Справа № 515/991/16-к
Провадження № 1-кс/515/2320/17
Татарбунарський районний суд Одеської області
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 жовтня 2017 року м.Татарбунари

Слідчий суддя Татарбунарського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , представника скаржника за довіреністю ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_5 на постанову слідчого Татарбунарського ВП Арцизького ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження від 29.05.2017 року,

В С Т А Н О В И В:

17 жовтня 2017 року заступник директора Національного природного парку (далі НПП) «Тузловські лимани» ОСОБА_5 звернулася до слідчого судді зі скаргою на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, в якій просила скасувати вищезазначену постанову слідчого Татарбунарського ВП Арцизького ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 від 29 травня 2017 року про закриття кримінального провадження №0000136, внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань, за її заявою, 12 березня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.248 КК України, вважаючи, що досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні проведено із численними порушеннями загальних засад КПК України: неповно та не всебічно, з порушенням розумних строків досудового розслідування.

В обґрунтування скарги вказала, що в провадженні Татарбунарського ВП Арцизького ВП ГУНП в Одеській області знаходилося зазначене кримінальне провадження.

22 червня 2016 року НПП «Тузловські лимани» було отримано повідомлення від 21.06.2016 року №40/2/1/3664 про винесення слідчим Татарбунарського ВП АВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , постанови про закриття кримінального провадження №0000136.

29 червня 2016 року скаржниця звернулася до слідчого судді Татарбунарського районного суду Одеської області зі скаргою на постанову слідчого про закриття кримінального провадження та ухвалою слідчого судді від 04 липня 2016 року вимоги скарги було задоволено, а вказану постанову скасовано. При цьому, з дня винесення ухвали слідчого судді, будь-яка інформація про хід розслідування у вказаній кримінальній справі до НПП «Тузловські лимани» не надходила.

Після звернення 26 вересня 2017 року до канцелярії Татарбунарського ВП АВП ГУНП в Одеській області, їх представнику було видано лист №40/2/1/5949 від 12.09.2017 року із додатком постановою слідчого Татарбунарського ВП АВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 від 29 травня 2017 року про закриття кримінального провадження №0000136. Таким чином, про існування оскаржуваної постанови, НПП «Тузловські лимани» стало відомо лише 26 вересня 2017 року.

Враховуючи, що в межах строку оскарження, в.о.директора НПП «Тузловські лимани» ОСОБА_8 звернувся до суду з аналогічною скаргою, але йому її було повернуто, як особі, яка не мала правового статусу для подачі вказаної скарги, заявниця вважає, що строк звернення її до суду пропущено з поважних причин.

ОСОБА_5 вважає вищевказану постанову про закриття кримінального провадження незаконною, прийнятою без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Не погоджуючись з висновками слідчого Татарбунарського ВП АВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , скаржниця вказала, що закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КК України за відсутністю складу кримінального правопорушення та одночасне обгрунтування цієї постанови малозначністю діяння за ст.11 КК України змістовно суперечить одне одному, оскільки, з одного боку слідчий стверджує, що в діянні відсутній склад кримінального правопорушення, а з іншого боку, посилаючись на ст.11 КК України, констатує, що діяння містить усі ознаки злочину (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона).

Оскаржуючи постанову, ОСОБА_5 також вказала, що полюванням, у сенсі ст.248 КК України, слід визнавати не лише дії, визначені ст.1 Закону України «Про мисливське господарство та полювання», а й перебування осіб в межах мисливських угідь, у тому числі на польових і лісових дорогах (крім доріг загального користування), з будь-якою стрілецькою зброєю або з капканами та іншими знаряддями добування звірів та птахів, або з собаками мисливських порід чи ловчими звірами і птахам, або з продукцією полювання, а також на дорогах загального користування з продукцією полювання або з будь-якою зібраною розчохленою стрілецькою зброєю. Кримінально карним є полювання, зокрема, на територіях та об`єктах природно-заповідного фонду, до яких відносяться і національні природні парки.

На думку скаржниці, у постанові слідчий зробив хибний висновок про відсутність у ОСОБА_9 та ОСОБА_10 умислу на полювання на території НПП «Тузловські лимани», навіть не дивлячись на те, що вказані особи перебували із зібраною і розчохленою та зарядженою мисливською зброєю на території Національного природного парку, хоча не здійснювали пострілів та працівниками парку у них не виявлено упольованої дичини та звірів, у той час, як незаконне полювання у заповідниках або на інших територіях та об`єктах природно-заповідного фонду, вже є формальним складом злочину і вважається закінченим з моменту початку полювання незалежно від того, чи були фактично здобуті мисливські тварини.

