Справа № 465/1604/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/1032/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретарів: ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.137 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Києва, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ,на вирок Франківського районного суду м.Львова від 21 серпня 2017 року відносно неї,

з участю прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

її захисника адвоката ОСОБА_7 ,

потерпілих: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

представника потерпілих адвоката ОСОБА_12 ,

встановила:
вищевказаним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.137 КК України, та призначено покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання із встановленням 1 (одного року) іспитового строку.
Відповідно до ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 обов`язки: 1) періодично з`являтися для рестрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирішено питання з речовими доказами та цивільним позовом.
Згідно з вироком, ОСОБА_8 визнана винною у тому, що вона, працюючи на посаді інструктора з фізкультури Львівської санаторної школи-інтернат №1 I-III ступеня імені Б.-І.Антонича з 01.11.2012 року відповідно до наказу №284-к від 26.10.2012р. Головного управління освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації та наказу №193 від 01.11.2012 року по Львівській санаторній школі-інтернаті №1 в порядку переведення з посади інструктора лікувальної фізкультури цієї ж школи, перебуваючи 2014 року близько 12 год. 20 хв. в ігровій кімнаті разом з учнем школи 3-Б класу ОСОБА_13 , яка в силу п.п.4.6.1 та 4.6.2 «Положення про організацію роботи з охорони праці учасників навчально-виховного процесу в установах і закладах освіти», затвердженого наказом Міністерства освіти і науки від 01.08.2001 року №563 несла відповідальність за збереження життя і здоров`я учнів та зобов`язана була забезпечувати проведення навчально-виховного процесу, що регламентується чинними законодавчими та нормативно-правовими актами з охорони праці, безпеки життєдіяльності та згідно підпункту 1.3 пункту 2 розділу III «Основні права працівників» Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників КЗ ЛОР «Львівська загальноосвітня школа інтернат I-III ст. імені Б.-І. Антонича, де зазначено, що працівник школи-інтернату зобов`язаний виконувати вимоги з охорони праці, техніки безпеки, передбачені відповідними правилами, інструкціями та іншими нормативними документами. Зокрема, в порушення вимог п.п.1.1. Інструкції №4 з охорони праці під час проведення занять з фізичної культури, яке обвинувачена ОСОБА_8 проводила з ОСОБА_13 в позашкільний час, поза графіком, без погодження з адміністрацією школи-інтернату, неналежно виконала свої службові обов`язки, через недбале ставлення до них, а саме не приділила належної уваги по догляду за ОСОБА_13 , не передбачила можливості настання суспільно-небезпечних наслідків, хоча повинна була і мала можливість їх передбачити, залишила малолітнього ОСОБА_13 одного, без нагляду, в приміщенні ігрової кімнати школи, що знаходиться на 3-му поверсі, та вийшовши із вказаної кімнати, зачинила двері на ключ. Залишившись без нагляду дорослих, малолітній ОСОБА_13 , перебуваючи в ігровій кімнаті, випав з вікна цієї ігрової кімнати, що знаходиться на третьому поверсі ІНФОРМАЦІЯ_2 -І.Антонича, що на вул.Остроградських, 1, у м.Львові і від отриманих травм помер.

Не погоджуючись із даним вироком, захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.137 КК України, закрити у зв`язку із відсутністю в діянні складу зазначеного кримінального правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог адвокат покликається на те, що в діяннях ОСОБА_8 відсутній склад інкримінованого їй злочину, обставини кримінального провадження не доведені, відтак наявні підстави для закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

На переконання захисника, інструктор з фізкультури ОСОБА_8 не була зобов`язана виконувати положення Інструкції №4 з охорони праці під час проведення занять з фізичної культури від 03 вересня 2010 року.

Окрім цього, як зазначає апелянт, після заняття ОСОБА_13 був переданий матері ОСОБА_10 , відтак дитина перебувала в ігровій кімнаті, оскільки була залишена без нагляду матір`ю. ОСОБА_8 двері ігрової кімнати на ключ не закривала, а смерть ОСОБА_13 настала після заняття у позашкільний час.

