Справа № 159/2398/17
Провадження № 1-кп/159/36/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2018 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням
судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ковелі справу про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів Львівської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 , не працюючого, не одруженого, з середньою спеціальною освітою, судимого

15.07.1996 року Франківським народним судом м. Львова за ст.141 ч.2, ст. 46-1 КК України (ред. 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з відстрочкою виконання вироку на 2 роки;

25.05.1998 року Франківським районним судом м. Львова за ст.141 ч.2 КК України (ред. 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців, на підставі ст.43 КК України (ред. 1960 року) приєднано покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців згідно вироку Франківського народного суду м. Львів від 15.07.1996 року та призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з конфіскацією майна;

27.04.2001 року Залізничним районним судом м. Львова за ст.140 ч.2, ст.140 ч.3, ст.143 ч.2, ст.42 КК України (ред. 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з конфіскацією майна, на підставі ст.43 КК України (ред. 1960 року) частково приєднано невідбуте покарання за вироком Франківського районного суду м. Львова від 25.05.1998 року та призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців з конфіскацією майна;

07.07.2008 року Залізничним районним судом м. Львова за ст.185 ч.2 КК України до покарання у виді арешту строком на 3 місяці;

11.06.2009 року Франківським районним судом м. Львова за ст.358 ч.1, ст.358 ч.3, ст.186 ч.2, ст.70 КК України до показання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

31.05.2013 року Франківським районним судом м. Львова за ст.186 ч.2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

31.07.2014 року Франківським районним судом м. Львова за ст.186 ч.2, ст.357 ч.3, ст.395, ст.72 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці, на підставі ст.70 ч.4 КК України частково приєднане невідбуте покарання призначене вироком Франківського районного суду м. Львова від 31.05.2013 року та призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, 25.03.2017 року звільнений з місць позбавлення волі після повного відбуття покарання,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України (кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 09 червня 2017 року за №0001342),

в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 , повторно, 09 червня 2017 року, біля 02 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на зупинці громадського транспорту неподалік Ковельської автобусної станції, розташованої в м. Ковелі по бульвару Лесі Українки, 40, відкрито викрав у ОСОБА_6 жіночу шкіряну косметичку бежевого кольору вартістю 3000 гривень з грошовими коштами в сумі 1300 гривень та 20 євро, що в перерахунку, згідно курсу Національного банку України, становлять 587 грн. 20 коп., паспортом громадянки України, виданим на ім`я ОСОБА_6 , посвідченням водія, виданим на ім`я ОСОБА_6 , банківською кредитною карткою «Універсал», банківською кредитною карткою «Приватбанк», банківською карткою для соціальних виплат «Ощадбанк», карткою на знижки до мережі супермаркетів, магазинів та аптек, які для ОСОБА_6 майнової цінності не становлять, всього майна, належного ОСОБА_6 на суму 4887 грн. 20 коп., з застосуванням щодо ОСОБА_6 насильства, яке не є небезпечним для її життя та здоров`я, а саме, викрутив її праву руку та вирвав з руки косметичку, чим спричинив легкі тілесні ушкодження у виді синця нижньої третини правого передпліччя.

