справа № 753/1758/18
провадження № 1-кп/753/995/18
УХВАЛА
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Києва, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Дарницького районного суду міста Києва знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.
Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину та є ризик втечі.
Потерпілий у судовому засіданні не заперечував проти клопотання прокурора.
Обвинувачена та захисник просили відмовити у продовженні строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України не існують, а обґрунтовування продовження строку дію запобіжного заходу тяжкістю покарання суперечить практиці Європейського суду з прав людини. При цьому необхідно врахувати, що обвинувачена перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, має малолітню дитину, до цього часу не порушувала обов`язки, які на неї були покладені ухвалою слідчого судді та ст. 42 КПК України на неї також покладені обов`язки явки до суду.
Суд, вислухавши учасників кримінального провадження, вважає наступне.
Ухвалою колегії суддів від 14.02.2018 року було продовжено дію запобіжного заходу у виді домашнього арешту до 14.04.2018 року включно.
Згідно п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Прокурором у судовому засіданні було наведено обґрунтування продовження застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у виді домашнього арешту тяжкістю вчинення злочину, в якому останню обвинувачують.
В пункті 52 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ливада проти України» Суд зауважив, щонебезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть підтвердити існування небезпеки переховування.
Також прокурором не надано жодного доказу на підтвердження існування в даний час ризику втечі обвинуваченої, оскільки раніше вона до кримінальної відповідальності не притягувалася, у розшуку не перебувала, має тісні соціальні зв`язки, оскільки має постійне місце проживання, перебуває у відпустці по догляду за дитиною та має малолітню дитину.
При вирішенні клопотання прокурора суд також враховує, що обвинувачена раніше не порушувала обов`язки, покладені нею як ухвалою слідчого судді про обрання запобіжного заходу, так і обов`язки, покладені на неї ч. 7 ст. 42 КПК України.
Таким чином суд вважає, що прокурором не доведено існування на даний час ризиків, які передбачені ст. 177 КПК України, а тому вважає, що в задоволенні клопотання про продовження дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту ОСОБА_7 , необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 372 КПК України, суд
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3