Крім того, вважає, що слідчий вказав невірні координати затримання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , встановлені в ході слідчого експерименту та взяв до уваги неправдиві свідчення цих осіб про те, що вони не знали про своє перебування на території Національного природного парку, оскільки ОСОБА_9 , який є головою Татарбунарського ТМТ, власноруч поставив свій підпис під погодженням Проекту створення НПП «Тузловські лимани», що свідчить про його обізнаність про межі Парку. Крім того, про заборону полювання на території НПП зазначено також і у відстрілочних картках мисливців.

Посилаючись на те, що досудове розслідування проведено некваліфіковано, упереджено, з метою навмисного відведення порушників від законного покарання, ОСОБА_5 просила поновити їй пропущений строк звернення до суду зі скаргою та скасувати постанову слідчого Татарбунарського ВП Арцизького ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 від 29 травня 2017 року про закриття кримінального провадження №0000136, поновивши досудове розслідування.

У судовому засіданні представник заявниці ОСОБА_4 підтримала доводи скарги у повному обсязі, вважала, що постанову про закриття кримінального провадження необхідно скасувати, поновити досудове розслідування по справі.

Прокурор ОСОБА_3 просив відмовити в задоволенні скарги, вважаючи, що слідчим правомірно винесено оскаржувану ОСОБА_5 постанову про закриття кримінального провадження на підставі зібраних, перевірених та оцінених в сукупності доказів, які доводять відсутність в діях ОСОБА_9 та ОСОБА_10 складу злочину.

Слідчий Татарбунарського ВП Арцизького ВП ГУНП в Одеській області лейтенант поліції ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, однак суд вважає, що його відсутність не є перешкодою для розгляду справи, відповідно до ч.3 ст. 306 КПК України.

Заслухавши пояснення представника особи, що подала скаргу, доводи прокурора, дослідивши матеріали, на підставі яких було закрито кримінальне провадження, суд приходить до наступного.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Тобто ОСОБА_5 , яка у даному кримінальному провадженні має статус заявника, вправі звернутися до суду з даною скаргою, оскільки саме за її заявою від 12 березня 2016 року порушено кримінальне провадження.

Скарги на вищезазначене рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Як слідує з ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Відповідно до матеріалів зазначеного кримінального провадження, 12.03.2016 року ОСОБА_5 звернулась на адресу ЧЧ Татарбунарського ВП АВП ГУНП в Одеській області про те, що на західному березі лиману «Шагани» Татарбунарського району Одеської області встановлена особа ходить з мисливською зброєю, що стало підставою для внесення зазначених відомостей до ЄРДР та порушення вищезазначеного кримінального провадження №0000136 від 12.03.2016 року за правовою кваліфікацією ч.1 ст.248 КК України(а.с.1,3,6,7, том1). Після огляду місця події (а.с.20-22, том 1), відібранням пояснень від ОСОБА_9 (а.с.30, том 1), було визнано речовими доказами та передано на зберігання чохол з рушницею № НОМЕР_1 та патронташ з 35 патронами 12 калібру із залученням їх до матеріалів кримінального провадження (а.с.32-33,том1).

У судовому засіданні встановлено, що 20 червня 2016 року слідчим Татарбунарського ВП Арцизького ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000136 від 12 березня 2016 року у зв`язку з встановленням відсутності складу кримінального правопорушення (а.с. 6-7).

Вказана постанова слідчого від 20 червня 2016 року про закриття кримінального провадження була оскаржена заявником ОСОБА_5 та ухвалою слідчого судді Татарбунарського районного суду Одеської області від 04 липня 2016 року вимоги скарги задоволено, зобов`язано слідчого Татарбунарського ВП Арцизького ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 вчинити всі процесуальні дії щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження №0000136 від 12 березня 2016 (а.с.10-11).

Судом також встановлено, що постановою слідчого Татарбунарського ВП Арцизького ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 від 29.05.2017 року закрито кримінальне провадження №0000136 від 12.03.2016 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.248 КК України у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_9 та ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення (а.с.14-19) .

Обгрунтовуючи свою постанову, слідчий посилається на те, що даний злочин відноситься до злочинів невеликої тяжкості, діяння, вчинені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , хоча формально і містять ознаки діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України, однак, в силу ст.11 КК України, через малозначність не становлять суспільної небезпеки, тобто не заподіяли і не могли заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству, державі. Посилаючись на те, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , хоча і перебували із зібраною, розчохленою та зарядженою мисливською зброєю на території НПП «Тузловські лимани», але не могли знати, що знаходяться на території Національного природного парку, оскільки не бачили інформаційних чи межових знаків, перебуваючи на вказаній території, не здійснювали пострілів, працівниками парку не виявлено у них упольованої дичини та звірів, в їх діях був відсутній умисел на полювання на території НПП «Тузловські лимани». Тому, слідчий дійшов висновку про те, що в діях цих осіб вбачаються ознаки адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.85, 91 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.248 КК України, в зв`язку з чим кримінальне провадження №0000136 від 12 березня 2016 року слід закрити за відсутності в діях останніх складу кримінального правопорушення.

Судом також встановлено, що 08.09.2017 року НПП «Тузловські лимани» звернулося до Татарбунарського ВП Арцизького ВП ГУНП в Одеській області з листом щодо надання інформації про хід слідства та вчинення процесуальних дій при розслідуванні кримінального провадження №0000136 від 12 березня 2016 року стосовно ОСОБА_10 та ОСОБА_9 (а.с.12). 12.09.2017 року копія оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження була надіслана на адресу НПП «Тузловські лимани» (а.с.13).

Із доповідних записок співробітників НПП «Тузловські лимани» ОСОБА_11 та ОСОБА_12 від 26.09.2017 року вбачається, що копію оскаржуваної постанови остання отримала в канцелярії Татарбунарського ВП Арцизького ВП ГУНП в Одеській області 26 вересня 2017 року (а.с.20) та інших листів до НПП «Тузловські лимани» від Татарбунарського ВП за період з 29.05.2017 року по 26.09.2017 року не надходило (а.с.21).

Таким чином, враховуючи, що НПП «Тузловські лимани», де працює на посаді заступника директора головного природознавця заявниця ОСОБА_5 , лише 26.09.2017 року довідалось про наявність оскаржуваної постанови, в межах десятиденного строку звернулося до суду із скаргою на постанову про закриття кримінального провадження, однак помилково скаржником зазначило особу, яка не мала правового статусу на подачу вказаної скарги, що стало підставою повернення її ухвалою слідчого судді Татарбунарського районного суду від 12.10.2017 року , вважаю, що строк звернення до суду пропущено з поважних причин, тому він підлягає поновленню.

Судом встановлено, що в ході проведення досудового розслідування, слідчим досконало перевірялось встановлення меж НПП «Тузловські лимани» в натурі (на місцевості), розроблення та погодження проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж земельних ділянок Парку (а.с.93-105,119-153,180-207,том1, а.с.83-170,том2), повноваження представників парку та інше. Проводячи слідчі експерименти із співробітниками НПП «Тузловські лимани» - ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , а також з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 за допомогою цифрового електронного компасу, слідчим встановлювались координати перебування ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та місце знаходження залишених ними транспортних засобів (а.с.4-89, том 2) з долученими таблицями ілюстрацій до протоколів слідчих експериментів. За результатами слідчих експериментів встановлено, що останні, вийшли із поля зернових культур, де перебували у засідці на шакалів, на польову дорогу, тримаючи на ремні, на плечі зібрану, розчохлену та заряджену мисливську зброю, а їх машини перебували на території колишнього військового полігону, що відноситься до території НПП «Тузловські лимани». Вказані координати слідчим, на час винесення оскаржуваної постанови, належно співпоставлені, їм дана відповідна оцінка та зроблений однозначний правильний висновок щодо перебування вказаних осіб та їх транспортних засобів на території НПП. Враховуючи, що станом на 12.03.2016 року межі НПП «Тузловські лимани» визначені відповідно до проекту створення вказаного Парку, але в натуру не винесені та межові і інформаційні знаки про межі Парку відсутні, слідчим, на підставі пояснень ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які частково підтверджені поясненнями допитаних свідків щодо відсутності межових знаків, зроблено відповідний висновок про те, що правопорушники не знали, що їх автомобілі та їх переміщення здійснювались по території парку.

Також слідчим перевірені відомості щодо наявності разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 третьої особи, на яку в своїх свідченнях вказує свідок ОСОБА_8 ,(а.с.74-75, том 1), які не підтвердилися в ході досудового розслідування, про що свідчать доручення про проведення слідчих дій в порядку ст.40 КПК України (а.с.214, том2), рапорт ст. оперуповноваженого Татарбунарського ВП ОСОБА_16 та повторний протокол допиту ОСОБА_9 від 02.09.2016 року (а.с.216-219, том 1). Крім того, слідчим допитані всі учасники події, в тому числі й представник державної екологічної інспекції ОСОБА_17 , що приїхав на виклик (а.с.225-227, том1), який також підтвердив факт перебування правопорушників та їх транспорту на території колишнього військового полігону, поряд з бетонним укриттям. При цьому, під час огляду вказаної території та автомобіля «Нива», в якому знаходилась мисливська рушниця, забитої птиці чи інших упольованих тварин він у правопорушників не бачив.