ОСОБА_5 вину в пред`явленому обвинуваченні визнав частково і показав що 08 червня 2017 року, на привокзальній площі м. Ковеля, зустрів свого знайомого ОСОБА_7 з ОСОБА_6 , яку раніше не знав. Вони запросили його в готель «Лісова пісня», розташований поблизу вказаної площі, де вони вжили спиртні напої. У ході розмови він запропонував ОСОБА_7 та ОСОБА_6 поїхати до нього в с. Поворськ. Ті погодилися, але, коли потрібно було йти на поїзд, заснули і він не зміг їх розбудити. Збираючись, він, таємно від ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , викрав з номера належну останній косметичку. Під майкою теніски чи якимось іншим чином виніс її з готелю. Далі забрав з косметички гроші, після чого косметичку з рештою речей викинув на привокзальній площі. Далі пішов у приміщення вокзалу, там його почали переслідувати працівники поліції і згодом затримали. Працівникам поліції він видав викрадені гроші та банківську картку. Те, що він відкрито викрав у ОСОБА_6 косметичку з застосуванням насильства, заперечує.
Вина обвинуваченого підтверджується такими доказами.
Допитана під час досудового розслідування в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 показала, що 08 червня 2017 року, на привокзальній площі м. Ковеля, вона та її співмешканець ОСОБА_7 зустріли ОСОБА_5 . Вона його не знала, це був знайомий ОСОБА_7 . Вони запросили ОСОБА_5 в готель «Лісова пісня», розташований поблизу вказаної площі, де разом вживали спиртні напої. Потім ОСОБА_5 пішов. Після того як він пішов, через нетривалий проміжок часу, з номера пішли і вони з ОСОБА_7 , оскільки потрібно було йти на вокзал за білетом на поїзд. По дорозі на вокзал знову зустріли ОСОБА_5 . Сіли на лаву і почали спілкуватися, вживши при цьому невелику кількість спиртного. ОСОБА_5 сидів поруч з нею, косметичка лежала на лаві біля неї. Вона попросила ОСОБА_5 сісти нормально, несподівано він вхопив її косметичку, вона перед цим встигла накрити її рукою. Тоді ОСОБА_5 викрутив їй руку, вирвав з руки косметичку і почав тікати. Вона крикнула, однак, переслідувати ОСОБА_5 не наважилась, оскільки не знала місцевості. Знаючи, що ОСОБА_5 має їхати поїздом додому, вони пішли шукати його на залізничний вокзал, викликали поліцію. На вокзалі якась дівчина сказала, що бачила схожого на ОСОБА_5 чоловіка і з допомогою поліції останнього вдалося затримати.
Допитаний під час досудового розслідування в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показав, що 08 червня 2017 року, на привокзальній площі м. Ковеля, він та його співмешканка ОСОБА_6 зустріли його знайомого ОСОБА_5 . Вони запросили ОСОБА_5 в готель «Лісова пісня», розташований поблизу вказаної площі, де разом вживали спиртні напої. Потім ОСОБА_5 пішов. Після того як він пішов, через нетривалий проміжок часу, з номера пішли і вони з ОСОБА_6 , оскільки потрібно було йти на вокзал за білетом на поїзд. По дорозі на вокзал знову зустріли ОСОБА_5 . Сіли на лаву і почали спілкуватися. ОСОБА_6 крикнула. Як він зрозумів, ОСОБА_5 забрав у неї косметичку з документами і грошима, яку та взяла з номера з собою. Як саме він це зробив він не бачив. ОСОБА_5 почав тікати. Він крикнув йому: «Стій, що ти робиш!», однак, він не зупинився. Знаючи, що ОСОБА_5 має їхати поїздом додому, вони пішли шукати його на залізничний вокзал, викликали поліцію. На вокзалі побачили ОСОБА_5 і з допомогою поліції його затримали. У ході розмови в готелі ОСОБА_5 пропонував йому та ОСОБА_6 їхати до нього в с. Поворськ, однак, вони йому відмовили, оскільки потрібно було повертатися додому.
Свідок ОСОБА_8 показала, що працює двірником і вранці 09 червня 2017 року знайшла під час прибирання поблизу зупинки міського автотранспорту неподалік Ковельської автобусної станції жіночу шкіряну косметичку.
Свідок ОСОБА_9 показала, що працює в готелі «Лісова пісня» в м. Ковелі. Вночі 09 червня 2017 року з готелю спочатку вийшов ОСОБА_5 , який нічого не мав в руках чи будь-де, а через нетривалий час після нього вийшли чоловік з жінкою, які вели себе спокійно, не були чимось стурбовані.
Під час огляду місця події, номеру в готелі «Лісова пісня» в м. Ковелі, де проживали ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , ОСОБА_5 добровільно видав викрадені у ОСОБА_6 гроші в сумі 1300 грн. та банківську картку «Ощадбанку» (протокол від 09.06.2017 року).
Під час огляду місця події, місцевості поблизу зупинки громадського транспорту неподалік Ковельської автобусної станції, ОСОБА_5 вказав місце, де він викинув викрадену у ОСОБА_6 косметичку. У цьому місці вона була знайдена двірником свідком ОСОБА_8 (протокол від 09.06.2017 року).
Згідно медичного висновку № 487, на час огляду 09 червня 2017 року ОСОБА_5 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Вартість жіночої шкіряної косметички, викраденої у ОСОБА_6 становить 3000 грн.

