Постанова
Іменем України

18 квітня 2018 року

м. Київ
справа №725/2822/17
провадження № 51-1950км18

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Першотравневого районного суду м. Чернівців від 25 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 03 жовтня 2017 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000730, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя м. Чернівці, раніше неодноразово судимого, останній раз 20 грудня 2013 року Маневицьким районним судом Волинської області за ч. 2 ст. 345 Кримінального кодексу України (далі КК)із застосуванням ст. 71 цього Кодексу до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Першотравневого районного суду м. Чернівців від 25 липня 2017 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК до 7 років позбавлення волі. На підставі ст.72 КК зараховано ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 08 червня 2017 року до вступу вироку в законну силу до 03 жовтня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 03 жовтня 2017 року вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_6 залишено без зміни.
Вирішено питання речових доказів та судових витрат укримінальному провадженні.

Згідно з вироком суду 30 травня 2017 року близько 22-ї години 30 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи на подвір`ї загального користування будинку АДРЕСА_1 у стані алкогольного сп`яніння, в ході сварки із ОСОБА_8 , яка виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно облив ОСОБА_8 з пляшки бензином та підпалив запальничкою, чим завдав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді опіків, від яких ОСОБА_8 помер у лікарні ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник, не заперечуючи кваліфікацію дій засудженого ОСОБА_6 та доведеності його вини у вчиненні злочину, не погоджується з судовими рішеннями в частині призначеного засудженому покарання. Вказує на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, тобто незастосування судом закону, який підлягає застосуванню, призначення покарання засудженому більш м`якого, ніж передбачено законом, із застосуванням ст.69 КК України та врахування судом апеляційної інстанції при призначенні покарання обставини, яка обтяжує покарання вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, Посилаючись на це, просить змінити судові рішення, виключивши із мотивувальної частини ухвали апеляційного суду обставину, що обтяжує покарання, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, та призначити покарання ОСОБА_6 із застосуванням ст.69 КК у вигляді позбавлення волі строком 6 років.
Позиції інших учасників судового провадження
У судовому засіданні прокурор заперечив проти задоволення касаційної скарги захисника й просив судові рішення щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.
Мотиви Суду
Висновки суду в частині встановлених фактичних обставин справи, про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 121 КК у касаційній скарзі не оспорюються.
Відповідно до вимог ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права у межах касаційної скарги, у тій частині судових рішень, в якій їх було оскаржено.
Перевіривши матеріали кримінального провадження в межах касаційних вимог, Суд вважає необґрунтованими доводи захисника про безпідставне незастосування до засудженого ОСОБА_6 положень ст. 69 КК, а також щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості.
Відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Як вбачається зі змісту судових рішень, обираючи ОСОБА_6 покарання, суд врахував тяжкість вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК є тяжким, дані про особу винного, який раніше неодноразово судимий, позитивну характеристику, обставини, що пом`якшують покарання визнання провини, щире каяття, поведінку після вчинення злочину, а саме надання потерпілому допомоги, а також обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, так як цю обставину було інкриміновано засудженому в обвинуваченні, яке він визнав у повному обсязі. Крім того, суд врахував тяжкі наслідки вчиненого злочину смерть людини.
Апеляційний суд при перевірці вироку суду першої інстанції, у тому числі й в частині призначеного ОСОБА_6 покарання, повною мірою урахувавши зазначені обставини в їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення засудженому покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченому в санкції ч. 2 ст. 121 КК, а також мотивував своє рішення про неможливість призначити покарання засудженому із застосуванням ст.69 КК.
Погоджується з такими висновками і колегія суддів Верховного Суду, оскільки призначене ОСОБА_6 покарання відповідає принципу індивідуалізації покарання, є достатнім й необхідним для виправлення засудженого та попередження вчинення нових злочинів з його боку.
Ухвала апеляційного суду належним чином умотивована та відповідає вимогам ст. 419 КПК.
З урахуванням викладеного, Верховний Суд дійшов висновку, що суди першої та апеляційної інстанцій повною мірою дотрималися положень кримінального процесуального закону, кримінального закону під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 . Постановлені цими судами рішення є законними і обґрунтованими, а тому касаційна скарга захисника ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 433, 434, 436 - 438, 441, 442 КПК, пунктом 4 параграфа 3 розділу 4 Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, Верховний Суд
ухвалив:
Вирок Першотравневого районного суду м. Чернівців від 25 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 03 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3