Також, під час досудового розслідування слідчим надавався запит начальнику Одеського обласного управління лісового та мисливського господарства державного агентства лісових ресурсів України щодо надання інформації з приводу визначених законом меж мисливських угідь на території Татарбунарського району Одеської області, а саме на території Приморської сільської ради (а.с.215 т.1), на який 06.07.2016 року була надана відповідь №584/03-01(а.с.186, том2), із якої слідує наступне. Рішенням Одеської обласної ради від 24 квітня 2013 року №787-У1 «Про надання у користування мисливських угідь для ведення мисливського господарства на території Одеської області» Татарбунарському товариству мисливців та рибалок на території Татарбунарського району було надано у користування мисливські угіддя загальною площею 111437,45 га, в тому числі на території Приморської сільської ради (на підставі погоджень власників земельних ділянок). Копії погоджень землевласників на території Приморської сільської ради з реєстром узгоджень з землевласниками та орендарями земельних ділянок по Приморській сільській раді щодо закріплення мисливських угідь за Татарбунарським РТМР долучені (а.с.187-208, том 2).

Тому, суд не погоджується з доводами представника скаржниці ОСОБА_4 щодо відсутності в матеріалах кримінального провадження вказаних відомостей та однобічності досудового слідства з цього приводу.

Відповідно до положень ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до вимог ст. 94 КПК України слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

За встановлених обставин, аналізуючи матеріали кримінального провадження, вважаю, що досудовим розслідуванням достовірно встановлено, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , маючи дозвіл на відстріл хижих тварин в період з 16.02.2016 року по 31.03.2016 року (а.с.37-38, том1), 12.03.2016 року дійсно перебували у засідці на хижаків, на полі з зерновими культурами, а вийшовши з поля, були зупинені співробітниками НПП «Тузловські лимани» на території парку, де неподалік знаходився й автотранспорт правопорушників. Разом з тим, досудовим слідством не встановлено, що останні діяли з умислом на полювання, а саме відстежували, переслідували з метою подальшого відстрілювання диких тварин (птиць) на території НПП «Тузловські лимани», а встановлено, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на автотранспорті проїхали по території НПП «Тузловські лимани», без відповідного дозволу, пересувалися по вказаній території з зібраними, розчохленими та зарядженими мисливськими рушницями, не маючи на меті полювати на вказаній території, оскільки знали, що полювання у вказаний період заборонено, про що зазначено в поясненнях останніх. Разом з тим, здійснення в межах території та об`єктів природно - заповідного фонду, їх охоронних зон, а також територій, зарезервованих для наступного заповідання, забороненої господарської та іншої діяльності, порушення інших вимог режиму цих територій та об`єктів тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст.ст.85,91 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Тому, слідчим правильно зроблено висновок щодо відсутності в діях ОСОБА_9 та ОСОБА_10 складу злочину, передбаченого ч.1 ст.248 КК України, оскільки відсутня суб`єктивна сторона злочину, як одного із необхідних його складових елементів, а саме, під час досудового слідства не встановлено прямого умислу ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на незаконне полювання, тобто дій, спрямованих на вистежування, переслідування з метою добування і саме добування (відстріл, відлов) мисливських тварин в заповідниках або на інших територіях природно-заповідного фонду, а суб`єктивна сторона вказаного злочину виражається тільки в прямому умислі.

При цьому, суд керується вимогами ст.61 Конституції України, ст.17 КПК України, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Разом з тим, незважаючи на те, що на території, де були зупинені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , були відсутні будь-які інформаційні та межові знаки, що не заперечувала в судовому засіданні представник скаржниці ОСОБА_4 , суд вважає, що останні порушили вимоги режиму цих територій, хоча, фактично, їх дії не становлять суспільної небезпеки, вони не заподіяли і не могли заподіяти вказаними діями істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству, державі, про що й зазначив у своїй постанові слідчий, посилаючись на норму ст.11 КК України.

Таким чином, судом встановлено, що при перевірці скарги ОСОБА_5 , слідчим СВ були зібрані, ретельно перевірені всі докази з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, в повній мірі дана оцінка зібраним письмовим доказам та показанням свідків, які узгоджуються між собою.

Оцінка доказів слідчим ґрунтується на повному, всебічному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи та прийнято відповідно правильне процесуальне рішення.

За таких обставин, в задоволенні скарги необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.284,303-307 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ Татарбунарського ВП Арцизького ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження №0000136 від 29.05.2017 року відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відмовити.

Ухвалу слідчого судді може бути оскаржено протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції Одеської області відповідно до ст. 395 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1