Долинський районний суд Кіровоградської області
Справа № 388/747/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.10.2017м. Долинська

Долинський районний суд Кіровоградської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні, у приміщенні суду в м. Долинській кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000239 від 1 квітня 2017 року за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Долинської Долинського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працює, розлучений, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий (також має погашені судимості), а саме вироком Долинського районного суду Кіровоградської області від 12 жовтня 2017 року за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі одна тисяча шістсот гривень,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

30 березня 2017 року близько 21.30 години ОСОБА_4 , маючи дозвіл на перебування на території фізичної особи підприємця ОСОБА_6 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , помітив автомобіль «ГАЗ-3307», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Підійшовши до автомобіля та впевнившись, що його ніхто не помічає за допомогою власної сили рук відчинив двері автомобіля, що не були замкнені. В автомобілі помітив автомобільний відеореєстратор, після чого у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна у виді цього автомобільного відеореєстратора «Pioneer DVR H198». З метою реалізації злочинного наміру, ОСОБА_4 з корисливих мотивів, повторно таємно викрав відеореєстратор «Pioneer DVR H198» вартістю 247,50 грн з флеш накопичувачем «Kingston MicroSD 2GB» вартістю 76,50 грн, чим відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 17-1032 від 21 червня 2017 року завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 324 грн, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому і вважає, як й інші учасники судового розгляду за можливе при дослідженні доказів у кримінальному провадженні обмежитись його допитом, дослідженням матеріалів, що характеризують його особу.
З`ясувавши чи правильно розуміють учасники процесу зміст обставин, що не будуть досліджуватись, впевнившись у добровільності їх позиції, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, суд дійшов висновку при дослідженні доказів у кримінальному провадженні обмежитись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, а також визнати недоцільним дослідження інших доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.
Обвинувачений ОСОБА_4 по суті обвинувачення суду пояснив, що 30 березня 2017 року близько 21.30 години, маючи дозвіл на перебування на території фізичної особи підприємця ОСОБА_6 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , помітив автомобіль «ГАЗ-3307», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Підійшовши до автомобіля та впевнившись, що його ніхто не помічає за допомогою власної сили рук відчинив двері автомобіля, що не були замкнені. В автомобілі помітив автомобільний відеореєстратор «Pioneer DVR H198» у комплекті з картою пам`яті та його таємно викрав, розпорядившись викраденим на власний розсуд. У подальшому викрадену річ повернув.
Заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 , суд доходить висновку, що мають місце дії у вчиненні яких він обвинувачується й ці дії мають склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфікуючою ознакою якого є повторність. ОСОБА_4 згідно його показань винен у вчиненні цього злочину.
Обвинувачений ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується посередньо, а саме скарг на його поведінку не надходило. На диспансерному наркологічному та психіатричному обліку не перебуває. Також ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю злочину, брав участь у проведенні антитерористичної операції.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд не знаходить.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного. Суд враховує обставину, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання. Також суд враховує прямий умисел обвинуваченого на вчинення злочину, наявність корисливого мотиву, наслідки вчиненого злочину, розмір шкоди завданої злочином. Суд враховує той факт, що обвинувачений раніше вчиняв умисні та корисливі злочини судимості за які тепер погашені та знову вчинив новий, умисний та корисливий злочин, що свідчить про його суспільну небезпечність та небажання стати на шлях виправлення. Суд уважає, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення та попередження нових злочинів, буде покарання у виді позбавлення волі.
Згідно п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року
№ 1810-VIII, що набрав чинності 7 вересня 2017 року, звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Пунктом «б» ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року
№ 1810-VIII передбачено, що амністія не застосовується до осіб, зазначених у ст. 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні", а також до осіб, які раніше звільнялися з місць позбавлення волі умовно-достроково і знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.
Отже, амністія не застосовується до осіб, зокрема які раніше звільнялися з місць позбавлення волі умовно-достроково і знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.
У цьому кримінальному провадженні суд дійшов до переконання, що ОСОБА_4 винуватий у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. Цей злочин згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, тобто обвинувачений не є особою щодо якого не застосовується амністія згідно «б» ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810-VIII.
З матеріалів кримінального провадження видно, що ОСОБА_4 має двох дітей, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які відповідно є малолітніми. Обвинувачений щодо цих дітей не позбавлений батьківських прав.
Отже, ОСОБА_4 є суб`єктом амністії згідно п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810-VIII.
У судовому засіданні ОСОБА_4 дав згоду щодо застосування до нього акта амністії, а відтак підлягає звільненню від відбування покарання. При цьому, ОСОБА_4 наполягає на застосуванні щодо нього виключно п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810-VIII.
Вироком Долинського районного суду Кіровоградської області від 12 жовтня 2017 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 1600 грн. ОСОБА_4 у судовому засіданні стверджував, що згоден із покаранням за цим вироком, вирок оскаржувати не буде, готовий виконати призначене покарання та зобов`язується вчинити такі дії. Окрім цього зазначив, що відмовився у застосуванні щодо нього амністії при розгляді попереднього обвинувачення по суті.
Згідно чч. 1, 4 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. За правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 у цьому кримінальному провадженні суд уважає винуватий у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та має понести покарання від якого повинен бути звільнений згідно п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810-VIII, а відтак відсутні підстави для застосування ч. 4 ст. 70 КК України у цьому кримінальному провадженні.
Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Відповідно до довідки про витрати на проведення експертизи у цьому кримінальному провадженні, вартість судових витрат на залучення експерта становить 396 грн, що підлягають стягненню з обвинуваченого на користь ДЕРЖАВИ.
Згідно п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішуються судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. При цьому гроші, цінності та інше майно, які були об`єктом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, повертаються законним володільцям, а в разі не встановлення їх передаються в дохід держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
З огляду на вищезазначене правило, речові докази у кримінальному провадженні, а саме викрадений відеореєстратор «Pioneer DVR H198», що знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_5 , підлягає залишенню йому як законному володільцю.
На підставі викладеного, керуючись статтями 369, 371, 373, 374, 376, 395 КПК України суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.
Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання згідно п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року
№ 1810-VIII.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ДЕРЖАВИ 396 грн (триста дев`яносто шість гривень) процесуальних витрат на залучення експерта.
Долю речових доказів вирішити таким чином: викрадений відеореєстратор «Pioneer DVR H198», що знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_5 , залишити йому як законному володільцю.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Кіровоградської області через Долинський районний суд Кіровоградської області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Роз`яснити засудженому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1