Справа № 464/1355/18
пр.№ 1-кс/464/594/18
У Х В А Л А
17 квітня 2018 року слідчий суддя Сихівського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , представника скаржника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Сихівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 24 лютого 2018 року,
в с т а н о в и в :
19.03.2018 р. до Сихівського районного суду міста Львова надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Сихівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_5 від 24 лютого 2018 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001582 від 18 травня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України.
В обґрунтування скарги покликається на те, що 11.04.2017 р. звернулася в Сихівський ВП ГУ НП у Львівській області із заявою про вчинення ОСОБА_6 відносно неї кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України. Ухвало слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 12.05.2017 р. визнано протиправною бездіяльність слідчого щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей, викладених у вказаній вище заяві. 18.05.2018 р. внесено відомості до ЄРДР, слідчим ОСОБА_5 розпочато досудове розслідування. З приводу бездіяльності слідчого, неналежного проведення досудового розслідування та порушення розумних строків проведення такого, вона неодноразово зверталася до прокуратури Львівської області та Львівської місцевої прокуратури №1, керівництво якої листами від 05.01.2017 р. та 30.10.2017 р. повідомило про надання прокурором письмових вказівок слідчому по вказаному кримінальному провадженню. Проте, протягом року розслідування слідчий лише двічі допитала її в якості свідка та не провела жодних інших слідчих дій на виконання письмових вказівок прокурора. Вказала, що 07.03.2018 р. отримала лист Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області від 19.02.2018 р. про проведення у кримінальному провадженні необхідних слідчих (розшукових) дій, спрямованих на повне, всебічне та неупереджене розслідування, проте, 12.03.2018 р. надійшов лист Львівської місцевої прокуратури №1 від 28.02.2018 р., з якого стало відомо про винесення 24.02.2018 р. слідчим СВ Сихівського відділу поліції ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 постанови про закриття вказаного кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Оскільки розслідування фактично не проведено та не виконано слідчим надані прокурором вказівки, вважає дану постанову незаконною та просить таку скасувати.
У судовому засіданні скаржник та її представник скаргу підтримали з підстав, що наведені в такій та просять її задовольнити.
На адресу Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області скеровувався виклик уповноваженого представника в судове засідання, однак такий в судове засідання не з`явився, що у відповідності до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення скаржника та її представника, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів скарги та встановлено судом, на виконання ухвали слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 12.05.2017 р., до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001582 від 18.05.2017 р. було внесено відомості за заявою ОСОБА_3 про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України.
Постановою слідчого СВ Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 від 24.02.2018 року вказане кримінальне провадження закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.
У відповідності до п.3 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні заявником, потерпілим, його представником чи законним представником можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Згідно із ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У відповідності до ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.
Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Згідно із ч. 1 ст. 94 КПК України прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається при встановленні відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.
З аналізу наведених процесуальних норм вбачається, що закриття кримінального провадження є закінченням досудового розслідування та одним із способів його остаточного вирішення, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
У відповідності до вимог ст.110 КПК України постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи (установи), яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Проте, слідчий, приймаючи рішення, зробив висновки щодо обставин, що обумовлюють закриття провадження у справі, передчасно, без належної перевірки обставин, про які зазначає скаржник, з огляду на наступне.

Згідно з оскаржуваною постановою, кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутність в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України.
Під час досудового розслідування прокурором, який здійснював повноваження в даному кримінальному провадженні, 04.07.2017 р. в порядку ст. 36 КПК України слідчому надано вказівки про проведення слідчих (розшукових) дій, спрямовані, зокрема, на забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування.
Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, слідчим лише проведено допит потерпілої, та в таких не міститься інформація про виконання слідчим інших вказівок прокурора.
Враховуючи наведене, а також те, що оскаржувана постанова не містить мотивування відсутності необхідності проведення слідчим вказаних вище слідчих дій, слідчий суддя вважає, що слідчим при закритті кримінального провадження не з`ясовано фактичні обставини справи, оскаржувана постанова винесена без проведення усіх необхідних для прийняття рішення слідчих дій.
Окрім цього, оригінал постанови, що мітиться в матеріалах кримінального провадження, слідчим не підписаний.
З огляду на викладене, вбачається формальний підхід слідчого до проведення досудового розслідування, невжиття ним всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, і, як наслідок, прийняття передчасної постанови.
Таким чином, постанова слідчого про закриття кримінального провадження від 24 лютого 2018 року не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, а відтак така підлягає скасуванню.
Керуючись ст. ст. 303, 306, 307, 376 КПК України,
п о с т а н о в и в :
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Сихівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 24 лютого 2018 року задовольнити.
Постанову слідчого СВ Сихівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_5 від 24 лютого 2018 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001582 від 18 травня 2017 року, скасувати.
Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1