Згідно висновку судово-медичного експерта № 164, у ОСОБА_6 виявлені легкі тілесні ушкодження у виді синця нижньої третини правого передпліччя, що утворилися від дії тупого твердого предмету, можливо, від здушення та викручування руками людини в час, вказаний у постанові та потерпілою.

Обвинувачений заперечив ту обставину, що він відкрито викрав майно потерпілої. Однак, потерпіла давала показання про відкрите викрадення майна в судовому засіданні в його присутності. Обвинувачений не навів якихось обставин, які могли б спонукати потерпілу оговорити його саме в частині відкритості викрадення майна. За його показаннями він та потерпіла до події знайомі не були, спілкувалися нормально, без конфліктів. Під час допиту в судовому засіданні потерпіла не виявляла ніякої агресії до обвинуваченого, розповідала про подію детально і спокійно, більше хвилюючись за те, що їй довелося затриматись у місті. Своє мовчання та відсутність запитань під час допиту потерпілої обвинувачений пояснив тим, що він не надав значення цим показанням, думав, що вони потрібні лише для його арешту, мав намір заперечити їх потім, під час судового розгляду. Однак, таке його пояснення виглядає непереконливим. Твердження потерпілої про відкритість викрадення майна не могло не викликати у обвинуваченого бодай подив, чи ще якусь реакцію, з огляду, зокрема, на те, що свою версію таємності викрадення майна він захищає в судовому засіданні послідовно і невідступно. У судовому засіданні була чітко роз`яснена мета допиту потерпілої і свідка і підстави для нерозуміння обвинуваченим цієї мети були відсутні. Крім цього, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 слідчий та працівник поліції, які були задіяні в заходах, спрямованих на розкриття злочину, показали, що потерпіла відразу вказувала, що майно у неї було викрадене відкрито і документувалася подія як грабіж. Обвинувачений не навів якихось обставин, навіть гаданих, які б могли спонукати працівників поліції документувати саме грабіж, а не крадіжку, впливаючи на учасників події. Показання свідка ОСОБА_9 , яка показала, що обвинувачений вийшов з готелю раніше від потерпілої та свідка ОСОБА_7 , відповідають показанням останніх. Свідок ОСОБА_9 не бачила в руках обвинуваченого чи будь-де, викраденої у потерпілої сумочки. Потерпіла ОСОБА_6 та свідок ОСОБА_7 , згідно її показань, вийшли з готелю через невеликий проміжок часу після обвинуваченого і не виявляли якогось хвилювання. В той же час, згідно показань обвинуваченого, перед тим як вийти з кімнати, він намагався розбудити ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , однак, це йому не вдалося. Згідно його версії виходить, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 майже відразу після того, як він залишив готель з викраденою сумочкою, прокинулись і пішли на привокзальну площу, що виглядає непереконливо порівняно з показаннями ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в цій частині. Свідок ОСОБА_7 заперечив, що він та ОСОБА_6 дали згоду їхати з обвинуваченим в с. Поворськ. Він же показав під час допиту в судовому засіданні, що коли вони виходили з номеру вслід за обвинуваченим, ОСОБА_6 взяла з собою косметичку, яка перед цим була у сумці. Таке його твердження повністю спростовує версію обвинуваченого. Цей же свідок показав, що вони знову зустрілися втрьох і сиділи на лаві на привокзальній площі, ОСОБА_6 крикнула, він зрозумів, що обвинувачений забрав у неї косметичку, кричав йому услід «Стій, що ти робиш!». Обвинувачений не навів якихось обставин, які давали б підстави цьому свідку оговорювати його. Отже, версія обвинуваченого не лише нічим не підкріплена, крім його показань, не лише суперечить показанням потерпілої ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_7 , які вони дали в судовому засіданні, а і суперечить обставинам події, її ходу і логіці. Саме відкритість викрадення майна, очевидність дій обвинуваченого, спонукало потерпілу до негайного переслідування останнього і обумовило успіх такого переслідування. Версія обвинуваченого про таємність викрадення є неправдивою, обумовлена тим, що відповідальність за грабіж є відчутно вищою, і з`явилась ця версія у обвинуваченого після усвідомлення ним цієї відчутної різниці. Суд відкидає доводи обвинуваченого, що працівники поліції щось вказували потерпілий, зокрема, місце, де стався злочин. У судовому засіданні не встановлено жодних обставин, які могли б спонукати працівників поліції до такої поведінки, до того ж, потерпіла, як видно з її показань, висловлювала претензії щодо дій останніх, які стосувалися її майна та необхідності затриматися в місті. Саме така її поведінка і обґрунтовані побоювання, що явка потерпілої та свідка в судове засідання через віддаленість місця їх проживання може стати неможливою, і зумовили клопотання слідчого про їх допит в судовому засіданні під час досудового слідства, яке було задоволене. Такі побоювання виявились цілком виправданими, оскільки потерпіла, як і свідок, незважаючи на неодноразові виклики, в судове засіданні так і не з`явилися. Різниця в показаннях потерпілої ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_7 в частині вживання на лаві спиртних напоїв і того, чи мали вони їх при собі, виходячи з готелю, не є істотною, такою, що може поставити під сумнів іншу частину їх показань, які повністю співпадають. Саме через цю неістотність факт вживання спиртних напоїв міг не втриматися в пам`яті свідка ОСОБА_7 .

