Справа № 461/7084/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/1179/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 на вирок Галицького районного суду м.Львова від 20 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:
вищевказаним вироком ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України, та призначено покарання 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 850 грн. штрафу.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_7 до вступу вироку залишено необраним.
Згідно з вироком, ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він 05.06.2017 року о 21 годині, перебуваючи на вул. Винниченка у м. Львові, діючи умисно, знайшов та зберігав при собі для власного вживання, без мети збуту, пакетик із порошкоподібною речовиною рожевого кольору, усвідомлюючи, що дана порошкоподібна речовина є амфетаміном та, згідно з висновком експерта № 3/553 від 17.07.2017 року, відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено, маса якого становить 0,4173 грам, однак, приблизно о 23 годині 20 хвилин, його виявлено працівниками поліції поблизу будинку № 3 по пл. Соборній у м. Львові, а вказаний пакетик вилучено під час огляду.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Галицького районного суду м.Львова від 20 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_7 скасувати та призначити у даному провадженні новий розгляд у суді першої інстанції.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог адвокат покликається на те, що судовий розгляд у суді першої інстанції проведено у його відсутності, що, на його переконання, є як грубим порушенням вимог ст.52 КПК України, так і процесуальних прав обвинуваченого.
На його переконання, участь захисника у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 є обов`язковою з огляду на те, що такий перебуває на «Д» обліку у Львівському обласному клінічному психіатричному диспансері, та згідно з висновком судово-психіатричної експертизи №479 у нього виявлено органічні розлади психіки та поведінки.
Заслухавши доповідача, захисника на підтримання поданої ним апеляційної скарги, думку обвинуваченого, який хоче відмовитися від поданої в його інтересах апеляційної скарги, оскільки штраф, визначений судом першої інстанції ним сплачено, думку прокурора, який не заперечив щодо закриття провадження в порядку ст.403 КПК України, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Однак, цих вимог під час постановлення вироку судом першої інстанції дотримано не було.

Так, стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя.

Згідно зі ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права кожен має право: при розгляді будь-якого пред`явленого йому кримінального обвинувачення мати достатній час і можливості для підготовки свого захисту і спілкуватися з обраним самим ним захисником; бути судженим в його присутності і захищати себе особисто або за посередництвом обраного ним захисника; якщо він не має захисника, бути повідомленим про це право і мати призначеного йому захисника в будь-якому разі, коли інтереси правосуддя того вимагають, безплатно для нього в усякому такому випадку, коли у нього немає достатньо коштів для оплати цього захисника.

Статтею 129 Конституції України закріплено, що однією із основних засад судочинства є забезпечення обвинуваченому права на захист.

Стаття 59 Конституції України проголошує право кожного на правову допомогу та вільний вибір захисника своїх прав, а ст. 63 Конституції України закріплює право на захист підозрюваного, обвинуваченого чи підсудного.

Згідно зі ст. 7 КПК України право на захист віднесено до загальних засад кримінального провадження.

Відповідно до ст. 20 КПК України підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані роз`яснити підозрюваному, обвинуваченому його права та забезпечити право на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника.

У випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, підозрюваному, обвинуваченому правова допомога надається безоплатно за рахунок держави.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд зобов`язані забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадку, якщо відповідно до вимог статті 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника.

За приписами п. 3 ч. 2 ст. 52 КПК України обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад (німі, глухі, сліпі тощо) не здатні повною мірою реалізувати свої права, - з моменту встановлення цих вад.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» від 24 жовтня 2003 № 8 роз`яснено, що під особами, які через свої фізичні або психічні вади не можуть самі реалізувати право на захист, необхідно розуміти, зокрема, осіб з істотними дефектами мови, зору, слуху тощо, а також осіб, які хоча й визнані осудними, але мають психічні вади, що перешкоджають самостійно захищатися від обвинувачення.

Поряд з тим, питання наявності психічних вад, які перешкоджають самостійній реалізації своїх прав, має вирішуватись суддею у кожному конкретному випадку.

Зокрема, для здатності особи самостійно здійснювати своє право на захист потрібен такий стан психічних функцій (сприйняття, уваги, пам`яті, мислення) та емоційно-вольової сфери обвинувачених, що забезпечить правильне відображення дійсності і створить передумови для повноцінної інтелектуальної діяльності.

Обставини, які впливають на здатність особи здійснювати право на захист, можуть бути з`ясовані з документально підтверджених відомостей: що особа інвалід певної групи, встановленої щодо психічного захворювання; особа перебуває на обліку в психоневрологічному диспансері; визнана медичною установою такою, що страждає хронічним алкоголізмом, наркоманією, а тому має певні розлади поведінки та психіки.

Таким чином, при з`ясуванні питання щодо наявності вад в обвинуваченого, що є підставою застосування п. 3 ч. 2 ст. 52 КПК, визначальним є юридичний критерій, а саме оцінка здатності особи самостійно здійснювати своє право на захист.

Як вбачається з довідки лікаря Львівського обласного клінічного психоневрологічного диспансеру (а.с.п.27) ОСОБА_7 з 17 лютого 2008 року числиться на «Д» обліку в психоневрологічному диспансері з діагнозом F02.8.

У класі V Міжнародної класифікації хвороб десятого перегляду діагнози F02.8 зазначені у розділі «Органічні, включаючи симптоматичні, психічні розлади», зокрема, діагноз «Деменсія внаслідок нейроінфекції».

Колегії суддів апеляційного суду визнає ці обставини такими, що перешкоджали обвинуваченому ОСОБА_7 самостійно здійснювати своє право на захист.

Поряд з тим, як вбачається з матеріалів справи, провадження у суді першої інстанції здійснено без участі захисника адвоката ОСОБА_6 , призначеного Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги, участь якого відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 52 КПК України є обов`язковою, чим допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

В силу п. 4 ч. 2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою.

При цьому, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України у разі встановлення порушення, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 412 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок і призначає новий розгляд у суді першої інстанції.

Ураховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла до переконання, що вирок суду підлягає скасуванню через істотні порушення вимог КПК України, оскільки судове провадження в суді першої інстанції здійснено за відсутності захисника, участь якого є обов`язковою, з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

При цьому, призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність чи недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та призначення покарання.

Ураховуючи вищезазначене, при новому розгляді суду першої інстанції слід з`ясувати всі фактичні обставини справи у порядку, визначеному кримінальним процесуальним законом, та ухвалити законне, обґрунтоване, вмотивоване та справедливе рішення, забезпечити права та законні інтереси обвинуваченого, повно і всебічно розглянути справу, встановивши істину в справі.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів
постановила:
апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 задоволити,

Вирок Галицького районного суду м.Львова від 20 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4