Ухвала

18 січня 2018 р.

м. Київ
Справа № 1-7/09
Провадження № 51-1187 зп 18

Суддя Верховного Суду першої судової палати Касаційного кримінального суду ОСОБА_1 , розглянувши заяву засудженого ОСОБА_2 про перегляд ухвали Верховного Суду України від 24 вересня 2009 року щодо нього,

в с т а н о в и в:

вироком Апеляційного суду Житомирської області від 14 квітня 2009 року ОСОБА_2 засуджено за пунктами 4, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі.
Ухвалою Верховного Суду України від 24 вересня 2009 року вирок щодо ОСОБА_2 залишено без зміни.
20 листопада 2017 року засуджений ОСОБА_2 звернувся із заявою до Верховного Суду України про перегляд ухвали суду касаційної інстанції на підставі ст. 445 Кримінального процесуального кодексу України в редакції Закону

№ 192-VIII від 12.02.2015 року (далі КПК), в якій вказував про відсутність доказів його винуватості у вчиненні злочинів, порушення вимог кримінального процесуального закону та упередженість слідства і суду.

Ухвалою судді Верховного Суду України від 30 листопада 2017 року засудженого ОСОБА_2 повідомлено про невідповідність його заяви вимогам статей 448 та 449 КПК і встановлено строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків упродовж 20 днів з моменту отримання копії даної ухвали.
Недоліки полягали в тому, що всупереч вимогам ч. 2 ст. 448 КПК засуджений ОСОБА_2 у заяві не зазначив підстав для перегляду судових рішень, передбачених ст. 445 цього Кодексу, та належного їх обґрунтування, а також не додав до заяви копій судових рішень на підтвердження відповідної підстави для перегляду. Крім того, процесуальна вимога засудженого про направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції після скасування лише ухвали касаційного суду не узгоджувалась з правилами інстанційної підсудності.
Водночас заявнику роз`яснювалось, що у разі, якщо недоліки заяви не буде усунуто протягом установленого строку, заяву буде йому повернуто.
На виконання ухвали судді Верховного Суду України від 30 листопада 2017 року, в межах наданого строку, 14 грудня 2017 року засуджений ОСОБА_2 подав додаткову заяву.

Перевіривши доводи заяви про перегляд судового рішення, додаткової заяви та долучені до них документи, дійшов висновку про таке.
Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі Закон № 2147-VIII), що набрав чинності 15 грудня 2017 року, внесені зміни до Кримінального процесуального кодексу України.
Відповідно до п. 1 § 3 «Перехідні положення» розділу 4 Закону № 2147-VIII заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, передаються до Касаційного кримінального суду та розглядаються за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом.
Як вбачається зі змісту додаткової заяви, замість усунення недоліків, визначених в ухвалі судді Верховного Суду України від 30 листопада 2017 року, заявником викладено клопотання про відвід та підтвердження дотримання, на його думку, вимог ст. 448 КПК у заяві про перегляд судових рішень, поданій 20 листопада 2017 року.
У заяві про перегляд судових рішень та додатково поданій заяві засуджений ОСОБА_2 не зазначив, яку саме норму права суд касаційної інстанції, на його думку, застосував неправильно, в чому полягає подібність правовідносин в оспорюваному та порівнюваних судових рішеннях та доводи стосовно неоднакового застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень. Також засуджений ОСОБА_2 не послався у заявах та не додав копій самих судових рішень на підтвердження відповідної підстави для перегляду, передбаченої пунктом 1 або 2 ч. 1 ст. 445 КПК.
Натомість заявник вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та необґрунтованість його засудження, що відповідно до статті 445 КПК не є підставою для перегляду судових рішень Верховним Судом.

Отже, протягом установленого строку засуджений ОСОБА_2 не усунув зазначені в ухвалі судді недоліки, а тому заява підлягає поверненню заявнику на підставі п. 1 ч. 4 ст. 450 КПК.

З наданих засудженим ОСОБА_2 матеріалів вбачається, що йому неодноразово роз`яснювалось про підстави і порядок перегляду Верховним Судом України ухвал суду касаційної інстанції та про необхідність дотримання норм процесуального закону, що регулюють процесуальну форму подання заяви про перегляд судового рішення (ухвали Верховного Суду України від 7 листопада та 30 листопада 2017 року).
У зв`язку з тим, що в установлений строк заявник знову не усунув недоліки заяви, зазначені в ухвалі судді Верховного Суду України від 30 листопада 2017 року, та подав додаткову заяву, яка теж не відповідає вимогам ст. 448 КПК, а також враховуючи те, що повернення заяви із зазначених вище підстав не перешкоджає повторному зверненню заявника, суд вважає за необхідне відповідно до припису ст. 20 КПК роз`яснити засудженому ОСОБА_2 його право на кваліфіковану правову допомогу.

Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
У ч. 2 ст.8 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі КВК) засудженому гарантується право на правову допомогу. Для одержання правової допомоги засуджені можуть користуватися послугами адвокатів або інших фахівців у галузі права, які за законом мають право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.
На осіб, які відбувають довічне позбавлення волі, поширюються права і обов`язки засуджених до позбавлення волі, передбачені ст. 107 КВК, зокрема й право: одержувати правову допомогу від адвокатів або інших фахівців у галузі права, які за законом мають право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи (абзац 15 ч. 1 ст. 107 КВК).
Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» від 2 червня 2011 року № 3460-VI (далі Закон № 3460-VI)право на безоплатну вторинну правову допомогу згідно з цим Законом та іншими законами України мають також особи, засуджені до покарання у вигляді позбавлення волі, на всі види правових послуг, передбачені частиною другоюстатті 13 цього Закону (в тому числі захист і складення документів процесуального характеру).
Захист, складання документів процесуального характеру та здійснення представництва інтересів особи, засудженої до покарання у вигляді позбавлення волі, за зверненням такої особи або за ухвалою суду забезпечують Регіональні центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги (підпункт 2 пункту 8 Положення про центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 2 липня 2012 року № 967/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24 травня 2016 року № 1487/5)).
Таким чином, для засуджених до покарання у виді позбавлення волі та довічного позбавлення волі на час підготовки ними заяв про перегляд судових рішень, які набрали законної сили і за якими таким особам було призначене відповідне покарання, законом встановлено гарантії їх права на правову допомогу.
Тому для одержання правової допомоги під час складання документів процесуального характеру засуджений, який відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі, за змістом ст.ст. 110 і 113 КВК вправі через адміністрацію виправної колонії звернутися до відповідного Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.
Відповідно до ч. 5 ст. 450 КПК повернення заяви з підстав, передбачених частиною четвертою цієї статті, не перешкоджає повторному зверненню у разі належного оформлення заяви або з інших підстав, ніж ті, які були предметом розгляду.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 4 ст. 450 КПК України (в редакції Закону № 192-VIII від 12.02.2015року), п. 1 § 3 «Перехідні положення» розділу 4 Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»,

п о с т а н о в и в:

заяву засудженого ОСОБА_2 про перегляд ухвали Верховного Суду України від 24 вересня 2009 року щодо нього повернути заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д я ОСОБА_1