Також захисник звертає увагу й на те, що навчальний заклад усупереч протипоказанням допустив до навчання ОСОБА_13 , у якого були виявлені розлади психіки, а батьки дитини рекомендації лікарів не виконали та допустили навчання ОСОБА_13 в навчальному закладі для дітей із серцево-судинними захворюваннями.

Заслухавши доповідача, обвинувачену та її захисника на підтримання поданої апеляційної скарги, думку прокурора та потерпілих, які заперечили проти апеляційних вимог та вважають такі безпідставними, прослухавши звукозаписи на технічних носіях, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення.

Відповідно до статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Об`єктивною стороною злочину, передбаченого ч.2 ст. 137 КК України, є невиконання або неналежне виконання особою своїх професійних чи службових обов`язків щодо охорони життя та здоров`я неповнолітніх, що спричинило смерть неповнолітнього або інші тяжкі наслідки.

В розумінні ст. 137 КК України неналежне виконання професійних обов`язків можливо у випадках, коли особа виконує покладені на неї обов`язки, але не так, як цього вимагають відповідні правила, інструкції, інші приписи або обстановка, в якій знаходяться вихованці. Також, крім виконання обов`язків, які передбачені нормативними актами, або випливають з життєвих ситуацій і не регламентуються писаними правилами, така особа має реальну можливість забезпечити охорону життя і здоров`я дітей. Проте вона не виконує або виконує неналежним чином свої обов`язки внаслідок недбалого або несумлінного до них ставлення.

Суб`єктами вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.137 КК України, є особи, на яких обов`язки щодо забезпечення безпеки життя і здоров`я дітей покладені, зокрема, по службі. Це, перш за все, педагог або інший працівник освітнього, виховного, лікувального закладу чи іншої установи, який зобов`язаний здійснювати безпеку життя і здоров`я неповнолітніх (учитель, вихователь, медсестра і т.д.).

Суб`єктивна сторона цього злочину загалом характеризується прямим умислом (щодо невиконання професійних обов`язків) або злочинною недбалістю (щодо неналежного виконання професійних обов`язків) відносно діяння і необережністю (злочинна самовпевненість або злочинна недбалість) щодо наслідків цього злочину.

В даному випадку згідно з обвинувальним актом ОСОБА_8 обвинувачується саме у вчиненні злочину з необережності у формі злочинної недбалості.

Відповідно до ч. 3 ст. 25 КК України необережність є злочинною недбалістю, якщо особа не передбачала можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), хоча повинна була і могла їх передбачити. Тобто злочинна недбалість виражається у непередбаченні особою суспільно небезпечних наслідків своєї дії або бездіяльності, хоча за таких умов та/або в такій обстановці вона повинна була і могла їх передбачити.

При визначенні злочинної недбалості в поведінці особи необхідно встановити наявність обов`язку особи передбачати наслідки (об`єктивний критерій) та можливості їх передбачати (суб`єктивний критерій). Обов`язок бути уважним і розсудливим при вчиненні певних дій, передбачати настання їх шкідливих наслідків покладається на громадян законом, спеціальними нормами та правилами, які регулюють службову або професійну діяльність, а також виходячи із загальновизнаних норм людського спілкування. В даному випадку, зокрема, п.п.4.6.1. та 4.6.2. «Положення про організацію роботи з охорони праці учасників навчально-виховного процесу в установах і закладах освіти», затвердженого наказом Міністерства освіти та науки від 01.08.2001 року №563, п.п.1.3 п.2 Розділу ІІІ «Правил внутрішнього розпорядку для працівників КЗ ЛОР «Львівська загальноосвітня санаторна школа-інтернат №1 І-ІІІ ст.імені Б.-І.Антонича», посадовою інструкцією інструктора з фізкультури (лікувальної) від 31.10.2013 року, п.1.1 Інструкції №4 з охорони праці під час проведення занять з фізичної культури від 3.09.2010 року, відповідальність за збереження життя і здоров`я учнів покладено, зокрема, на ОСОБА_8 як на педагогічного працівника в силу Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 року №963.

