Провадження № 1-кс/344/4287/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 та підозрюваної ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № № 0000074 від 04.04.2016р., -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернулася з вказаним клопотанням, яке погоджене з прокурором, в обґрунтування якого покликалася на те, що протягом 2016 року ОСОБА_5 проживала у АДРЕСА_1 , разом із своїми двома малолітніми синами ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так, близько 00 год. 00 хв. 03.04.2016 ОСОБА_5 , знаходячись у приміщенні зачиненого житлового будинку АДРЕСА_1 , діючи умисно з метою позбавлення життя двох своїх малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , використовуючи снодійний лікарський засіб «Сонміл» (доксиламін сукцинат) у вигляді таблеток, шляхом їхнього розчинення у воді, надала випити ОСОБА_7 , після чого під приводом надання вітамінів, надала таблетки іншому синові ОСОБА_6 , який їх також вжив.

Від спожитого лікарського засобу, наданого ОСОБА_5 своїм малолітнім дітям, у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 наступила смерть на місці, тобто ОСОБА_5 , отруївши дітей, умисно вбила їх.

Після надання лікарського засобу дітям ОСОБА_5 , з метою вчинення самогубства, з використанням станка для гоління, перерізала собі вени в області зап`ясть обох рук та ділянки тильної сторони правого колінного суглобу. Надалі ОСОБА_5 спожила отруту, однак покінчити життя самогубством їй не вдалось.

Цього ж дня увечері ОСОБА_8 прийшов до будинку своєї дружини ОСОБА_5 . Увійшовши в помешкання ОСОБА_8 виявив дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 без ознак життя, про що одразу повідомив працівників поліції.

У вчиненні зазнанченого кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка та жителька АДРЕСА_1 , українка, громадянка України, освіта повна загальна середня, не працює, раніше не судима.

05.04.2016 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 115 КК України КК України.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується показами потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , протоколом огляду місця події, висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_7 , висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_6 , висновком експерта №551-2 судово-токсикологічної експертизи, висновком експерта №231 судово-медичної експертизи підозрюваної ОСОБА_5 , висновком судово-почеркознавчої експертизи, висновками судово-імунологічних та судово-цитологічних експертиз та іншими доказами.

06.04.2016 Івано-Франківським міським судом підозрюваній ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

20.05.2016 для встановлення психологічного стану підозрюваної ОСОБА_5 на час вчинення кримінального правопорушення, призначено стаціонарну психіатричну експертизу.

23.05.2016 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваній було продовжено з метою подальшого її направлення на стаціонарну психіатричну експертизу строком на 60 днів.

19.07.2016, з урахуванням висновку судово-психіатричної експертизи, підозрюваній ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду було змінено запобіжний захід з тримання під вартою на поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку.

28.07.2016 було складено та скеровано до суду було клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5

18.09.2017 року до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області надійшла заява лікаря-психіатра Державного закладу «Українська психіатрична лікарня із суворим наглядом МОЗ України» ОСОБА_14 про припинення відносно ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом, посилаючись на висновок комісії лікарів-психіатрів Державного закладу «Українська психіатрична лікарня із суворим наглядом МОЗ України» № 926 від 30.08.2017 року, відповідно до якого на даний час у ОСОБА_5 завершився депресивний епізод та стан компенсації емоційно-нестійкого розладу особистості, тому продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом ОСОБА_5 потребує припинення.

01.11.2017 ухвалою судді Калуського міськрайонного суду припинено застосування примусових заходів медичного характеру, в умовах психіатричної лікарні із суворим наглядом, відносно ОСОБА_5 із подальшим поверненням матеріалів кримінального провадження до СУ ГУНП в Івано- Франківській області, для проведення досудового розслідування.

Матеріалами клопотання також зазначено, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість ОСОБА_5 : переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки вона підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна у випадку, передбаченому пунктом 6 частини другої цієї статті та усвідомлює про можливу неминучість покарання за його вчинення; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкодити кримінальному провадженні іншим чином.

Враховуючи вище наведені ризики, репутацію підозрюваної, відсутності постійного джерела доходу, обрання запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання не можливе.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, покликаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задоволити.

Захисник в судовому засіданні просив обрати щодо підозрюваного більш м`який запобіжний захід.

В судовому засіданні підозрювана підтримала думку захисника.

Заслухавши прокурора, захисника, підозрюваного та дослідивши матеріали клопотання вважаю наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні зокрема щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З матеріалів клопотання вбачається, що 05.04.2016 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, відповідальність за який передбачено п.п.1,2 ч. 2 ст. 115 КК України, зокрема покарання у виді позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна у випадку, передбаченому пунктом 6 частини другої цієї статті.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого п.п 1,2 ч. 2 ст. 115 КК України.

Крім цього, прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрювана усвідомлює про неминучість покарання за вчинення злочину;

незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні;

перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

Вирішуючи дане клопотання враховую також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 вказаного вище злочину, характеризуючі особу підозрюваного дані, її, вік, стан здоров`я та майновий стан, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання та відсутність постійного місця роботи, репутацію підозрюваної, наявність судимості.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задоволити та застосувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів, який рахувати з моменту фактичного затримання, без визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, ст.ст. 131, 132, 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Клопотання задоволити.

Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів до 06 січня 2018 року включно без визначення розміру застави.

Тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_5 здійснювати у Івано-Франківській установі виконання покарань №12 шляхом етапування з Дніпровської установи виконання покарань №4.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення, про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1