Справа № 699/166/18
Номер провадження № 1-кп/699/84/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.04.2018 року м.Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області кримінальне провадження № 0000068 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Тинівка Жашківського району Черкаської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , громадянин України, українець, не одружений, офіційно непрацевлаштований, середня спеціальна освіта, невійськовозобов`язаний, раніше судимий: вироком Ставіщенського районного суду Київської області від 30.09.2011 року за ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 152 КК України, із застосуванням ст.ст. 69, 70 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна; вироком Жашківського районного суду Черкаської області від 28.03.2012 року за ч. 1 ст. 186 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано не відбутий строк покарання за вироком Ставищенського районного суду Київської області від 30.09.2011 року у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі та остаточно призначено до відбуття 6 років 1 місяць позбавлення волі з урахуванням часу з 21.04.2011 року по 28.03.2012 року у виправній колонії для неповнолітніх осіб засуджених вперше до позбавлення волі; 02.06.2015 року умовно-достроково звільнений з не відбутим строком покарання 1 рік 11 місяців 18 днів; запобіжний захід не обирався, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника органу пробації ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , будучи раніше судимий: вироком Ставіщенського районного суду Київської області від 30.09.2011 року за ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 152 КК України, із застосуванням ст.ст. 69, 70 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна; вироком Жашківського районного суду Черкаської області від 28.03.2012 року за ч. 1 ст. 186 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано не відбутий строк покарання за вироком Ставищенського районного суду Київської області від 30.09.2011 року у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі та остаточно призначено до відбуття 6 років 1 місяць позбавлення волі з урахуванням часу з 21.04.2011 року по 28.03.2012 року у виправній колонії для неповнолітніх осіб засуджених вперше до позбавлення волі; 02.06.2015 року умовно-достроково звільнений з не відбутим строком покарання 1 рік 11 місяців 18 днів, маючи не зняту та не погашену в законному порядку судимість, у т.ч. за вчинення злочинів проти власності, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисне кримінальне правопорушення.
03.02.2018 року близько 15 год. 45 хв. ОСОБА_3 , повторно, реалізовуючи заздалегідь виниклий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, таємно, переконавшись та вважаючи, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, проник на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_7 , та перебуває у користуванні ОСОБА_5 , та шляхом зняття скла із дерев`яної рами віконного отвору проник всередину вказаного житлового будинку, де здійснив крадіжку одного наручного жіночого механічного годиннику «Luch», одного наручного жіночого механічного годиннику «Чайка», а також предметів жіночої біжутерії з недорогоцінних металів, а саме: одного кільця металічно-сірого кольору зі скляним каменем, одного кільця металічно-сірого кольору з чорним каменем та пари сережок металічно-сірого кольору зі скляним каменем, які належали ОСОБА_7 , загальна вартість яких становить 701 грн., однак оскільки був затриманий працівниками поліції охорони у приміщенні вказаного будинку, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, зокрема не викрав інших речей, що були у будинку, та не розпорядився вже викраденими речами на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_3 здійснив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у приміщення, вчинене повторно.

Відповідно до ч. 1 ст. 348 КПК України суд встановив, що обвинуваченому ОСОБА_3 суть обвинувачення зрозуміла. Обвинувачений вказав суду, що визнає свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення, щиро розкаюється у вчиненому та бажає давати показання.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення у повному обсязі, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, учасники судового провадження, які з`явились у судове засідання, не висловлюють жодних заперечень щодо встановлених обставин, вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження всіх доказів щодо обставин справи, що підтверджують вину обвинуваченого і ніким не оспорюються, та вирішив обмежитись допитом обвинуваченого та потерпілого ОСОБА_5 , а також дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченого.

Також суд роз`яснив учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оскаржити обставини, які не досліджувались судом у судовому засіданні, в апеляційному порядку.

Допитаний у ході судового провадження обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у інкримінованому йому діянні визнав повністю, щиро розкаявся та надав пояснення, що 03.02.2018 року у післяобідній час він прогулювався вулицями м. Корсунь-Шевченківський в очікуванні рейсового автобусу до с. Завадівка, з метою визначення занедбаного будинку для його пограбування, оскільки не мав грошових коштів на проїзд. На одній із вулиць він побачив будинок, який йому здався недоглянутим, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, він зайшов на територію даного домоволодіння та, знявши скло з одного з вікон, проник всередину будинку. У подальшому у одній з кімнат будинку він викрав два наручних жіночих механічних годинника, 2 кільця та пару сережок, які були біжутерією. Водночас викрасти ще якісь речі з інших кімнат даного будинку йому перешкодили працівники поліції охорони, які приїхали, як він зрозумів, оскільки у будинку спрацювала сигналізація, та затримали його, безпосередньо у будинку.