Ураховуючи зазначене, відповідні вимоги законодавства про освіту, зокрема Закону України «Про освіту», Закону України «Про загальну середню освіту» щодо обов`язків педагогічного працівника, а також загальновизнані норми про те, що педагогічний працівник, в даному випадку інструктор, повинен докладати зусиль та дбати про збереження життя та здоров`я учнів під час навчально-виховного процесу (під час уроків, лекцій, лабораторних занять, під час відпочинку між заняттями, навчальної практики, занять з трудового, професійного навчання і професійної орієнтації, виробничої практики, роботи у трудових об`єднаннях, науково-дослідних та дослідно-конструкторських роботах, походів, екскурсій, спортивних змагань, перевезень чи переходів до місця проведення заходів тощо), колегія суддів вважає, що ОСОБА_8 , фактично під наглядом якої опинився після заняття в позашкільний час, поза графіком, без погодження з адміністрацією школи-інтернату, потерпілий ОСОБА_13 , повинна була докладати всіх можливих зусиль щодо охорони учня від небезпечних факторів.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.137 КК України, за обставин, вказаних у вироку, стверджується сукупністю зібраних та перевірених судом доказів.

Сама обвинувачена ОСОБА_8 як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не заперечила, що того дня, коли сталася трагедія, вона проводила у школі-інтернаті індивідуальні заняття з лікувальної фізкультури, в тому числі і в ігровій кімнаті. Мама ОСОБА_14 попросила позайматися з сином ОСОБА_15 і ОСОБА_8 не відмовилася. Закінчивши спілкування з ОСОБА_15 , через 20 хвилин вона привела його до класу, де знаходилися батьки та вчителі, в тому числі мама ОСОБА_15 ОСОБА_10 . ОСОБА_16 підійшов до мами, яка сказала йому почекати на неї у коридорі, а вона доп`є каву. ОСОБА_16 відповів, що буде чекати в коридорі. Все це бачила обвинувачена, яка стояла в коридорі. ОСОБА_16 вийшов в коридор та попросив ОСОБА_8 прочитати журнал в ігровій кімнаті. ОСОБА_8 зайшла з ОСОБА_17 в ігрову кімнату, ОСОБА_8 треба було вийти з ігрової кімнати і вона попередила про це ОСОБА_14 . ОСОБА_16 погодився і залишився читати журнал. Коли вона поверталася до ігрової кімнати, вчителі швидко кудись йшли, однак нічого ОСОБА_8 не сказали. Коли ОСОБА_8 прийшла до кабінету, відкрила його, то побачила, що вікно було закрито, а ОСОБА_18 не було. Вона думала, що він заховався. Через деякий час ОСОБА_8 почула крики з вулиці. При цьому, обвинувачена зауважила, що на той час на всіх вікнах були ручки. Вона не знала, що в ОСОБА_14 є відхилення, що він тяготіє до вікна і що у нього вдома не було ручок на вікнах.

