Справа № 301/100/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" квітня 2018 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Іршава кримінальне провадження, що внесене 17 червня 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000004 відносно
ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білки, Іршавського району, мешканця АДРЕСА_1 , неодруженого, з вищою освітою, не працюючого, громадянина України, раніше не судимого, учасника бойових дій,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 17 червня 2014 року близько 17 години 30 хвилин на прохання ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 погодився відвезти їх та малолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з с. Білки в м. Іршава, в Іршавську районну лікарню у зв`язку з терміновою необхідністю надання медичної допомоги малолітньому.
Того ж дня, близько 17 години 40 хвилин ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ-210994», державний номерний знак « НОМЕР_1 », рухаючись по автодорозі між селами Білки та Дубрівка, на в`їзді в с. Дубрівка, Іршавського району, Закарпатської області, з боку с.Білки, в порушення:
-пункту 10.1. Правил дорожнього руху України (далі ПДРУ), згідно якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху,
- пункту 12.1. ПДРУ, згідно якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним,
- пункту 12.3. ПДРУ, згідно якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди,
- пункту 12.4. ПДРУ, згідно якого у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год,
діючи зі злочинною самовпевненістю, усвідомлюючи, що керує автомобілем джерелом підвищеної небезпеки, що створює небезпеку для оточуючих учасників дорожнього руху, легковажно розраховуючи на свої навики в керуванні транспортним засобом, не забезпечив безпеку дорожнього руху та допустив виїзд керованого ним автомобіля за межі проїжджої частини дороги у канаву з наступним перекиданням на правий бік, при наступних обставинах.
При наближенні до с. Дубрівка, коли відстань від автомобіля до знаку «Початок населеного пункту» становила 19 м, а швидкість була не більше 80-90 км/год, ОСОБА_3 побачив віз із візником, запряжений парою коней, які в цей момент виїздили на проїжджу частину дороги. Щоб уникнути наїзду, він спрямував автомобіль на зустрічну смугу руху та об`їхав коней, які за цей час виїхали на відстань 1,7 м від правого краю проїжджої частини до її середини. Однак, в цей час в зустрічному йому напрямку рухався легковий автомобіль, швидкість якого була приблизно такою ж як і у керованого ним автомобіля, відстань між ними в момент, коли він побачив зустрічний автомобіль, становила 43,5 м. Щоб уникнути зіткнення, ОСОБА_3 спрямував автомобіль на праву смугу руху, при цьому автомобіль виїхав за межі проїжджої частини за праве узбіччя.
Порушення водієм ОСОБА_3 вимог пунктів 10.1., 12.1., 12.3., 12.4. Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої пасажири автомобіля марки «ВАЗ-210994», державний номерний знак « НОМЕР_1 »:
- ОСОБА_10 отримала тяжкі, небезпечні для життя в момент їх спричинення, тілесні ушкодження, від яких ІНФОРМАЦІЯ_3 о 19 годині 30 хвилин в реанімаційному відділенні Іршавської районної лікарні померла,
- ОСОБА_8 отримала тяжкі тілесні ушкодження,
- ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе визнав у повному обсязі і показав, що 17.06.2014 року на прохання ОСОБА_10 погодився терміново відвезти її онука до лікарні в м.Іршава. В салоні автомашини перебували пасажири: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та малолітній ОСОБА_9 Рухаючись між селами Білки та Дубрівка Іршавського району, він побачив віз із візником, який виїздив на проїжджу частину дороги. Щоб уникнути наїзду, він спрямував автомобіль на зустрічну смугу руху та об`їхав коней. Однак, у зустрічному напрямку рухався легковий автомобіль. Коли він побачив зустрічний автомобіль, відстань між ними становила приблизно 43,5 м. Щоб уникнути зіткнення, він спрямував автомобіль на праву смугу руху, але автомобіль виїхав за межі проїжджої частини дороги за праве узбіччя та перекинувся. Що було далі він не пам`ятає, оскільки втратив свідомість. У вчиненому щиро покаявся, потерпілим відшкодував матеріальну шкоду, просив застосувати до нього амністію та звільнити від покарання.
Потерпілий ОСОБА_11 у судовому засіданні 26.03.2018 року показав, що 17.06.2014 року обвинувачений на власному автомобілі відвозив в лікарню членів його сім`ї - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та малолітнього ОСОБА_9 .Під час руху обвинувачений з`їхав з дороги, від чого автомобіль перекинувся. Водій та пасажири отримали різного ступеню тілесні ушкодження, а потерпіла ОСОБА_10 в лікарні померла. Внаслідок смерті ОСОБА_10 він визнаний потерпілим, інші пасажири, які отримали тілесні ушкодження внаслідок ДТП, із заявами про залучення їх в якості потерпілих не зверталися. Більше про обставини справи йому нічого не відомо. Обвинувачений у повному обсязі відшкодував заподіяну шкоду, тому цивільного позову не заявив, претензій матеріального чи морального характеру до нього не має. Не заперечував проти застосування до ОСОБА_3 амністії та звільнення його від покарання. У судове засідання 06.04.2018 року не з`явився, про розгляд справи був належним чином повідомлений, подав заяву, в якій просив проводити подальший розгляд справи за його відсутності, претензій до обвинуваченого не має, призначення покарання залишив на розсуд суду.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України. Учасникам судового провадження було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 доведена у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, тяжке тілесне ушкодження та смерть потерпілого, та дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України.
Обираючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , є щире каяття та добровільне відшкодування шкоди.
Обставин, що обтяжує покарання ОСОБА_3 по справі не встановлено.
При визначенні обвинуваченому міри покарання, суд враховує особу винного, зокрема, що він вину визнав, щиро покаявся, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, є учасником бойових дій та нагороджений відзнакою Президента України «За участь в АТО», обставини, що пом`якшують його покарання в їх сукупності, конкретні обставини справи та поведінку винного після вчинення злочину, зокрема, що він добровільно та у повному обсязі відшкодував заподіяну шкоду, тому потерпілі до нього претензій не мають.
Враховуючи також те, що з дня вчинення злочину минуло майже 4 роки, під час яких обвинувачений характеризуються позитивно, інших правопорушень не вчиняв, тобто став на шлях виправлення, суд вважає за можливе його виправлення і перевиховання без ізоляції від суспільства та призначення покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права на керування транспортними засобами у мінімальному розмірі, що передбачені санкцією статті 286 ч. 2 КК України, із застосуванням ст. 75 КК України щодо основного покарання.