Потерпілий ОСОБА_5 надав суду пояснення відповідно до змісту яких домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , належить його двоюрідній сестрі ОСОБА_7 , яка проживає у м. Львів, а вказаний будинок уже тривалий час перебуває під його наглядом та у його користуванні, хоча фактично він постійно проживає за іншою адресою. 03.02.2018 року близько 16 год. до нього зателефонували працівники поліції охорони та повідомили, що у вказаному будинку спрацювала сигналізація, а тому йому необхідно терміново під`їхати до нього. Орієнтовно через 15-20 хв. він приїхав до будинку, де побачив, що обвинувачений ОСОБА_3 , якого він раніше не знав, стоїть у дворі у наручниках, а на одному з вікон відсутнє скло. Працівники поліції охорони повідомили йому обставини, що сталися. Інших осіб, які протиправно проникли до даного будинку не було.

Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка згідно змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ судами, як і Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, застосовується як джерело права, а саме у рішенні «Коробов проти України», вказано, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність, крім іншого, може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що у ході судового розгляду кримінального провадження винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена у повному обсязі, та сумніви щодо вказаного відсутні.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у приміщення, вчинене повторно.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд визнає його щире каяття, оцінюючи вказане не лише з огляду на визнання ним вини у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні під тиском беззаперечних доказів, зібраних під час досудового розслідування, та затримання його безпосередньо на місці вчинення злочину, а й з урахуванням усвідомлення ним протиправності вчиненого діяння та сорому за вчинене.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає рецидив злочинів, оскільки він має не зняту та не погашену судимість за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

Суд критично оцінює характеристику Тинівської сільської ради відносно обвинуваченого, оскільки відповідно до її змісту ОСОБА_3 за місцем реєстрації не проживає.

Згідно з ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.
Відповідно до змісту досудової доповіді ОСОБА_3 офіційно не одружений, проживає разом із співмешканкою ОСОБА_8 , 1999 року народження, яка на даний час вагітна, та з її батьками. На даний час працює охоронцем ТОВ «Наша Ряба» в с. Степанці Канівського району Черкаської області без офіційного працевлаштування. Має позитивні плани на майбутнє, зокрема, одружитися та знайти більш оплачувану роботу. До вчиненого правопорушення ставиться серйозно, шкодує про вчинене, усвідомлює наслідки скоєного, визнає свою провину, розкаюється. Відповідно до оцінки статистичних та динамічних даних має середні рівні ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та ризику небезпеки для суспільства. Виправлення особи без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства, у винятковому порядку виправлення та запобігання вчинення повторних правопорушень без ізоляції від суспільства можливе, за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів.

У судових дебатах та під час останнього слова обвинувачений ОСОБА_3 повторно вказав, що щиро кається у вчиненому, усвідомлює протиправність вчиненого діяння, йому соромно за вчинене, готовий відшкодувати потерпілим завдані його діями збитки матеріального та морального характеру, бажає стати на шлях виправлення та створити власну сім`ю, оскільки його дівчина вагітна від нього. Просив суд призначити покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, крім обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, також враховує: особу винного, який є особою молодого віку; суспільну небезпеку, характер та ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, який класифікується як тяжкий злочин; ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця; висновки досудової доповіді; думку прокурора про призначення покарання не пов`язаного з ізоляцією від суспільства; думку потерпілих ОСОБА_7 , яка у надісланій до суду письмовій заяві, міру покарання залишила на розсуд суду, та ОСОБА_5 , який вказав, що обвинуваченому слід дати шанс на виправлення.

Відповідно до ч. 3 ст. 68 КК України за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

З урахуванням вказаного та принципу індивідуалізації покарання, суд вважає, що подальше виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, можливе без ізоляції його від суспільства, шляхом призначення покарання з дотриманням вимог ч. 3 ст. 68 КК України, у межах санкцій ч. 3 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі, з встановленням строку випробування, якщо він протягом іспитового строку, визначеного судом на максимально можливий період, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, з переліку передбачених ст. 76 КК України, вважаючи, що саме ця міра покарання з урахуванням обставин даної справи буде достатньою та справедливою для нього, оскільки він як особа, яка раніше відбувала покарання у місцях позбавлення волі, реально усвідомлює наслідки порушення умов призначення йому покарання із застосування положень ст. 75 КК України, та можливість направлення його до місць позбавлення волі для реального відбування строку призначеного покарання, від відбуття якого його на даний час суд звільняє, у разі допущення порушень, покладених на нього обов`язків.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Арешт на майно не накладався.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України.

Підстави для обрання заходів забезпечення кримінального провадження відсутні.

Керуючись ст.ст. 12, 53, 65, 66, 68, 75, 76, 185 КК України, ст.ст. 100, 368, 370, 373, 374, 395 КПК України, суд

У Х В АЛ И В:
Визнати винуватим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Іспитовий строк встановити тривалістю 3 (три) роки, який рахувати з часу проголошення вироку.
На підставі ч. 1, п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-попросити публічно пробачення у потерпілих ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Підстави для обрання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , міри запобіжного заходу до вступу вироку у закону силу відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Речові докази, а саме: наручні жіночі механічні годинники «Luch» та «Чайка», кільце металічно-сірого кольору зі скляним каменем, кільце металічно-сірого кольору з чорним каменем та пару сережок металічно-сірого кольору зі скляним каменем, які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , повернути власнику ОСОБА_7 .

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Черкаської області через Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право отримати у суді копію даного вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1