Провадження № 11-сс/792/200/18
Справа № 679/350/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ухвала слідчого судді Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 березня 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницького області в складі :

доповідача-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника
володільця майна ОСОБА_7 ,

слідчого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому апеляційну скаргу ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 14 березня 2018 року,

в с т а н о в и л а:
Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 14 березня 2018 року задоволено клопотання заступника начальника СВ Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_8 . Накладено арешт на автомобіль ЗІЛ-131 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_9 , та який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Своє рішення слідчий суддя мотивував наявністю обґрунтованої підозри про те, що вказаний автомобіль є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди, проведення експертного дослідження автомобіля буде містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, він підпадає під ознаки речей, визначених ст.98 КПК України.

ОСОБА_9 , в поданій апеляційній скарзі, просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвали нову, якою відмовити в задоволенні клопотання про накладення арешту на автомобіль ЗІЛ-131 р.н. НОМЕР_1 .

Посилається на те, що :

-вказаний автомобіль не є знаряддям кримінального правопорушення, не має доказів його використання в порубці дерев, не містить слідів та відомостей, що є доказом у кримінального правопорушення.

-Слідством не доведена обґрунтована підозра у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.246 КПК України.

-Слідчим не виявлені знаряддя вчинення незаконної порубки, а саме пилки. Відсутні докази, що дрова на автомобілі саме з цього лісонасадження, також відомості, що вказане місце є лісом, власник лісу, документи, які підтверджують проведення інвентаризації лісових насаджень.

-В клопотанні про арешт не наведено підстав та підозр вважати, що автомобіль є речовим доказом, не наведено обставин, які підтверджують, що незастосування заборони або обмеження користування, розпорядження власником автомобіля призведе до його переховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування та передачі.

-В ухвалі слідчого судді не вказано спосіб арешту автомобіля, що є підставою для скасування.

-Накладення арешту призведе до негативних наслідків, які позначаться на інтересах його власника та його родини, оскільки ОСОБА_9 займається сільським господарством, використовує автомобіль в особистих цілях, надає послуги по перевезенню вантажів.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку представника володільця майна, на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, слідчого про законність та обґрунтованість оскарженого рішення, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.309 КПК України під час досудового розслідування в апеляційному порядку може бути оскаржена ухвала слідчого судді про арешт майна.

Згідно з вимогами ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

З матеріалів провадження убачається, що 11.03.2018 року громадянином ОСОБА_10 було повідомлено, що в лісовому масиві, який що розміщений в північно-західній стороні м.Нетішин, здійснено незаконну вирубку 117 хвойних дерев, а саме сосни. Після чого зрізані стовбури дерев невстановлені особи очистили від гілля і порізали на кряжі середньою довжиною по 1 метру для полегшення процесу завантаження, та погрузили на автомобіль ЗІЛ-131 р.н. НОМЕР_1 .

Відомості по даному факту 11.03.2018 року були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000070 та розпочате досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.246 КК України (а.п.5).

В ході досудового розслідування, 11.03.2018 року було встановлено, що засобом вивезення дерев був автомобіль марки ЗІЛ-131, р.н. НОМЕР_1 , зеленого кольору, власником якого є ОСОБА_9 .

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вказаний автомобіль визнаний речовим доказом, оскільки він містить на собі сліди та предмети кримінального правопорушення.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст.98 КПК України речовим доказом є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

Колегія суддів вважає, що судом вірно встановлено, що за п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та що власник майна має право звернутися до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту, одразу ж, після зникнення підстав для застосування арешту.

Аналізуючи матеріали провадження колегія суддів приходить до висновку, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити достатність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Тому посилання в апеляційній скарзі про відсутність підстав для накладення арешту на майно є безпідставними.

З огляду на положення ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Заборона розпорядження та відчуження вказаним автомобілем забезпечить збереження речових доказів та не призведе до приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження останніх.

Крім того, ОСОБА_9 має право звернутися до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту, одразу ж, після зникнення підстав для застосування арешту.

При цьому, колегія суддів вважає, що заборона користуватися автомобілем може завдати надмірного обмеження прав власника.

Заборона розпорядження вказаного автомобіля забезпечить збереження речових доказів.

Крім того, судом як і в клопотанні слідчого не враховано, що санкція кримінального правопорушення за ст.246 КК України не передбачає конфіскації майна, як вид додаткового покарання, тому колегія суддів вважає за можливим постановити нову ухвалу, якою клопотання заступника начальника СВ Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_8 задовольнити частково та накласти арешт на автомобіль ЗІЛ-131 реєстраційний номер НОМЕР_1 із забороною відчуження, розпорядження вказаним майном, без обмеження ОСОБА_9 користування ним, попередивши про кримінальну відповідальність у разі незаконних дій щодо зазначеного майна.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги ОСОБА_9 знайшли своє часткове підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Керуючись ст. ст. 171-174, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 14 березня 2018 року про накладення арешту на автомобіль ЗІЛ-131 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_9 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , скасувати та постановити нову ухвалу.

Клопотання заступника начальника СВ Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_8 задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль ЗІЛ-131 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_9 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони розпоряджатися вказаним майном та його відчужувати.

В іншій частині ухвалу залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4