З огляду на викладене, у суду відсутні мотиви для неврахування показань потерпілої ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_7 , які вони дали в судовому засіданні під час досудового слідства у присутності захисника та обвинуваченого. Згідно ч.3 ст.225 КПК України, при ухваленні судового рішення за результатами судового розгляду кримінального провадження суд може не врахувати докази, отримані в порядку, передбаченому цією статтею, лише навівши мотиви такого рішення.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 своїми умисними, корисливими діями, повторно, з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, відкрито викрав чуже майно, вчинив грабіж злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що обтяжують покарання, суд відносить вчинення злочину особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить ті обставини, що обвинувачений добровільно видав частину грошей, викрадених у потерпілої, вказав місце, де викинув косметичку, що допомогло її знайти, тим самим сприяв і розкриттю злочину, і частковому відшкодуванню збитків потерпілій.

Суд враховує також те, що обвинувачений не вперше вчиняє злочини проти власності, зокрема грабежі. В числі останніх злочинів, за які він відбував покарання у виді 5 років позбавлення волі, також був грабіж. І обвинувачений знову, через нетривалий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, повторно вчиняє такий же злочин. Це вказує на те, що обвинувачений практично не може боротися з спокусами повторити злочин за відповідних обставин, що негативно його характеризує. Разом з тим, як зазначалося вище, обвинувачений після вчинення злочину намагається загладити свою вину і зменшити негативні наслідки злочину, повертаючи викрадене і вказуючи місце, де воно знаходиться, що вказує на позитивні риси його характеру.

З врахуванням наведеного суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе лише в місцях позбавлення волі зі строком, рівновіддаленим від мінімального та максимального строку, з передбачених ч.2 ст.186 КК України.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд,

з а с у д и в :
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.186 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
Речові докази у справі: жіночу шкіряну косметичку бежевого кольору повернути потерпілій ОСОБА_6 ; грошові кошти в розмірі 1300 грн. паспорт громадянки України, виданим на ім`я ОСОБА_6 , банківську кредитну картку «Універсал», банківську кредитну картку «Приватбанк», банківську картку для соціальних виплат «Ощадбанк», картки на знижки до мережі супермаркетів, магазинів та аптек залишити у власності потерпілої ОСОБА_6 .

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишити щодо ОСОБА_5 попередній утримання під вартою.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 рахувати з 09 червня 2017 року.

Зарахувати ОСОБА_5 у строк відбування покарання, призначеного йому цим вироком, термін перебування його під вартою з 09 червня 2017 року до 20 червня 2017 року включно у співвідношенні один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Починаючи з 21 червня 2017 року, один день попереднього ув`язнення рахувати ОСОБА_5 за один день позбавлення волі.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення вироку.
Головуючий ОСОБА_12