Справа № 591/494/17
Провадження № 1-кп/591/194/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2017 року м. Суми
Зарічний районний суд м. Суми у складі : головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_6 за ст.ст. 186 ч.2, 187 ч.2, 189 ч. 2 КК України та ОСОБА_7 за ст.ст. 186 ч.2, 187 ч.2, 189 ч. 2, 309 ч.1 КК України,,
в с т а н о в и в:
В провадженні суду перебуває зазначене кримінальне провадження.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обох обвинувачених строком на 60 днів, оскільки строк дії запобіжних заходів закінчується а підстави, які існували при застосуванні запобіжних заходів не змінилися, зокрема ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які є раніше судимими особами, підозрюються у вчиненні кількох тяжких злочинів, вчинених у групі з невстановленими особами, із застосуванням насильства до потерпілих, відносно ОСОБА_6 розглядається кримінальне провадження Олександрівським райсудом Кіровоградської області за ст. 187 ч.3 КК Укаїни, а тому існують достатні підстави вважати, що вони можуть переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, вважає, що до обох обвинувачених неможливо застосувати інші більш м`які запобіжні заходи.
Обвинувачений ОСОБА_7 проти клопотання прокурора заперечив, просив врахувати практику ЄСПЛ у справі «Харченко проти України», те що він тривалий час утримується під вартою, не впливав на свідків та потерпілих, заявив клопотання про застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.
Обвинувачений ОСОБА_6 висловив аналогічну позицію, також заявив клопотання про застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.
Захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вважають, що прокурором не обгрунтовано клопотання належними доказами, підстави для задоволення клопотання відсутні, вважають можливим застосувати більш м`який запобіжний захід.
Вислухавши думку учасників судового провадження суд вважає необхідним зазначити наступне.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Прокурором доведено, що є необхідність застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які є раніше неодноразово судимими особами, обвинувачуються у вчиненні кількох тяжких злочинів, вчинених у групі з невстановленими особами, із застосуванням насильства до потерпілих, не мають джерел існування, відносно ОСОБА_6 розглядається кримінальне провадження Олександрівським райсудом Кіровоградської області за ст. 187 ч.3 КК Укаїни, а тому існують достатні підстави вважати, що вони можуть переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, незаконно впливати на потерпілих.
Доводячи недостатність застосування в даному випадку більш м`яких заходів для запобігання ризику, прокурор також вказував на тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Проте, вказане твердження не може бути прийнято до уваги з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, прийнятої 04 листопада 1950 року та ратифікованої Україною 17 липня1997 року, а також практики Європейського суду з прав людини.
Так, рішенням Європейського суду з прав людини від 01 червня 2006 року у справі «Мамедова проти Росії», визначено, що хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу подальшого позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
Якщо держава не наведе відповідних і достатніх підстав для тримання під вартою обвинуваченої у правопорушенні особи, така особа завжди має бути звільнена після затримання і перебувати на волі до початку судового розгляду її справи (див. рішення Суду у справі «Вемгофф проти Німеччини»).
Враховуючи вищезазначені обставини, суд приходить до висновку, що прокурором, на виконання вимог п.3 ч.1 ст.194 КПК України не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
В той же час суд вважає, що в зв`язку зі сплином значного часу після застосування до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики істотно зменшилися.
Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Вирішуючи клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , суд враховує тяжкість та характер кримінальних правопорушень, особи обвинувачених.
Тому, враховуючи обставини справи суд вважає необхідним застосувати до обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово за місцем постійного проживання з покладенням обов`язків: прибувати за першою вимогою до суду; утримуватися від спілкування з потерпілими ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у даному кримінальному провадженні; носити електронний засіб контролю цілодобово.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 199, 201, 202, 331 КПК України, суд,
п о с т а н о в и в:
Клопотання прокурора задовольнити частково.
В задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , відмовити.
Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а саме заборонити залишати житло без дозволу суду за адресою АДРЕСА_1 цілодобово, з покладенням обов`язків:
- прибувати за першою вимогою до суду;
- утримуватися від спілкування з потерпілими ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у даному кримінальному провадженні;
- носити електронний засіб контролю цілодобово.
Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а саме заборонити залишати житло без дозволу суду за адресою АДРЕСА_2 цілодобово, з покладенням обов`язків:
- прибувати за першою вимогою до суду;
- утримуватися від спілкування з потерпілими ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у даному кримінальному провадженні;
- носити електронний засіб контролю цілодобово.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Встановити строк дії ухвали в частині застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до 25.02.2018 року включно.
Організацію виконання ухвали в частині застосування до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту покласти на прокурора.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1