Справа 688/3025/17
№ 1-кп/688/26/18
Ухвала
26 січня 2018 року м.Шепетівка
Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Шепетівка кримінальне провадження №0001305 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Шепетівка Хмельницької області, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309 КК України,
встановив:
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 ще на 60 днів, мотивуючи тим, що будь-яких підстав для скасування чи зміни йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не має. Враховуючи наявність ризиків, які існували на момент обрання запобіжного заходу та на даний час не зменшилися, відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, сім`ї та постійного місця роботи, тяжкість інкримінованих йому злочинів, санкціями яких передбачено позбавлення волі на строк від 6 до 10 років, а також те, що в разі зміни запобіжного заходу він може переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки за короткий проміжок часу вчинив ряд правопорушень, пов`язаних із незаконним обігом наркотичних засобів, та інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, просив клопотання про прожовження строку запобіжного заходу обвинуваченому задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_4 проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою не заперечував.
Захисник ОСОБА_5 заперечив проти продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що наявність лише однією підозри у вчиненні тяжкого злочину не дає підстави для продовження такого строку, обвинувачений вперше притягається до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, є інвалідом ІІІ групи, а тому просив обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Заслухавши думки учасників судового провадження, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого підлягає задоволенню з наступних підстав.
Ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 серпня 2017 року обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 16 жовтня 2017 року, дія якого ухвалою зазначеного суду від 12 жовтня 2017 року продовжена до 10 грудня 2017 року включно, а ухвалою від 07.12.2017 року до 04.02.2018 року включно.
Відповідно до абзацу 2 ч. 3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Зазначений запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 був обраний та продовжувався в зв`язку з наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309 КК України, а також наявністю ризиків, які давали підстави суду вважати, що він може здійснити дії, передбачені частиною 1 ст. 177 КПК України, і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
ОСОБА_4 обвинувачується, в тому числі у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 307 КК України, які є тяжкими, санкція якої передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років.
Прокурор у судовому засіданні довів, що на момент розгляду кримінального провадження не зменшились ризики, передбачені ст. 177 КПК України і обвинувачений, в разі застосування йому іншого запобіжного заходу, ніж був застосований в ході досудового розслідування, з огляду на його особу, може продовжити вчинення злочинів, ухилитися від суду, що дає підстави для продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Щодо доводів захисника про відсутність ризиків, суд вважає також необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , у разі визнання його винуватим, з огляду на вірогідність переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, спростовують доводи захисту про відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що перевагу піблічного інтересу над приватним, тобто існування реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцин поваги до особистої свободи, слід визнати виключними обставинами, згідно з якими лише продовження строку дії застосованого раніше запобіжного заходу зможе запобігти ризикам незаконного впливу на свідків, які ще судом не допитані, можливого ухилення від суду, продовження злочинної діяльності, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що в строк до 04 лютого 2018 року не можливо закінчити судове провадження, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого на 60 днів, до 26 березня 2018 року.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 197, 331, 372 КК України, суд
ухвалив:
Продовжити обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309 КК України ОСОБА_4 строк тримання під вартою на 60 днів, до 26 березня 2018 року включно.
Копію ухвали для виконання направити начальнику Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області та начальнику Хмельницького слідчого ізолятора.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя: ОСОБА_1