Справа № 182/3333/17
Провадження № 1-кп/0182/541/2017
У Х В А Л А
18.10.2017 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференцзв`язку в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.04.2017 за № 0001738 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження смт. Томаківка, Дніпропетровської області, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України
за участю сторін судового провадження
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3
(у режимі відеоконференцзв`язку з ДУВП №4)

в с т а н о в и в:
У провадженні Нікопольського міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.04.2017 за № 0001738 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України.
Стосовно обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого було продовжено до 20.10.2017.
Оскільки строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому незабаром спливає, прокурор просив суд продовжити строк тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше 60 днів, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні запобіжного заходу, а саме ризики переховування від органу слідства і суду, оскільки він не має постійного місця проживання, продовження злочинної діяльності, впливу на потерпілого, свідків, а також те, що ОСОБА_3 вчинив новий злочин невдовзі після звільнення з місць позбавлення волі..
Вислухавши обвинуваченого, який заперечував проти продовження строків тримання під вартою та просив змінити запобіжний захід на домашній арешт, посилаючись на те, що йому необхідно відновити втрачені документи, а також примиритися з потерпілим, суд приходить до наступного.
ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не може вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, не зважаючи на існування презумпції не винуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (наприклад, рішення ЄСПЛ „Нечипорук і Йонкало проти України від 21.07.2011, „Осаковський проти України від 17.07.2014 та ін).
Обираючи дану міру запобіжного заходу, слідчий суддя враховував ті обставини, що існують ризики того, що підозрювана особа може переховуватись від органу слідства і суду, продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення, впливати на потерпілого, також була врахована тяжкість вчиненого ним злочину, репутація обвинуваченого, який не має стійких соціальних зв`язків, родичів, які могли б його забезпечувати, те, що він не має постійного місця роботи та місця проживання, оскільки хоч і зареєстрований у реабілітаційному центрі, але там не мешкає.
На даний час ці ризики не змінились, продовжує існувати ризик продовження вчинення ним злочинів та переховування від суду, що, з огляду на інтереси суспільства, потребує продовження строків тримання під вартою обвинуваченого. Тому суд не вбачає підстав для зміни або скасування раніше обраної для ОСОБА_3 міри запобіжного заходу.
Оскільки строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому закінчується 20.10.2017, тому суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою підлягає задоволенню, а в задоволенні клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу слід відмовити.
Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, обираючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд, слідчий суддя зобов`язаний визначити обвинуваченому розмір застави, достатній для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК.
Враховуючи всі обставини справи, особу обвинуваченого, суд вважає доцільним обрати йому заставу у сумі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме у сумі 48 000 грн.
Керуючись ч.3 ст. 331 КПК України, суд -
п о с т а н о в и в:
Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою щодо обвинуваченого задовольнити, в задоволенні клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу відмовити.
Продовжити щодо ОСОБА_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 дію запобіжного заходу тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше, ніж на шістдесят днів, тобто до 16 грудня 2017 року.
Одночасно визначити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді застави у сумі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме у сумі 48 000 грн. для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави і зобов`язаний виконувати наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до суду;
- не відлучатися із м. Нікополя Дніпропетровської обл., в якому він проживає, без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1