Допитана у судовому засіданні у суді першої та апеляційної інстанцій потерпіла ОСОБА_10 пояснила, що її син ОСОБА_16 в цей день мав заняття з ОСОБА_8 . В цей час класний керівник ОСОБА_19 запросила потерпілу в клас, щоб випити каву. Приблизно через 15 хвилин повернувся ОСОБА_15 , став у дверях і сказав потерпілій, що її кличе ОСОБА_8 . Потерпіла сказала, щоб ОСОБА_15 побув на коридорі, а вона зараз прийде. Потерпіла думала, що ОСОБА_15 бігає по коридору як всі діти, вона не знала, що її син знов піде в ігрову кімнату. Через 5-10 хвилин після цього прибіг якийсь мужчина в кабінет, де сиділа потерпіла та вчителі, та сказав, що випала якась дитина з вікна. Потерпіла вибігла на вулицю і побачила, що це її син. Коли потерпіла подивилася на вікна, то вікна вже були всі закриті і вона не знала звідки випав її син. Потерпіла думала, що ОСОБА_15 випав з вікна туалету, але директор сказав, що ОСОБА_15 випав з вікна ігрової кімнати, де його закрили. На думку потерпілої, винною у тому, що сталося, є обвинувачена, оскільки вона не попередила її сина ОСОБА_15 , що закриває двері і на скільки йде.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_8 винуватості у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, вина обвинуваченої підтверджується наявними в провадженні доказами, а саме: показаннями потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_19 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 ; протоколами огляду місця події від 24.12.2014 року (а.с.п.6-10), відповідно до яких біля будинку АДРЕСА_3 із західної сторони будинку на відстані 2 м виявлено труп дитини чоловічої статі віком близько 9 років; наказом №144 від 01.09.2014 року про режим роботи санаторної школи-інтернату №1 у 2014-2015 н.р., відповідно до якого встановлено режим роботи санаторної школи-інтернату та п.15 якого зобов`язано ОСОБА_26 та ОСОБА_27 скласти та погодити до 01.09.2014 року розклад уроків, гуртків, індивідуальних занять (а.с.п.146); розкладом уроків на 2014-2015 рік, затвердженого директором, в якому під порядковими номерами 37,38 передбачено ЛФК (т.2 а.с.п.147-148); Інструкцією №4 від 03.09.2010 року з охорони праці під час проведення занять з фізичної культури (т.2 а.с.п.150), відповідно до п.1.1. якої учитель фізичної культури або особа, яка проводить заняття з фізичного виховання в позашкільний час, несуть пряму відповідальність за охорону життя і здоров`я учнів; графіком індивідуально -корекційних занять лікувальної фізкультури на 2014-2015 рік інструктора з фізкультури ОСОБА_8 ( зі змінами від 10.10.2014 року), відповідно до якого заняття з учнем 3Б класу ОСОБА_13 у середу (24.12.2014 року припадало на середу) передбачено із 13 год. 30 хв. до 13 год. 50 хв. (т.2 а.с.п.152); наказом КЗ ЛОР «Львівська загальноосвітня санаторна школа-інтернат №1 I-III ступенів імені Б.І. Антонича за №159 від 03.09.2014 року про організацію занять фізичного виховання та лікувальної фізкультури, згідно з яким інструктору лікувальної фізкультури ОСОБА_8 наказано проводити заняття відповідно до встановлених режимів та відповідно до списків, які додаються (т.2 а.с.п.153). До вказаного наказу долучено списки учнів, в яких для учня 3-Б класу передбачено індивідуальний режим ЛФК (т. 2 а.с.п.154). ОСОБА_14 також включено до списку учнів з порушенням опорно-рухового апарату для занять корегуючою гімнастикою на уроках ЛФК та фікультури (2014-2015н.р.) (т.2 а.с.п.155-157). Додатком №2 до вказаного наказу є Список дітей, які потребують особливої уваги за підписом старшого лікаря ОСОБА_28 , під №10 зазначено учня 3-Б класу ОСОБА_14 (т.2 а.с.п.158-159); графіком роботи інструкторів ЛФК на 2014-2015 н.р., в тому числі ОСОБА_8 (т.2 а.с.п.179); реєстрацією ознайомлення з посадовими інструкціями, відповідно до якої ОСОБА_8 ознайомлена з посадовою інструкцією інструкторів ЛФК 28.08.2014 року, про що свідчить її підпис (т.2 а.с.п.181). При цьому, посада напроти прізвища ОСОБА_8 зазначена «інструктор з ФК»; наказом №99 від 03.09.2010 року КЗ ЛОР «Львівська загальноосвітня санаторна школа-інтернат №1 I-III ступенів імені Б.І. Антонича з охорони праці «Про затвердження положення та інструкцій з охорони праці у структурних підрозділах; Правилами внутрішнього розпорядку для працівників КЗ ЛОР «Львівська загальноосвітня санаторна школа-інтернат № I-III ступенів ім.Б.-І.Антонича, затвердженими 30.08.2012 року. Відповідно до підпункту 1.3 пункту 2 Розділу III «Основні права працівників» працівники школи-інтернату зобов`язані виконувати вимоги з охорони праці, техніки безпеки, виробничої санітарії, протипожежної безпеки, передбачені відповідними правилами, інструкціями та іншими нормативними документами (т.2 а.с.п.202-214); Статутом комунального закладу ЛОР «Львівська загальноосвітня санаторна школа-інтернат №1 I-III ступенів імені Б.-І.Антонича», зареєстрованим 19.12.2013 року, відповідно до п.1.2. якого Школа є загальноосвітнім навчальним закладом I-III ступенів для дітей із захворюваннями серцево-судинної системи, що забезпечує реалізацію права дітей, які потребують тривалого лікування та реабілітації, на загальну середню освіту. Відповідно до пункту 3.1 Розділу «Права та обов`язки» школа несе відповідальність перед особою, суспільством і державою за безпечні умови освітньої діяльності; трудовою книжкою ОСОБА_8 , відповідно до якої ОСОБА_8 11.12.2007 року була призначена на посаду інструктора лікувальної фізкультури, з 01.11.2012 року ОСОБА_8 призначена на посаду інструктора з фізкультури школи-інтернату та наказами по Львівській школі-інтернаті №193 від 01.11.2012 року (призначена на посаду інструктора з фізкультури школи-інтернату з 01.11.2012 року у порядку переведення з посади інструктора лікувальної фізкультури), атестаційними листами, відповідно до яких ОСОБА_8 працюючи інструктором з фізкультури та інструктором з лікувальної фізкультури в санаторній школі-інтернаті №1 м.Львова, відповідає займаній посаді, пройшла атестацію (т.2 а.с.п.304-308); актом про нещасний випадок №1, що стався з учасником навчально-виховного процесу (учнем) ОСОБА_13 , 10.08.2005 року, затвердженим директором департаменту освіти і науки ЛОДА від 24.01.2015 року, у пункті 14 зазначені причини нещасного випадку - організаційні: неналежне виконання посадових обов`язків інстуктора з ЛФК, психофізичні: травмування, не сумісні з життям внаслідок випадіння з вікна. У п.15 зазначено осіб, які допустили порушення правил і норм вимог нормативно-правових актів з охорони праці: інструктор з ЛФК ОСОБА_8 порушила п.п.4.6.1, 4.6.2 «Положення про організацію роботи охорони праці учасників навчально-виховного процесу в установах і закладах освіти», затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 1 серпня 2001 року №563 та п.2.3. розділу III Правил внутрішнього розпорядку для працівників КЗ ЛОР «Львівської загальноосвітньої санаторної школи-інтернату №1 I-III ст.імені Б.-І.Антонича». Зроблено висновок комісії щодо звільнення з роботи інструктора з ЛФК ОСОБА_8 (т.2 а.с.п.240-241); актом спеціального розслідування групового нещасного випадку (нещасного випадку із смертельним наслідком) (т.2 а.с.п.242-243) від 24.12.2014 року; висновком експерта №1056/2014 КЗ ЛОР ЛОБСМЕ від 24.12.2014 року, відповідно до якого смерть дитини ОСОБА_13 , 2005 р.н., настала в результаті тупої закритої черепно-мозкової травми, яка виразилася переломом кісток склепіння та основи черепа з забоєм головного мозку в правих тім`яно-потиличних частках, з крововиливами під оболонку та в речовину головного мозку, базальним субарахноїдальним крововиловом з проривом крові в шлуночкові системи головного мозку, в стовбурову ділянку головного мозку, що стало безпосередньою причиною його смерті. Виявлені на трупі тілесні ушкодження могли утворитися одномоментно в короткому проміжку часу і в швидкій послідовності незадовго до настання смерті в результаті падіння з великої висоти з приземленням та співударянням правою тім`яно-потиличною ділянкою голови і тулуба з тупою поверхнею. Вказані тілесні ушкодження на тілі трупа ОСОБА_13 за сукупністю мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя в момент їх спричинення; Висновком судової трасологічної експертизи №5/1955 від 14.01.2015 року, відповідно до якої три сліди низу взуття, на відрізках прозорої дактилоплівки, які були вилучені при огляді місця події 24 грудня 2014 року, школи-інтернату на АДРЕСА_3 , залишені підошвою взуття з таким же малюнком, як і малюнок підошви, наданого кеда на ліву ногу, вилученого при огляді місця події 24.12.2014 року школи-інтернату на АДРЕСА_3 .

