Справа № 493/554/17
Провадження № 1-кп/493/81/17

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 листопада 2017 року м. Балта Одеської області
Балтський районний суд Одеської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
представника потерпілого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балта Одеської області кримінальне провадження № 1-кп/493/81/17 за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Балта Одеської області, громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, з середньою освітою, не військовозобов`язаного, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
-обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 3 ст. 185 КК України,
Обвинувачений ОСОБА_5 , на початку лютого місяця 2017 року (точної дати досудовим слідством не встановлено), шляхом вільного доступу зайшов на територію ПАТ «Верстаторемонтного заводу», головою правління якого являється ОСОБА_4 , який розташований в АДРЕСА_2 , де в нього виник злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном з корисливих мотивів. Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення майна ПАТ «Верстаторемонтного заводу» ОСОБА_5 , визначивши об`єктом свого злочинного посягання металеву трубу, металевий лист, стружку металеву та залізничні підкладки, які знаходились на території заводу, таємно викрав металеву трубу вагою 160 кг, вартістю 18 грн. за 1 кг загальною вартістю 2880 грн.; стружку металеву 100 кг вартістю 4 грн. за 1 кг, загальною вартістю 400 грн.; металевий лист розміром 1100х1217 (1,3387 м2) товщиною 8 мм, вагою 84 кг вартістю 18 грн. за 1 кг, загальною вартістю 1512 грн.; підкладки залізничні в кількості 6 шт. загальною вагою 40 кг вартістю 36 грн. за 1 кг, загальною вартістю 1440 грн., а всього викравши на суму 6232 грн., ОСОБА_5 з місця скоєння кримінального правопорушення з викраденим майном зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив ПАТ «Верстаторемонтний завод» матеріальний збиток на суму 6232 грн.
Крім того, 08.03.2017 року у ОСОБА_5 повторно виник злочинний намір направлений на заволодіння чужим майном з корисливих мотивів. Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення майна з території ПАТ «Верстаторемонтного заводу», ОСОБА_5 проник на територію заводу, перелізши через паркан. Після чого через розбите віконне скло проник до приміщення непрацюючого цеху, де визначивши об`єктом свого злочинного посягання чавунну плитку для полу, таємно викрав плитку для полу чавунну у кількості 14 штук розміром 30х30 см, вартістю 120 грн. за кожну, загальною вартістю 1680 грн. Після чого ОСОБА_5 з місця скоєння кримінального правопорушення з викраденим майном зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив ПАТ «Верстаторемонтний завод» матеріальний збиток на суму 1680 грн.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 підтвердив факт вчинення ним крадіжки майна, пояснивши, що на початку лютого та березня 2017 року приміщення непрацюючого цеху не було зачинено. Він раніше працював на даному підприємстві та звільнився за станом здоров`я. Намір на вчинення крадіжки у нього виник вже після того, як він звільнився, так як знав, що його ніхто не побачить. Після того, як він викрав майно, попросив ОСОБА_6 відвести на пункт прийому металобрухту, вказавши, що з охороною домовився, де здав викрадене майно, проте не пам`ятає точної суми, точно пам`ятає, що за плитку отримав 600 грн. Він повідомляв слідчому, що кількість викраденого майна, яку вони написали, не відповідає дійсності, після того, як він взяв плитку в кількості 14 штук, там ще залишилося її багато. Крім того, вказав, що металева труба заважила на прийомі металобрухту 160 кг, який діаметр мала ця труба він не знає, так як її не міряв. Отже вважає, що сума цивільного позову занадто завищена, крім того повідомляв, що кран він не пошкодив, так як той не експлуатувався, тому цивільний позов визнає частково. В скоєному розкаюється, в подальшому зобов`язується подібного не вчиняти, просить суд суворо не карати.
Крім визнання обвинуваченим своєї вини у скоєнні кримінальних правопорушень по зміненому обвинувальному акту, його вина доведена та підтверджується доказами, дослідженими судом.
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомив, що перебуває у дружніх відносинах з обвинуваченим. Приблизно в лютому 2017 року обвинувачений ОСОБА_5 подзвонив до нього та попросив під`їхати до ПАТ «Верстаторемонтний завод», він приїхав, ОСОБА_5 погрузив в його автомобіль трубу, лист металу і ще щось мілке в двох або трьох мішках. В той час, коли вони там перебували близько години, до них ніхто не підходив. Після чого вони поїхали на пункт прийому металобрухту до ОСОБА_7 , обвинувачений здав майно та дав йому 100 грн. на бензин.
