АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 606/1946/16-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/243/17 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.121 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2017 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Теребовлянського районного суду від 06 липня 2017 року, -

Даним вироком,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Севастополь АР Крим, останнє місце реєстрації АДРЕСА_1 , громадянин України, з незакінченою середньою освітою, не працюючий, розлучений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше судимий:

- 20.06.2007 року вироком Гагарінського районного суду м. Севастополь АР Крим за ч.2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробовуванням з іспитовим строком 2 роки;

- 09.11.2012 року Нахімовським районним судом м.Севастополя АР Крим за ч.2 ст. 152, ч.2 ст.153, ч.2 ст.185 ч.2 ст.187, ч.1 ст.263 КК України на 9 років позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Гагарінського районного суду від 20.06.2007 року остаточно призначено покарання у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна. 18.12.2015 року, на підставі ухвали Казанківського районного суду Миколаївської області, звільнений умовно- достроково від подальшого відбуття покарання, невідбутий строк 1 рік 10 місяців 8 днів, -

засуджений за ч.1 ст.121 КК України до покарання у виді 6 (шести) років 6 ( шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України частково приєднано до призначеного покарання за даним вироком частину невідбутого покарання за вироком Нахімовського районного суду м.Севастополя від 09.11.2012 року та призначено ОСОБА_7 остаточну міру покарання у виді 7(семи) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з моменту його затримання -15 серпня 2016 року.

На підставі п.1 ч.5 ст.72 КК України в строк призначеного судом покарання ОСОБА_7 зараховано термін його попереднього ув`язнення з 15 серпня 2016 року по 06 липня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 в користь держави 2265,67 гривень судових витрат.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що 14 серпня 2016 року у вечірню пору доби ОСОБА_7 та ОСОБА_9 перебували на подвір`ї біля будинку по АДРЕСА_1 , розмовляли з приводу налагодження стосунків в їхній сім`ї. Близько 24.00 год. до них підійшла сестра ОСОБА_9 - ОСОБА_10 з своїм знайомим ОСОБА_11 .. Через невеликий проміжок часу ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 зайшли в квартиру, при цьому ОСОБА_7 не впустили, не зважаючи на прохання останнього, оскільки були несприятливі погодні умови, так як падав дощ, було холодно. ОСОБА_7 залишився ночувати на лавці перед входом в будинок.

15.08.2016 року близько 08.00 год. з будинку вийшла ОСОБА_10 із своїм товаришем ОСОБА_11 , провівши його, ОСОБА_10 повернулася в квартиру. В цей час з квартири вийшла ОСОБА_9 .. Між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 відбулася розмова, після якої, остання повернулася в квартиру, а ОСОБА_7 пішов за нею, зачинив за собою вхідні двері, ключі поставив собі у кишеню та пройшов за ОСОБА_9 в кухню. Між ними відбувся словесний конфлікт, під час якого в ОСОБА_7 , з метою помсти ОСОБА_9 за її поведінку, виник умисел спрямований на умисне протиправне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень останній. Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 з шухляди кухонного гарнітуру схопив кухонний ніж та розуміючи протиправність своїх дій, усвідомлюючи, що потерпілій буде спричинено тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, свідомо бажаючи та допускаючи настання таких наслідків, умисно наніс ножем декілька ударів по тілу ОСОБА_9 .. В процесі завдання ударів ніж в руках ОСОБА_7 зламався. Він взяв з шухляди кухонного гарнітуру ще один ніж, продовжив наносити удари ОСОБА_9 , чим умисно заподіяв потерпілій численні поранення передньої і задньої поверхонь ділянки грудної клітки, деякі (в ділянці правої половини грудної клітки) проникали у порожнину грудної клітки з ушкодженням правої легені, правого купола діафрагми і міжреберної вени восьмого правого ребра з крововиливами у грудну та накопиченням крові і повітря у правій плевральній порожнинах, проникаюче поранення живота у правій здухвинній ділянці з ушкодженням очеревини (оболонка, що встеляє черевну порожнину) і крововиливом у черевну порожнину, рани верхньої третини правого плеча і 1-3 го пальців правої кисті, рани верхніх третин лівих плеча і передпліччя та ділянки лівого ліктьового суглоба.