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок, що ОСОБА_8 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.137 КК України, оскільки внаслідок своєї бездіяльності неналежно виконала професійні обов`язки в частині забезпечення життя і здоров`я учня ОСОБА_13 , які передбачені посадовою інструкцією інструктора з фізкультури (лікувальної) від 31.10.2013 року (п.4.1.), Інструкцією №4 з охорони праці під час проведення занять з фізичної культури від 3.09.2010 року (п.1.1), Правилами внутрішнього розпорядку для працівників КЗ ЛОР «Львівська загальноосвітня санаторна школа-інтернат №1 I-III cт. Імені Б.-І.Антонича. (підпункт 1.3 пункту 2 Розділу III), зокрема, проводячи заняття з ОСОБА_13 , поза графіком, затвердженим адміністрацією школи-інтернату та без погодження зміни графіку проведення занять, через недбале ставлення до виконання своїх професійних обов`язків, не приділила належної уваги по догляду за ОСОБА_17 , не передбачила можливості настання суспільно-небезпечних наслідків, хоча повинна була і мала можливість їх передбачити, залишила малолітнього ОСОБА_13 без нагляду в приміщенні ігрової кімнати, де проводяться заняття з ЛФК, та вийшовши з приміщення ігрової кімнати, закрила двері на ключ, хоча не мала права залишати малолітнього ОСОБА_13 одного в ігровій кімнаті без нагляду, внаслідок чого останній випав з вікна цієї ігрової кімнати, що знаходиться на третьому поверсі, та від отриманих травм помер.

Суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу обвинувального вироку показання потерпілих, свідків, які є послідовними та узгоджуються між собою, в своїй сукупності повно відтворюють картину події, навівши, при цьому, мотиви свого рішення, які переконливо доводять винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй злочину, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги захисника, апеляційним судом не встановлено.

Доводи захисника, які наведені в апеляційній скарзі, враховані і оцінені належним чином судом першої інстанції при ухваленні вироку, а твердження про непричетність його підзахисної до вчинення злочину спростовуються наявними доказами.

Зокрема, щодо покликань захисника про заперечення факту закриття ОСОБА_8 дверей ігрової кімнати, то колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції щодо непослідовності показань обвинуваченої, яка спочатку пояснила, що закрила двері, пізніше сказала, що не пам`ятає та в подальшому заперечувала даний факт. Окрім цього, згідно з твердженнями обвинуваченої, яка, до того ж, підтвердила, що двері ігрової кімнати не завжди відкривались, оскільки їх ручка зіскакувала, усвідомлюючи це та ігноруючи покладений не неї обов`язок не залишати дитину без нагляду, лишила його одного в ігровій кімнаті.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що на обвинувачену поширюється Інструкція №4 з охорони праці під час проведення занять з фізичної культури, оскільки згідно з показаннями допитаного у суді місцевого суду свідка ОСОБА_21 , який працює директором школи-інтернату №1, зазначена Інструкція також поширювалася на ОСОБА_8 , та окремі Інструкції для охорони праці для вчителя з лікувальної фізкультури та фізкультури не розрозблялися. У пункті 1.1. вказаної Інструкції передбачено, що вчитель фізичної культури або особа, яка проводить заняття з фізичного виховання, в позашкільний час несуть пряму відповідальність за охорону життя і здоров`я учнів.