Суд вважає, що вказане покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження нових злочинів. Призначення більш суворо покарання суд вважає недоцільним.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 заявив клопотання про застосування до нього амністії і звільнення від покарання, оскільки він є учасником бойових дій. Наслідки застосування амністії та звільнення від покарання з цих підстав обвинуваченому зрозумілі.
Відповідно до ст. 1 п. «д» ЗУ «Про амністію у 2016 році», звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, якщо вони є ветеранами війни (учасниками бойових дій, які підпадають під дію ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту").
Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про амністію у 2016 році», дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.
Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив необережний злочин, передбачений ст. 286 ч.2 КК України, який не є особливо тяжким. Вказаний злочин ОСОБА_3 скоїв 17.06.2014 року, тобто до набрання чинності ЗУ «Про амністію у 2016 році».
Під час злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України, ОСОБА_3 не перебував у стані алкогольного сп`яніння або у стані, викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів.
ОСОБА_3 не є особою, до якого відповідно до ст. 4 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 ЗУ «Про амністію у 2016 році», амністія не застосовується.
Отже, по справі не встановлено обставин, які перешкоджають суду задовольнити клопотання обвинуваченого та звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання на підставі ст. 1 п. «д» ЗУ «Про амністію у 2016 році».
Прокурор та потерпілий не заперечували проти застосування до обвинуваченого амністії.
Обраний обвинуваченому під час досудового розслідування запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили залишити попередній.
Відповідно до вимог ст.ст. 122 ч.2 та 124 ч.2 КПК України, суд вважає стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати по справі за проведення експертиз у сумі 3234 грн. 12 коп. (294,84 грн.+294,84 грн.+368,94 грн.= 958,62 грн. за проведення автотехнічних експертиз НДЕКЦ УМВС України в Закарпатській області, а 2275,50 грн. - автотехнічної експертизи Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз).
Цивільний позов по справі не заявлений.
Речові докази по справі:
- автомобіль марки «ВАЗ-210994», державний номерний знак « НОМЕР_1 », який переданий на зберігання на штраф майданчик ВДАІ при Іршавському ВП, після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_3 ,
- три колеса від автомашини, які передані на зберігання в камеру речових доказів прокуратури Закарпатської області, після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_3 .
Керуючись ст. 1 п. «д» ЗУ «Про амністію у 2016 році», ст. ст. 94, 370, 374, 392, 394 ч.2 КПК України,
з а с у д и в :

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити покарання у виді 3 (три) роки позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
На підставі ст. 1 п. «д» ЗУ «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_3 від призначеного цим вироком покарання.
Обраний ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили залишити попередній.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 3234 (три тисячі двісті тридцять чотири) грн. 12 коп. процесуальний витрат.
Речові докази по справі:
автомобіль марки «ВАЗ-210994», державний номерний знак « НОМЕР_1 », який переданий на зберігання на штраф майданчик ВДАІ при Іршавському ВП, та три колеса від автомашини, які передані на зберігання в камеру речових доказів прокуратури Закарпатської області, після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_3 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений протягом 30 днів з дня його проголошення, а потерпілим у той же строк з дня отримання його копії, до апеляційного суду Закарпатської області через Іршавський районний суд.
Копія вироку суду після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.
Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати потерпілому ОСОБА_11 .
Захисник має право отримати копію вироку в суді.

Головуюча : ОСОБА_1