Свідок ОСОБА_7 вказав, що являється приватним підприємцем. ОСОБА_5 привіз йому металобрухт та пояснив, що він привіз його з якогось села. Приїхав на автомобілі ГАЗ-66. Серед металобрухту було: труба приблизно 4 м, вагою 160 кг, лист металу, стружка, підкладки залізничні в кількості 6 штук, за що він дав йому 1700 грн. Даний металобрухт він використав для своїх цілей в домогосподарстві. 8 березня обвинувачений ОСОБА_5 привіз чавунну плитку, близько 14-15 штук, за яку він заплатив йому 600 грн., вага однієї плитки приблизно 10-11 кг, тобто плитки було десь 150 кг, а всього металобрухту він здав близько на 300 кг. По кількості він не згоден, що обвинувачений привіз йому плитку в кількості 57 штук, такої кількості не було. Трубу він використав для димоходу, 6 підкладок для фундаменту, плитку як основу для стін.
Свідок ОСОБА_8 був понятим під час слідчого експерименту. Пояснив, що на складі обвинувачений пояснював як вчинив крадіжку, що вкрав стружку, металевий лист, підкладки, а більше він не пам`ятає. Зауважень під час проведення слідчого експерименту ні від кого не було, ніхто на обвинуваченого не тиснув. По кількості, скільки було викрадено він не пам`ятає.
Аналогічними поясненнями свідка ОСОБА_9 .
Постановою про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 19.03.2017 року.
Протоколами огляду місця події від 09.03.2017 року з ілюстрованою таблицею та від 18.03.2017 року, згідно яких було оглянуто ПАТ «Верстаторемонтний завод», що розташоване в м. Балта по вул. 50 років Жовтня.
Протоколом огляду місця події від 14.03.2017 року з ілюстрованою таблицею, згідно якого було оглянуто домогосподарство ОСОБА_7 , що розташоване в АДРЕСА_3 , де було виявлено та вилучено чавунну плитку.
Протоколом огляду предмету від 15.03.2017 року, згідно якого предметом огляду була чавуна полова плитка.
Постановою про приєднання предметів до провадження як речових доказів від 15.03.2017 року.
Зберігальною розпискою ОСОБА_4 від 15.03.2017 року.
Довідкою № 5 від 15.03.2017 року за результатами інвентаризації.
Протоколом проведення слідчого експерименту від 19.03.2017 року з фототаблицею, згідно якого обвинувачений ОСОБА_5 вказав на металеві ворота та пояснив, що через вказані ворота він заходив на початку лютого 2017 року на територію заводу, де він пройшов до козлового крану, біля якого він вказав на відкритий металевий ящик з якого він викрав металеву стружку, потім вказав на залізничну колію та пояснив, що саме з цієї колії він шляхом демонтування викрав підкладки залізничні, після чого вказав на земельну ділянку на якій виявлено вм`ятину довжиною близько 4 м, та пояснив, що саме на цьому місці лежала металева труба, далі відійшов близько 15 м в східну сторону та вказав на металевий лист. Потім він запропонував пройти до складу та вказав на розбите віконне скло, через яке він проник до складу, з якого викрав плитку чавунну.
Суд вважає за необхідне зазначити, що не погодження потерпілого із зміненим обвинувальним актом в частині не підтримання завданого йому матеріального збитку підтвердження свого не знайшло, так як обвинувачення відносно ОСОБА_5 було змінене та обсяг обвинувачення був зменшений в частині визначення вартості викраденого майна на підставі не доведення фактів викрадення ОСОБА_5 саме металевої труби діаметром 219 мм, товщиною 10 мм, довжиною 4,5 м, вагою 231 кг та чавунної плитки саме в кількості 57 штук. Водночас із показань обвинуваченого ОСОБА_5 , судом з'ясовано, що він таємно викрав металеву трубу вагою 160 кг та чавунної плитки в кількості 14 штук, а діяння щодо викрадення зазначених речей також підтверджується показами свідка ОСОБА_7 , який придбав у ОСОБА_5 зазначені речі.
В обґрунтування розміру заподіяних матеріальних збитків даного кримінального провадження представник потерпілого надав наступні документи: акти інвентаризації від 01.12.2016 року та від 10.03.2017 року, накази № 6 від 22.11.2016 року та № 4 від 09.03.2017 року про проведення інвентаризації, рахунок від 10.10.2017 року, накладна № 569 від 10.04.2015 року, рахунок № 128 від 09.04.2015 року, довідка про вартість збитків від крадіжки № 5 від 15.03.2017 року.
Оцінюючи вищевказані довідки, як докази з точки зору їх належності й допустимості, суд зазначає наступне.
Органами досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна.