Згідно з наказом про прийняття на роботу від 01.11.2012 року №193 ОСОБА_8 призначена на посаду інструктора з фізкультури, а отже є особою, яка проводить заняття з фізичного виховання. Свідком ОСОБА_21 представлено в судовому засіданні в суді першої інстанції копію документу про ознайомлення працівників школи-інтернату з інструкціями щодо охорони праці, зокрема ОСОБА_8 , із вищевказаною інструкцією.

Щодо покликань адвоката про те, що даний документ стороною кримінального провадження не подавався, не відкривався та не досліджувався, то такі не заслуговують на увагу, адже в контексті вимог закону щодо доказів у кримінальному провадженні показання свідка ОСОБА_21 є доказом в даному провадженні, який на підтвердження своїх слів надав документ про ознайомлення працівників школи-інтернату з інструкціями щодо охорони праці.

Щодо твердження сторони захисту, що смерть неповнолітнього ОСОБА_13 настала внаслідок недбалості навчального закладу, яка проявилась в тому, що всупереч протипоказанням школа-інтернат допустила навчання дитини із розладами психіки, то в матеріалах провадження містяться документи про те, що в ОСОБА_13 були відхилення в емоційній сфері та рекомендовано спостереження психіатра та педагогічна корекція, такий був внесений до додатку №2 до наказу від 3 вересня 2014 року №159 - списку осіб, які потребують особливої уваги, зі змістом якого була ознайомлена ОСОБА_8 .

На переконання колегії суддів, наявність у дитини психічних розладів не впливає на обсяг вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.137 КК України, адже незалежно від наявності психічних розладів законодавством покладено обов`язок на педагогічного працівника забезпечувати збереження життя і здоров`я учнів.

Щодо тверджень апелянта про те, що ОСОБА_13 перебував в ігровій кімнаті, оскільки був залишений без нагляду матір`ю, то такі спростовуються показаннями потерпілої та самої обвинуваченої.

Після того, як ОСОБА_10 попросила сина почекати її в коридорі, про що ОСОБА_8 було відомо, дитина опинилася в ігровій кімнаті, оскільки сама обвинувачена завела її туди, в той час, як матір вважала, що ОСОБА_29 перебуває в коридорі. Таким чином, після того, як обвинувачена завела ОСОБА_30 в ігрову кімнату, такий фактично опинився після заняття під наглядом ОСОБА_8 , відтак саме остання повинна була дбати про безпеку його життя та здоров`я.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд в достатній мірі врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, вчинення злочину з необережності, дані про її особу, яка раніше не судима (т.2 а.с.п.289), за місцем роботи в санаторній школі-інтернаті №1 в м.Львові характеризується позитивно (т.2 а.с.п.290), на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (т.2 а.с.п.286, 288), закінчила Львівський обласний інститут післядипломної педагогічної освіти за спеціальністю вчитель фізичної культури, інструктор ЛФК (т.2 а.с.п.297), відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин.

З врахуванням наведеного суд першої інстанції прийшов до правильного переконання про необхідність та достатність призначення обвинуваченій ОСОБА_8 покарання в межах санкції частини статті, за якою її визнано винною, у виді обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільнив її від відбування призначеного покарання із випробуванням, встановивши річний іспитовий строк, із покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

За таких обставин призначене покарання обвинуваченій ОСОБА_8 відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для її виправлення, перевиховання та попередження вчинення нових злочинів, як нею, так і іншими особами.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які б вплинули на правильність висновків суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржуваний вирок суду є законним, обґрунтованим та вмотивованим, відтак підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів
постановила:
вирок Франківського районного суду м.Львова від 21 серпня 2017 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4