Спричинені ОСОБА_9 поранення ділянки грудної клітки і живота, які проникали у грудну і черевну порожнини з ушкодженням внутрішніх органів належать до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

В ході нанесення ОСОБА_7 ударів ОСОБА_9 , крики останньої почула її сестра ОСОБА_10 , яка прийшла на кухню. ОСОБА_7 побачивши ОСОБА_10 на грунті особистих неприязних стосунків з останньою та з метою помсти за її поведінку, оскільки ОСОБА_7 вважав, що ОСОБА_10 підмовляє сестру не продовжувати з ним стосунки, виник раптовий умисел, направлений на умисне, протиправне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .. Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_7 , маючи в руках кухонний ніж, яким завдав удари ОСОБА_9 та розуміючи протиправність своїх дій, усвідомлюючи, що потерпілій буде спричинено тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, свідомо бажаючи та допускаючи настання таких наслідків наніс ОСОБА_10 декілька ударів ножем в різні частини тіла, чим умисно заподіяв останній ушкодження проникаюче поранення передньої грудної стінки по середньо-ключичній лінії в ділянці третього міжребер`я справа з розвитком гемопневматориксу (накопичення крові та повітря в плевральній порожнині), численні поранення передньої черевної стінки, лівої кисті з ушкодженням м`язів і сухожилків, деякі з проникненням в черевну порожнину з ушкодженням печінки, жовчного міхура, товстого кишківника, правої нирки і м`язів поперекової ділянки справа, крововиливом у черевну порожнину і утворенням за очеревинної гематоми, рани першого, третього, четвертого пальців і ділянки другого між пальцевого проміжку.

Заподіяні ОСОБА_10 поранення грудної клітки і живота, які проникали у грудну і черевну порожнини з ушкодженням внутрішніх органів належать до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок Теребовлянського районного суду від 06 липня 2017 року змінити в частині призначеного йому покарання, залишити остаточне покарання у виді 6 (шести) років 6(шести) місяців позбавлення волі. Вважає, що суд першої інстанції при призначенні покарання помилково застосував ст.71 КК України та зарахував частково покарання за попереднім вироком Нахімовського районного суду м.Севастополя від 09 листопада 2012 року.

Також, просить пом`якшити йому покарання, призначене судом першої інстанції та застосувати ст.69 КК України, оскільки вважає, що суд в повній мірі не врахував всі пом`якшуючі вину обставини.

Крім цього, апелянт вважає, що вчинив даний злочин в стані афекту, що відповідає кваліфікації діяння за ст.123 КК України в зв`язку з чим, просить вирок суду скасувати, призначити новий судовий розгляд, зобов`язавши суд першої інстанції призначити щодо нього нову психіатричну експертизу.

Зазначає, що 21.07.2017 року за його заявою стосовно потерпілої ОСОБА_9 відкрито кримінальне провадження за ч.2 ст.384 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах та останньому слові обвинуваченого ОСОБА_7 , в судових дебатах його захисника, які підтримали подану апеляцію, просять її задовольнити, в судових дебатах потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які просять вирок залишити без змін, в судових дебатах прокурора, який вважає вирок суду законним та обґрунтованим, просить його залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у скоєні злочину, за який його засуджено відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю зібраних доказів, є обґрунтованими, в апеляції не оспорюються.

Аналізуючи вирок суду в частині призначеного ОСОБА_7 покарання, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо невідповідності призначеного йому покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого є не обґрунтованими.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував, що воно має бути необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації.

Для вибору такого покарання враховується ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форма вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, ставлення цієї особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.

