ОСОБА_9 на те, що працівники установи виконання покарань висували до нього вимоги та надали для підпису документи складені на українській мові, якої він не розуміє, а також щодо порушення його права знайомитись з матеріалами справи на зрозумілій мові та незабезпечення участі перекладача, є безпідставними і не заслуговують на увагу, оскільки, спростовуються наявними в матеріалах справи даними.

Статтею 29 КПК України передбачено забезпечення учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, користуватися у разі необхідності послугами перекладача.

Таким чином, зі змісту вказаної норми закону вбачається, що зазначена гарантія щодо забезпечення права на перекладача розповсюджується на осіб, відносно яких є достатні підстави вважати, що вони не володіють чи недостатньо володіють державною мовою. В протилежному випадку, такі клопотання обвинуваченого слід розцінювати як зловживання правом.

Зазначене узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, компетентні органи повинні задовольнити клопотання обвинуваченого про переклад висунутих щодо нього обвинувачень та участь у справі перекладача, крім випадків, коли встановлено, що обвинувачений насправді достатньою мірою володіє національною мовою (Рішення «Брозічек проти Італії»).

Як вбачається з матеріалів даної справи, засуджений ОСОБА_9 є українцем, громадянином України, народився, виріс, отримав освіту та проживав на території України, тобто весь час перебував у тому мовному середовищі, де фактично міг і мав безперешкодну можливість, й навіть був змушений розуміти, не лише російську, а й українську мову. Про дані обставини також свідчить і те, що ОСОБА_9 має родичів батька, матір, брата, доньку та дружину, які проживають на території Сумської області та міста Суми, тобто України (а.п.23).

Виходячи з цього, колегія суддів не вбачає жодних порушень в діях працівників адміністрації виправної колонії у висуненні законних вимог засудженому ОСОБА_9 щодо здійснення вологого прибирання, роз`ясненні йому вимог законодавства та складанні відповідних документів державною мовою, за відсутності при цьому підстав для залучення захисника.

Більше того, як вбачається з доданих до подання матеріалів, засудженому ОСОБА_9 доведено право повідомити родичів та адвоката і право на оскарження дисциплінарного стягнення згідно ст.134 КВК України, яким останній не скористався та відмовився від підпису відповідного повідомлення (а.п.18).

У зв`язку з вищезазначеним, у колегії суддів відсутні підстави вважати, що засуджений не розумів вимог працівників виправної колонії та відмовився підписувати документи з підстав того, що вони складені не зрозумілою йому мовою, а тому доводи ОСОБА_9 в цій частині свідчать лише про намагання уникнути застосування до нього стягнення.

Також, всупереч доводів апелянта, судом першої інстанції за клопотанням засудженого було надано час для ознайомлення з матеріалами справи, однак ОСОБА_9 відмовився від ознайомлення з матеріалами кримінального провадження в категоричній формі (а.п.47).

Разом з тим, з метою забезпечення права засудженого на ознайомлення з матеріалами справи, суд першої інстанції у судовому засіданні 29.08.2017 року оголосив перерву та надав можливість ОСОБА_9 за участю захисника ОСОБА_8 ознайомитися з матеріалами подання щодо нього.

Після продовження судового засідання, засуджений ОСОБА_9 повідомив суду, що ознайомився з матеріалами справи та розуміє суть питання, яке вирішується.

Таким чином, під час судового розгляду подання начальника ДУ «Сумська виправна колонія (№116)» було дотримано право засудженого ОСОБА_9 на захист, забезпечено право на ознайомлення з матеріалами справи в присутності адвоката, він розумів суть питання, яке розглядається, надавав пояснення з цього приводу та заявляв клопотання, а тому посилання як на допущене судом порушення ненадання йому перекладача є безпідставним.

Даних, які б свідчили про можливу фальсифікацію матеріалів справи колегією суддів не встановлено, натомість сам ОСОБА_10 в суді першої інстанції не заперечував, що дійсно відмовився від проведення вологого прибирання.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає ухвалу місцевого суду законною, та обґрунтованою, а тому не вбачає підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 серпня 2017 року про застосування заходу стягнення у вигляді переведення засудженого ОСОБА_9 до приміщення камерного типу строком на два місяці, залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_9 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

.