Справа № 214/7645/16-к
1-кп/214/324/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі кримінальне провадження №0003096 відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з середньо освітою, не одруженого, на утриманні дітей не має, не працюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого :
- 13.09.2007 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.186, ч.2 ст.185, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном 2 роки;
- 22.04.2008 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.186 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків частково приєднано покарання за вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.09.2007 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців;
- 31.07.2013 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст. 289, ч.2 ст. 185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш сурового покарання більш суворим за вироком Центрально-Міського районного суду від 05.12.2012 року та остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі;
- 05.12.2012 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.186, ч.2 ст.125, ч.1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців;
- 28.08.2013 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.289, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ч.4 ст.70 КК України приєднано не відбуте покарання за вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31.07.2013 року до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців,
19.04.2017 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ:
25.10.2016 року о 02 год. 00 хв., ОСОБА_3 , знаходячись біля будинку №29 по пр. Мира, в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, маючи намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна і звернення його на свою користь, діючи з корисливих мотивів, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, та вони носять таємний характер, шляхом розбиття правого переднього скла двері автомобіля «DEWOO LANOS», н/з НОМЕР_1 , червоного кольору власником якого виступає ОСОБА_6 , викрав блутуз гарнітуру марки «PLANTRONICS» модель М 55, вартістю 670, 07 грн., згідно судово-товарознавчої експертизи №2772 від 15.11.2016 року.
Після чого ОСОБА_3 з викраденим зник з місця скоєння злочину, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 , матеріального збитку на загальну суму 670,07 грн.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікувано за ч.2 ст.185 КК України, за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинено повторно.
Судом враховані наступні докази на підтвердження встановлених обставин.
Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України визнав в повному обсязі та пояснив, що приблизно в жовтні 2016 року, точного часу не пам`ятає, він вирішив здійснити крадіжку, та знаходячись по пр. Миру біля будинку 29, в м. Кривому Розі, побачив автомобіль марки «Daewoo Lanos» червоного кольору, в якому розбив скло і викрав гарнітуру, яка була на панелі авто. Однак, при затриманні, викрадену гарнітуру він загубив, яку в подальшому було знайдено та повернуто потерпілому. З сумою завданої шкоди повністю згоден, не заперечує проти стягнення з нього позовних вимог в повному обсязі. У скоєному розкаюється та просить його суворо не карати.
Суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнання обвинуваченим ОСОБА_3 вини у вчиненому злочині, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував у учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих обставин та чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Оцінюючи досліджені в судовому засіданні, відповідно до вимог ст.85, 94 КПК України, показання обвинуваченого ОСОБА_3 та досліджені письмові докази, суд вважає, що ці докази отримані у порядку встановленому КПК України, а тому є належними та допустимими, підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, вчинення обвинуваченим таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчинене повторно.
Після з`ясування обставин вчинення кримінального правопорушення, встановлених під час судового розгляду кримінального провадження, аналізуючи показання обвинуваченого ОСОБА_3 , які мають логічний та послідовний характер, а також письмові докази, які узгоджуються між собою, суд поза розумним сумнівом приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч.2 ст.185 КК України.
Вказаний висновок суду узгоджується з п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кобець проти України" (заява №1637/04), у якому зазначено, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення у справі "Авшар проти Туреччини" п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання.
Відповідно до ч.1 ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому визначається щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, відповідно до ст.67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченому не встановлені.

Обвинувачений ОСОБА_3 по відношенню до інкримінованого йому кримінального правопорушення підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України (Т.1, а.с.33).

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховуючи ступінь тяжкості скоєного злочину, який відноситься до злочинів середньої тяжкості, особистість обвинуваченого, який раніше судимий (Т.1 а.с.30-31), на обліку в «Криворізькому психоневрологічному диспансері» «ДОР» у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (Т.2 а.с.33-34).

Крім того, суд приймає до уваги досудову доповідь, надану Саксаганським районним сектором Центрального міськрайонного відділу з питань пробації м. Кривого Рогу відносно ОСОБА_3 , в якій викладена соціально-психологічна характеристика та надана оцінка ризику вчинення останнім повторного кримінального правопорушення.