Так, суд врахував, що обвинувачений вчинив злочин, який законом віднесено до категорії тяжких, наслідком якого є тяжкі тілесні ушкодження спричинені потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , раніше судимий, страждає на розлади психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю, вину свою визнав.

Також, суд взяв до уваги, обстановку вчиненого обвинуваченим злочину та його відношення до скоєного.

Зокрема, суд врахував як пом`якшуючі обставини, вчинення обвинуваченим злочину внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставин, а саме те, що він переїхав у нову місцевість, не мав постійного місця проживання, розірвав шлюб, відсутність друзів, родичів, знайомих та його з`явлення із зізнанням.

При цьому, суд прийшов до правильного висновку про відсутність пом`якшуючої обставини як щирого каяття обвинуваченого у скоєному, оскільки при визнанні своєї вини об`єктивно не висловлював жалю з приводу ним вчиненого та бажання виправити те, що сталося, а в образливій формі характеризував потерпілих, не просив вибачення за скоєне, та з врахуванням обтяжуючих обставин, а саме, рецидиву злочинів, суд прийшов до правильного висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.121 КК України.

Суд також вірно врахував, що даний злочин обвинувачений вчинив під час умовно-дострокового звільнення за вироком Нахімовського районного суду м.Севастополя від 09 листопада 2012 року, тому підставно, відповідно до ч.4 ст.81 КК України, застосував ст.71 КК України та призначив покарання за правилами сукупності вироків.

Колегія суддів вважає, що обрані судом обвинуваченому ОСОБА_7 вид і міра покарання є справедливими та необхідними для його виправлення, повністю відповідають вимогам ст.65 КК України і підстав для застосування ст.69 КК України, як про це просить обвинувачений, немає.

Щодо твердження апелянта про те, що вказаний злочин він вчинив у стані афекту, колегія суддів вважає необґрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до висновку до стаціонарної судово-психіатричної експертизи №64 від 29.05.2017 року, яка проведена експертами Комунального закладу Львівської обласної ради "Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня", ОСОБА_7 в даний час психічною хворобою не страждає, виявляє ознаки змішаного розладу особистості на резидуально-органічному ґрунті, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих йому діянь хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим або іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждав, в тому числі не перебував у стані патологічного афекту, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

У висновку вказано, що ОСОБА_7 на момент інкримінованих йому дій у стані фізіологічного афекту не перебував. Не перебував він також і в іншому емоційному стані, який міг би суттєво вплинути на його свідомість та діяльність.

Таким чином, кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.1 ст.121 КК України є правильною.

Посилання апелянта на відкриття 21.07.2017 року кримінального провадження за його заявою стосовно потерпілої ОСОБА_9 за ч.2 ст.384 КК України є безпідставні, оскільки відсутній вирок, який набрав би законної сили щодо неї.

Враховуючи вищенаведене, підстав для скасування вироку суду - немає.

Водночас, вирок суду, в частині визначення ОСОБА_7 строку відбування покарання підлягає зміні з наступних підстав.

Згідно з вироком, ОСОБА_7 , на підставі п.1 ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838-VIII Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання від 26.11.2015 року, в строк призначеного судом покарання зараховано термін його попереднього ув`язнення з 15 серпня 2016 року по 06 липня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Разом з тим, відповідно до Закону України Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення від 18 травня 2017 року, який набрав чинності 21.06.2017 року в ч.5 ст.72 КК України внесено зміни та визначено, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Враховуючи наведене, ОСОБА_7 в строк призначеного судом покарання слід зарахувати термін його попереднього ув`язнення з 15 вересня 2017 року по 20 червня 2017 року (включно), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

Ухвалила:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Теребовлянського районного суду від 06 липня 2017 року щодо ОСОБА_7 в частині визначення строку відбування покарання - змінити.

На підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838-VIII Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання від 26.11.2015 року, в строк відбування покарання зарахувати ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 15 серпня 2016 року по 20 червня 2017 року (включно) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2