Ухвала
Іменем України

04 січня 2018 р.

м. Київ
Провадження № 51-703 ск 17
Верховний Суд колегією суддів першої палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянув касаційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 27 вересня 2017 року щодо ОСОБА_4 .
Вироком Білозерського районного суду Херсонської області від 27 квітня 2017 року
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , (проживаючого по АДРЕСА_2 ; зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 у вказаному населеному пункті),
засуджено за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України суд звільнив ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням і визначив іспитовий строк тривалістю 2 роки та поклав на нього обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 цього Кодексу.
Речовий доказ патрони калібру 5,45 мм. в кількості 25 шт. та 5,6 мм. в кількості 40 шт. судом ухвалено знищити.
ОСОБА_4 визнано винуватим у незаконному придбанні, шляхом привласнення знайденого в серпня 2016 року, боєприпасів до нарізної вогнепальної зброї, які є придатними для здійснення пострілів, а саме: 25 військових патронів калібру 5,45 мм та 40 спортивно-мисливських патронів кільцевого запалювання калібру 5,6 мм, які в подальшому зберігав за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 . Обставини вчинення кримінального правопорушення встановлені судом та детально викладені у вироку.
Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 27 вересня 2017 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 залишено без змін.
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у цьому ж суді посилаючись на таке:
- неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Заслухавши доповідь судді Верховного Суду, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи касаційної скарги прокурора, колегія суддів дійшла до наступного.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
На обґрунтування своєї позиції прокурор зазначає, що суд апеляційної інстанції необґрунтовано залишив доводи апеляційної скарги заступника прокурора з приводу незаконного незастосування судом першої інстанції вимог статей 96-1, 96-2 КК України щодо спеціальної конфіскації без задоволення. Оскільки спеціальна конфіскація застосовується за умови вчинення умисного злочину, за яке передбачено основне покарання у виді позбавлення волі та у разі, якщо таке майно було предметом злочину. Враховуючи наведене, на думку прокурора, є всі підстави для застосування статей 96-1, 96-2 КК України.
З огляду на положення ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого ч. 1 ст. 150, ст. 154, частинами 2 і 3 ст. 159-1, ч. 1 ст. 190, ст. 192, ч. 1 статей 204, 209-1, 210, частинами 1 і 2 статей 212, 212-1, ч. 1 статей 222, 229, 239-1, 239-2, ч. 2 ст. 244, ч. 1 статей 248, 249, частинами 1 і 2 ст. 300, ч. 1 статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, ст. 363, ч. 1 статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.
Згідно з матеріалами касаційного провадження вбачається, суд апеляційної інстанції, посилаючись на указані положення закону, встановив, що ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 263 КК України, яка не входить до переліку вищезазначених статей щодо застосування спеціальної конфіскації.
Крім того, як убачається з копій судових рішень, майно, яке фактично є предметом вчинення кримінального правопорушення, а саме: 25 військових патронів калібру 5,45 мм та 40 спортивно-мисливських патронів кільцевого запалювання калібру 5,6 мм, постановою органу досудового розслідування визнано речовими доказами. Суд першої інстанції, посилаючись на ст. 100 та п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, прийняв рішення про знищення речових доказів, яке відображено у резолютивній частині вироку щодо ОСОБА_4 .
Ухвала апеляційного суду містить належну оцінку доводам апеляції заступника прокурора, які є аналогічними доводам касаційної скарги прокурора, та докладні мотиви їх відхилення, а тому доводи касаційної скарги прокурора є неспроможними. Таким чином, апеляційний суд виконав вимоги ст. 419 КПК України.
Оскільки з касаційної скарги прокурора, доданих неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для її задоволення немає, колегія суддів приходить до висновку, що необхідно відмовити у відкритті касаційного провадження.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд
постановив:
відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 27 вересня 2017 року, якою залишено без задоволення вирок Білозерського районного суду Херсонської області від 27 квітня 2017 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3