З об`єктивної сторони крадіжка є злочином із матеріальним складом. А тому, крім діяння (таємного викрадення), обов`язковими її складовими ознаками є матеріальна шкода, спричинена внаслідок викрадення майна, яка визначається його вартістю, а також причинний зв`язок між цією шкодою і таємним викраденням.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06.11.2009 року № 10, розмір майна, яким заволоділа винна особа в результаті вчинення відповідного злочину, визначається лише вартістю цього майна, яка виражається у грошовій оцінці. Вартість викраденого майна визначається за роздрібними (закупівельними) цінами, що існували на момент вчинення злочину, а розмір відшкодування завданих злочином збитків за відповідними цінами на час вирішення справи в суді. За відсутності зазначених цін на майно його вартість може бути визначено шляхом проведення відповідної експертизи.
Зважаючи на викладене, суд прийшов до висновку, що вищевказані довідки не є належними доказами у даному кримінальному провадженні в силу положень ст. 85 КПК України, оскільки вартість викраденого майна може бути підтверджена лише висновком судової експертизи. Крім того, зазначені докази надані перед закінченням судового розгляду потерпілим, але мають бути відкриті такі матеріали іншій стороні кримінального провадження після закінчення досудового розслідування. В іншому випадку в силу ч. 12 ст. 290 КПК України суд не має права допустити відомості, що містяться в таких матеріалах, як докази.
Отже, досліджені в судовому засіданні докази та належна їх оцінка дають підстави суду зробити висновок про те, що суду не надано доказів, які б доводили вину ОСОБА_5 у вчиненні таємних викрадень чужого майна (крадіжок) із завданням матеріального збитку в розмірі на якому наполягає потерпілий.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Проаналізувавши в сукупності всі докази досліджені в судовому засіданні по даному кримінальному провадженню, суд враховує положення презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини за ст. 17 КПК України, а саме, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, та усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. Відповідно положення ст. 62 Конституції України, суд вважає, що позиція представника потерпілого ОСОБА_4 не знайшла підтвердження, що кримінальне правопорушення по викраденню металевої труби діаметром 219 мм, товщиною 10 мм, довжиною 4,5 м, вагою 231 кг та чавунної плитки саме в кількості 57 штук вчинене обвинуваченим.
Таким чином суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка); - за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.
При обранні виду та міри кримінального покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані, які характеризують особу винного, зокрема те, що він раніше не судимий, характеризується по місцю проживання з позитивної сторони, не перебуває на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, не працює,часткове відшкодування збитків, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
До пом`якшуючих покарання обставин суд відносить щире каяття, визнання вини в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, усвідомив свою протиправну поведінку, зробив відповідні висновки, виявив бажання стати на шлях виправлення та зобов`язався в подальшому не вчиняти подібні дії.
Обставини, які обтяжують вину обвинуваченого, - суд не вбачає.
Крім того, суд враховує думки прокурора відносно виду покарання, а також представника потерпілого, та беручи до уваги те, що обвинувачений засуджує свій проступок, а тому суд вважає за можливе призначити йому покарання в межах санкції статті, за якою кваліфікуються його діяння, тобто його можна виправити та перевиховати без ізоляції від суспільства, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від відбуття призначеного покарання з випробовуванням на підставі ст. 75 КК України та з покладанням обов`язків згідно з ст. 76 КК України,мотивуючи, що таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Експертизи під час досудового розслідування не призначалися, в зв`язку з чим витрати на їх проведення відсутні.
Цивільний позов представника потерпілого підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
У судовому засіданні доведено, що кримінальним правопорушенням ОСОБА_5 заподіяв матеріальну шкоду на суму - 7912 грн.
Як вбачається із розписок обвинувачений ОСОБА_5 повернув ОСОБА_4 3350 грн. в рахунок погашення цивільного позову.
Таким чином з обвинуваченого на користь цивільного позивача слід стягнути - 4562 грн. матеріальної шкоди (7912 грн. - 3350 грн. = 4562 грн.).
Також не зрозуміло, як саме розраховувалася сума 3750 грн. на ремонт козлового крану, тобто доказів на вказану суму в позові суду не надано. Суд не знаходить позовні вимоги доведеними в цій частині.
Питання про речові докази суд вирішує в порядку вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 371, 374, 375 КПК України, суд
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:
-за ст. 185 ч. 1 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі;
-за ст. 185 ч. 3 КК України у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточну міру покарання ОСОБА_5 обрати шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим - у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеногопокарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки 6 місяців.
На підставі ч. 1 п. п. 1, 2 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти їх про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов, заявлений ОСОБА_4 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Верстаторемонтний завод» матеріальну шкоду в сумі 4562грн.
Арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді від 15.03.2017 року, після набрання вироком чинності скасувати.
Речові докази, а саме чавунну плитку шестигранну розміром 30х30 см - залишити за належністю ОСОБА_4 .
Міра запобіжного заходу під час досудового слідства відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не обиралась.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Балтський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку обвинуваченому, прокурору вручити негайно після його проголошення.Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надіслати його копію потерпілому, який не був присутнім в судовому засіданні під час оголошення вироку. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
СУДДЯ: