В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.11.2017 селище Оржиця

Оржицький районний суд Полтавської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
представника Оржицького районного сектору з питань пробаці ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Оржиця Полтавської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000280 від 01.08.2017 року відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Полоузовка Бердянського району Запорізької області, жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, не працюючої, не одруженої, в силу ст. 89 КК України раніше не судимої,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -
в с т а н о в и в:
01.08.2017 року близько 21 години 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, та знаходячись в приміщенні житлового будинку своєї знайомої ОСОБА_6 , який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , під час сварки з колишнім співмешканцем ОСОБА_7 , маючи умисел на нанесення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, схопила правою рукою кухонний ніж, який лежав на столі, та в той час, коли потерпілий ОСОБА_7 стояв навпроти неї, заподіяла один удар ножем в область живота ОСОБА_7 .
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 162 від 16 серпня 2017 року ОСОБА_4 заподіяла ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення передньої черевної стінки з пошкодженням великого сальника та брижі тонкого кишечника, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, які небезпечні для життя в момент їх спричинення.
Своїми умисними діями, які виразилися в умисному заподіянню тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного у момент заподіяння, ОСОБА_4 скоїла кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 121 КК України.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 визнала себе повністю винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, при зазначених вище обставинах, щиро розкаялася.
Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, в заяві повідомив, що претензій матеріального та морального характеру він до обвинуваченої не має.
Враховуючи те, що обвинувачена в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення за вищевикладених обставин, обвинувачена та прокурор не оспорюють фактичні обставини провадження, суд за згодою учасників судового провадження визнає недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції. Судом роз`яснено обвинуваченій положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вона буде позбавлена права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

При обранні міри та виду покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, те, що злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, обстановку та обставини вчинення злочину, особу обвинуваченої, яка раніше судима, по місцю проживання характеризується посередньо, наявність таких пом`якшуючих покарання обставини як щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, наявність обтяжуючих покарання обставин вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, стан здоров`я ОСОБА_4 , яка є працездатною, і приходить до висновку про необхідність призначення покарання, що передбачене санкцією ч. 1 ст. 121 КК України, у вигляді позбавлення волі.
Разом з тим, беручи до уваги дані про особу обвинуваченої, зміст досудової доповіді, суд вважає, що виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства і тому до неї слід застосувати положення ст.75 КК України, звільнивши її від відбування покарання із випробуванням та з покладенням ряду обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України.
Таке покарання є достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів.
Прокурор в інтересах держави в особі фінансового управління Семенівської районної державної адміністрації заявив цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в загальній сумі 2718,00 грн. який підтримав повністю. Обвинувачена ОСОБА_4 вказаний цивільний позов визнала повністю.
Суд вважає, що позов прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» №11 від 07.07.1995 року, питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день.
В судовому засіданні встановлено, що потерпілий знаходився на стаціонарному лікуванні в Семенівській центральній районній лікарні з 01.08.2017 року по 10.08.2017 року. Згідно довідки-розрахунку закладу охорони здоров`я №778 від 15.09.2017 року на лікування потерпілого закладом охорони здоров`я витрачено 2718,00 грн.
Відповідно до ч.3 ст.1206 ЦК України якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.
Відповідно до ст. 18 Закону України «Основи законодавства про охорону здоров`я» фінансування охорони здоров`я здійснюється за рахунок Державного бюджету України та місцевих бюджетів, фондів медичного страхування, благодійних фондів та будь-яких інших джерел, не заборонених законодавством.
Семенівська центральна районна лікарня є юридичною особою та фінансується з місцевого бюджету Семенівської районної державної адміністрації. Таким чином, прокурором доведено підстави та розмір стягнення витрат на лікування.
Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_4 обирався у вигляді особистого зобов`язання 11.10.2017 року, строк застосування 6 діб. Судові витрати у справі відсутні. Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ч. 3 ст. 349, ст.ст. 368, 370, 373-376 КПК України, суд, -
з а с у д и в:
1. ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
2. Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
3. На підставі ст. 75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.
4. Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
5. Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі фінансового управління Семенівської районної державної адміністрації до ОСОБА_4 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину задовольнити. Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в особі фінансового управління Семенівської районної державної адміністрації (38200, смт. Семенівка, вул. Незалежності, 44, , МФО 831019, ГУДКСУ у Полтавській області, р/р 04142) матеріальні збитки, завдані внаслідок вчинення кримінального правопорушення у вигляді витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_7 в загальній сумі 2718 (дві тисячі сімсот вісімнадцять) гривень.
Речові докази: кухонний ніж, упакований у спеціальний пакет експертної служби № 0151413, шорти та майку, упаковані у поліетиленовий пакет з паперовою біркою, зразок крові потерпілого ОСОБА_7 , зрізи нігтьових пластин засудженої, упаковані у паперові конверти, що знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Семенівського ВП Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області знищити.
Обвинуваченій та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області через Оржицький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.
Суддя