Справа № 387/680/17
Номер провадження по справі 1-кп/387/95/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 жовтня 2017 року смт. Добровеличківка
Добровеличківський районний суд Кіровоградської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Богданівка Добровеличківського району Кіровоградської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта базова загальна середня, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, працює механізатором в ТОВ " Агротех ", раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України,
за участі сторін кримінального провадження :
прокурора ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
представника потерпілого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_3
Обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 356 КК України, кваліфіковане як самовільне, всупереч установленому законом порядку вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином та якими була заподіяна значна шкода інтересам власника за наступних обставин :
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 своєї вини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав повністю. Під час допиту вказав, що в 1994 році його батько - ОСОБА_8 придбав у ОСОБА_9 житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_2 . Вказаний правочин укладався в Новоархангельській державній нотаріальній конторі . Особисто він не був свідком укладення вказаного договору. Передача коштів продавцю відбувалася в домоволодінні батька обвинуваченого. Із вказаного періоду ОСОБА_3 , разом із сім`єю, стали проживати у вказаному будинку. В 1997 році матір потерпілого стала претендувати на зазначене домоволодіння, мотивуючи тим, що воно нею успадковане. Цього ж року вона звернулася до Добровеличківського районного суду Кіровоградської області з відповідним позовом. Обвинувачений стверджував, що про результати розгляду вказаної справи та прийняте судом рішення йому нічого не відомо, оскільки він не був стороною по справі . Після ухвалення зазначеного вище рішення до нього зверталися ОСОБА_10 та ОСОБА_5 з вимогами звільнити займаний будинок . Однак ОСОБА_3 відмовляв їм у цьому, вважаючи себе власником. В 2002 році обвинувачений став проживати в іншому домоволодінні. В кінці травня місяця 2016 року, він, з допомогою свого батька, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 демонтували дах з будинку та забрали шифер, крокви та дошки .
Потерпілий ОСОБА_5 під час допиту вказав, що в будинку АДРЕСА_2 проживав його батько - ОСОБА_14 , разом зі своєю сестрою - ОСОБА_15 . На момент смерті останньої, що мало місце 17.12.1993 року, в будинку проживали ОСОБА_14 та потерпілий . Через три дні після смерті батька, що мало місце 02.09.1994 року, родина обвинуваченого зайняла вказаний вище житловий будинок та відмовлялася допустити до нього потерпілого та його матір, в зв`язку з чим останні вимушені були проживати у найманому житлі. В 1997 році рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області було визнано право власності на спірний житловий будинок за матір`ю потерпілого - ОСОБА_10 . Однак ОСОБА_3 відмовлявся виконувати рішення суду та продовжував проживати в даному будинку. АДРЕСА_3 році померла мати потерпілого і будинок успадкував ОСОБА_5 . Незважаючи на вказане, ОСОБА_3 , в травні 2017 року, всупереч волі потерпілого, демонтував дах на вказаному вище будинку, привівши його таким чином у непридатний для проживання стан. Потерпілий не має іншого житла, а тому вимушений проживати у найманому житлі.
Свідок обвинувачення ОСОБА_16 , під час допиту вказав, що значний проміжок часу тому, в одному з будинків по АДРЕСА_2 , що в селі Тишківка проживав ОСОБА_14 разом із своєю сестрою . Після смерті останніх у вказаному будинку проживав разом із сім`єю ОСОБА_3 . На вказане житло в той час претендувала матір потерпілого - ОСОБА_10 . В зв`язку з цим остання зверталася до суду з відповідним позовом. На даний час будинок розібраний та непридатний для проживання.
Свідок обвинувачення ОСОБА_17 , під час допиту вказала, що значний проміжок часу тому, в одному з будинків по АДРЕСА_2 , що в селі Тишківка проживав ОСОБА_14 разом із своєю сестрою . Після смерті останніх у вказаному будинку проживав разом із сім`єю ОСОБА_3 . Зі слів односельців обвинувачений придбав будинок у сестри ОСОБА_14 - ОСОБА_18 .
Свідок обвинувачення ОСОБА_19 , під час допиту вказав, що в один із днів літа 2016 року, він , на прохання ОСОБА_3 , на своєму робочому тракторі здійснив перевезення шиферу та дощок з домоволодіння по АДРЕСА_2 до домоволодіння по АДРЕСА_1 , де проживає обвинувачений . Окрім нього на той момент були присутні ОСОБА_3 та ОСОБА_20 .