Так, згідно висновку вказаної досудової доповіді, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 має високий ризик вчинення нового злочину та середній рівень небезпеки для суспільства, тому виправлення останнього без ізоляції від суспільства не можливе. (Т.2, а.с.36-37).
Таким чином, суд, враховуючи вище викладені обставини у своїй сукупності вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 , повинно бути призначено покарання у виді позбавлення волі.
В свою чергу, при визначенні остаточної міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд вважає необхідним застосувати ч.4 ст.70 КК України, та до призначеного покарання частково приєднати покарання, призначене вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 квітня 2017 року, призначивши остаточне покарання за сукупністю злочинів.
У справі потерпілий ОСОБА_6 заявив цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 на його користь заподіяної матеріальної шкоди в сумі 3095,00 грн. та моральної шкоди в сумі 20 000 грн.
В підтвердження заявлених вимог потерпілим ОСОБА_6 були надані копії відповідних документів, які були дослідженні в судовому засіданні, а саме: товарний чек №03 від 31 січня 2017 року (Т.2, а.с.23); товарний чек від 26 жовтня 2016 року; витяг з реєстру платників податків (Т.2, а.с.25).
В заяві ОСОБА_6 про розгляд кримінального провадження за його відсутності, останній також вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.
Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі ст.ст.16, 1166 ЦК України, ст.174 ЦПК України, відповідно до ст.ст. 61, 368 КПК України, позовні вимоги ОСОБА_6 про відшкодування заподіяної матеріальної шкоди та заподіяної моральної шкоди підлягають задоволенню частково.
Відповідно до п.п.3, 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року, суд має з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань, за яких обставин і якими діями вони завдані, ступінь вини заподіювача, яких моральних чи фізичних страждань зазнав потерпілий, в якій грошовій сумі він оцінює пов`язані з ними втрати, та з чого при цьому виходить, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного спору. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнавпозивач, характеру немайновихвтрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Так, суду надані докази про вартість спричиненої обвинуваченим шкоди у розмірі 3095 грн. 00 копійок, крім того суд сприймає позицію обвинуваченого ОСОБА_3 , в розумінні ч.4 ст.174 ЦПК України, як повне визнання позову в цій частині, а отже суд вважає можливим стягнути з обвинуваченого 3095 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди.
При цьому суд приходить до висновку про наявність у потерпілого ОСОБА_6 моральних страждань і переживань, котрі негативно позначилися на моральному стані останнього.
Вирішуючи питання відшкодування моральної шкоди, потерпілий вказав, що переніс сильний нервовий стрес, довгий час страждав безсонням за причиною психологічного напруження, пов`язаного з переживаннями, викликаними крадіжкою.
У зв`язку з характером і глибиною душевних, емоційних, моральних страждань, які переніс потерпілий ОСОБА_6 , їх тривалістю, ґрунтуючись на принципах розумності і справедливості суд вважає, що заявлена сума 20000 грн. в якості компенсації моральної шкоди явно завищена і з обвинуваченого ОСОБА_3 на підставі ст.ст. 23, 1167 ЦК України, відповідно до ст.ст.128, 368 КПК України, на користь потерпілого підлягає стягненню сума 1000 грн. В задоволенні позову в іншій частині має бути відмовлено.
В свою чергу, суд вважає можливим стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_6 , належним чином підтверджені судові витрати в сумі 400 грн (Т.2, а.с.27).
Питання речових доказів судом вирішується в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 349 ч. 3, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.
Призначити ОСОБА_3 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ч.4 ст.70 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 квітня 2017 року, остаточно призначивши ОСОБА_3 покарання у виді 2 (двох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Строк покарання ОСОБА_3 необхідно числити з моменту затримання, тобто з 22 березня 2017 року (Т.2, а.с.91).
Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_3 відбуте покарання призначене вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 квітня 2017 року.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 3095 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 1000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 400 грн. в рахунок відшкодування судових витрат.
Речові докази блутуз гарнітура марки « PLANTRONICS » модель М 55, яка передана на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 залишити у останнього, дозволивши використовувати та розпоряджатися на власний розсуд (Т.1 а.с.25-26).

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1