Свідок обвинувачення ОСОБА_20 , під час допиту вказав, що в 2017 році, він, разом з ОСОБА_19 та ОСОБА_3 , на прохання останнього, на тракторі під керуванням ОСОБА_19 здійснили перевезення шиферу та дощок з домовоолодіння по АДРЕСА_2 до домоволодіння по АДРЕСА_1 , де проживає обвинувачений. На той момент будинок по АДРЕСА_2 був без даху .
Свідок обвинувачення ОСОБА_21 , під час допиту вказав, що в один із днів літа 2017 року, він, на прохання ОСОБА_3 , разом з останнім та його батьком демонтувати дах на житловому будинку в якому обвинувачений раніше проживав та який знаходиться по АДРЕСА_2 . Ними було демонтовано дошки, балки та листи шиферу в кількості близько 30 штук .
Свідок захисту ОСОБА_22 , під час допиту вказав, що він є двоюрідним братом потерпілого. Будинок по АДРЕСА_2 , який є предметом спору, належав ОСОБА_15 . За її життя, разом з нею проживав брат - ОСОБА_14 . Після смерті ОСОБА_15 у вказаному будинку продовжив проживати ОСОБА_14 . Після смерті останнього будинок продала ОСОБА_8 сестра ОСОБА_15 - ОСОБА_9 , яка з її слів успадкувала майно, що належало ОСОБА_15 . Про обставини вказаної угоди свідку відомо лише зі слів односельців.
Свідок захисту ОСОБА_23 , під час допиту вказала, що в період з 70-х років по 1991 рік вона проживала в АДРЕСА_2 . По сусідству з нею по вказаній вулиці проживала сім`я ОСОБА_8 а також ОСОБА_15 , разом зі своїм братом - ОСОБА_14 . Після смерті ОСОБА_15 в її будинку продовжував проживати ОСОБА_14 . Після смерті останнього належний ОСОБА_15 будинок був проданий сестрою останньої ОСОБА_24 родині ОСОБА_8 . Про обставини вказаної угоди свідку відомо лише зі слів односельців.
Свідок захисту ОСОБА_25 , під час допиту вказала, що в будинку АДРЕСА_2 , проживала ОСОБА_15 . Пізніше, починаючи з 70-х років, разом з нею став проживати її брат - ОСОБА_14 . Після смерті останніх, в 90-х роках, будинок успадкувала сестра ОСОБА_26 та продала його батькам обвинуваченого. Свідок особисто бачила документ про прийняття спадщини ОСОБА_24 . Документа про продаж вказаного вище будинку родині Тваржінських вона особисто не бачила. Про існування вказаної угоди їй відомо зі слів ОСОБА_9 .
Згідно заяви потерпілого від 23.05.2016 року останній просить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_27 , ОСОБА_3 та ОСОБА_12 , які 19 та 20 травня 2016 року розібрали будинок його матері ОСОБА_10 , що знаходиться в АДРЕСА_2 ( а.п. 91 ).
Згідно протоколу огляду місця події від 25.05.2016 року та фототаблиці до нього, було оглянуто територію домоволодіння, що розташоване в АДРЕСА_2 . Виявлено, що на житловому будинку був відсутній дах та пошкоджена стеля ( а.п. 91-93 ).
Відповідно до рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 05.02.1997 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання недійсним свідоцтва про спадщину, визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку та визнання права власності на житловий будинок, вирішено : Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_14 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Тишківка Добровеличківського району Кіровоградської області - житлового будинку ОСОБА_10 . Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину, видане Новоархангельською нотаріальною конторою 14.10.1994 року за № 1944 на житловий будинок АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_9 . Визнано право власності за ОСОБА_10 на весь житловий будинок АДРЕСА_2 , господарство АДРЕСА_4 . В позові ОСОБА_10 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку за АДРЕСА_2 - відмовити за необґрунтованістю ( а.п. 94-95 ).
Згідно довідки Добровеличківського відділення № 4 Ульянівського КМБТІ від 10.07.2017 року, власником садиби за адресою : АДРЕСА_2 , є ОСОБА_10 на підставі рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 05.02.1997 року ( а.п. 104 ).
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 05.09.1994 року, виданого Тишківськю сільською радою Добровеличківського району Кіровоградської області, ОСОБА_14 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.п. 96 ).
Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 05.07.1991 року, виданого Тишківським відділом РАГС Добровеличківського району Кіровоградської області, дружиною ОСОБА_14 , за його життя, була ОСОБА_10 ( а.п. 97 ).
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 06.052016 року, виданого Добровеличківським РВ ДРАЦС ГТУЮ в Кіровоградській області, встановлено, що батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_14 та ОСОБА_10 ( а.п. 99 ).
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 21.04.2015 року, виданого Тишківською сільською радою Добровеличківського району Кіровоградської області, ОСОБА_10 померла у 2014 році ( а.п. 98 ).
Із свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.02.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 240, встановлено, що після смерті ОСОБА_10 , що мало місце в 2014 році, належне їй майно, а саме житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_2 , успадкував син - ОСОБА_5 ( а.п. 101 ).
З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 80376359 від 15.02.2017 року, встановлено, що за ОСОБА_5 10.02.2017 року за № 19019026 зареєстровано право власності на житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_2 ( а.п. 102 ).
Актом від 05.07.2017 року, складеного працівниками Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, зафіксовано факт відсутності покрівлі на житловому будинку АДРЕСА_2 ( а.п. 103).
Згідно протоколу огляду місця події від 14.05.2017 року та фототаблиці до нього, було оглянуто територію домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_2 . Під час огляду виявлено відсутність даху на житловому будинку, а також пошкодження стелі, вікон та дверей ( а.п. 112-115).
На переконання суду самовільність дій ОСОБА_3 по демонтажу покрівлі на житловому будинку потерпілого, вчинення їх з прямим умислом, невідповідність вказаних дій встановленому законом порядку, оспорюваність таких дій потерпілим підтверджується : рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 05.02.1997 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання недійсним свідоцтва про спадщину, визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку та визнання права власності на житловий будинок, де обвинувачений був відповідачем по справі, приймав участь в судовому засіданні та був ознайомлений з прийнятим рішенням ; довідкою завідувача Державного нотаріального архіву в Кіровоградській області № 867/01-21 від 28.09.2017 року, згідно якої в переданих до архіву з Новоархангельської ДНК нарядах " Договори відчуження " за 1994 рік договір купівлі-продажу між ОСОБА_8 та ОСОБА_24 - відсутній .
Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_3 в самовільному, всупереч установленому законом порядку вчинення дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином та якими була заподіяна значна шкода інтересам власника доведена повністю. Його дії судом кваліфікуються за ст. 356 КК України .
Заперечення обвинуваченим своєї вини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні розцінюється судом як намагання останнього уникнути відповідальності за скоєне .
При обранні ОСОБА_3 виду та міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії невеликої тяжкості, по місцю проживання характеризується посередньо.
Обставин, що пом`якшують покарання згідно ст. 66 КК України судом не встановлено .
Обставин, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України судом не встановлено .
З огляду на вказане, а також враховуючи матеріали досудової доповіді, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без його ізоляції від суспільства, а тому ОСОБА_3 слід призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень у виді штрафу .
Водночас судом встановлено, що : ОСОБА_3 вчинив умисне кримінальне правопорушення невеликої тяжкості, до набрання чинності Законом України " Про амністію в 2016 році "; на той момент мав на утриманні неповнолітню дитину, стосовно якої не позбавлений батьківських прав ; акт амністії відносно нього раніше не застосовувався; до кола осіб, передбачених ст.4 Закону України " Про застосування амністії в Україні " не входить; не заперечує проти його звільнення від відбування покарання на підставі акту амністії.
З огляду на вказане, суд вважає, що ОСОБА_3 слід звільнити від відбування покарання на підставі п.в ст.1 Закону України " Про амністію в 2016 році ".
Цивільний позов не заявлявся.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися і підстави для їх застосування відсутні .
Процесуальні витрати відсутні .
Речові докази - відсутні .
Керуючись ст.373, 374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 40 ( сорок ) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян тобто 680 ( шістсот вісімдесят) гривень .
На підставі п.в ст.1 Закону України " Про амністію в 2016 році " звільнити від відбування покарання .
Вирок суду набирає законної сили п ісля закінчення строку на його оскарження та може бути оскаржений до апеляційного суду Кіровоградської області на протязі тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Добровеличківський районний суд Кіровоградської області.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя
Добровеличківського районного суду
Кіровоградської області ОСОБА_1