Справа № 361/314/18
Провадження № 1-кп/361/296/18
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
===============================================================================
06 березня 2018 року м. Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
за участю потерпілої ОСОБА_4
за участю обвинуваченого ОСОБА_5
за участю захисника обвинуваченого ОСОБА_6
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК,
20 вересня 2017 року приблизно о 14 годині 00 хвилин водій ОСОБА_5 , керуючи технічно справним транспортним засобом марки «IVECO EUROCARGO ML 100Е21», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною по вулиці Ярослава Мудрого в місті Бровари Київської області в напрямку м. Суми, в порушення вимог п. 2.3«б» «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну та п. 2.3«д» «водій повинен не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху», Правил дорожнього руху України, та в порушення вимог п. 12.4 Правил дорожнього руху України, яким передбачено, що «у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 60 км/год», рухаючись вищевказаною проїжджою частиною згідно висновку експерта № 12-/2969 від 22.12.2017 року, зі швидкістю 68 км/год., та, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу вчасно не зреагував на небезпеку у вигляді перетинання проїжджої частини вулиці Ярослава Мудрого пішоходом ОСОБА_7 , внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці руху, в порушення вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України «водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», також вчасно не зреагував на маневр зупинки перед пішохідним переходом попутних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 18.4. Правил дорожнього руху України «якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», внаслідок чого проявив злочинну самовпевненість, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху транспортного засобу та місце його розташування на проїзній частині, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та слідкувати за дорожньою обстановкою, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який рухався з права наліво відносно його напрямку руху.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, спричиненої ОСОБА_5 пішохід ОСОБА_7 від отриманих тілесних ушкоджень ІНФОРМАЦІЯ_2 помер в реанімаційному відділенні Броварської ЦРЛ.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 342 від 30.10.2017 року смерть ОСОБА_7 настала внаслідок відкритої черепно-мозкової травми у вигляді перелому кісток склепіння та основи черепа з крововиливами під оболонки в речовину та шлуночки головного мозку
Порушення водієм ОСОБА_5 вимог п. 2.3 «б», п. 2.3.«г», п. 12.4, 18.1 та 18.4 Правил дорожнього руху України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді смерті потерпілого.
Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого
В судовому засіданні прокурор просила затвердити угоду про визнання винуватості, оскільки 06 березня 2018 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість за пред`явленим обвинуваченням за ч. 2 ст. 286 КК України. Сторони погодились на призначення ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 286 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 5 роки без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі ст.. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки. На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Обвинувачений ОСОБА_5 просив затвердити угоду, повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушенні передбаченому ч. 2 ст. 286 КК України та показав, що він повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження такої угоди.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 вважає можливим затвердження угоди.
Потерпіла не заперечувала щодо затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 .
Згідно зі ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченм.
Згідно ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, а також якщо шкода завдана фізичній особі за умови отримання прокурором згоди цієї фізичної особи на укладення угоди між прокурором та підозрюваним (обвинуваченм) про визнання винуватості.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, яке згідно ст.12 КК України, є тяжким злочином.
Судом з`ясовано, що обвинувачений розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 437 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом.
З пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 вбачається, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді. Обвинувачений погодився на призначення узгодженого покарання.
Умови даної угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.
З урахуванням наведеного суд вважає за необхідне затвердити угоду про визнання винуватості з призначенням обвинуваченому, узгодженого сторонами покарання.
Таким чином, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у порушенні правил безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого доведена повністю, тому він повинен нести за такі дії кримінальну відповідальність і його дії суд кваліфікує відповідно: - за ч.2 ст.286 КК України.
Заходи забезпечення кримінального провадження в порядку ст. 131 КПК України, в тому числі запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 під час досудового розслідування і судового провадження не застосовувались.
Обставинами, які пом`якшують покарання згідно ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, які обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України під час досудового розслідування не встановлені.
Шкода, завдана кримінальним правопорушенням під час досудового розслідування не встановлена.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
На підставі частини другої статті 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави передбачені статтею 118 КПК України документально підтверджені процесуальні витрати:
- на проведення інженерно-технічної експертизи (дослідження технічного стану транспортного засобу), висновок експерта № 12-1/2071 від 24.11.2017 року в сумі1 484 грн. 40 коп.
- на проведення інженерно-технічної експертизи (транспортно-трасологічне дослідження), висновок експерта № 12-1/2399 від 13.12.2017 року в сумі 988 грн. 70 коп.
- на проведення інженерно-технічної експертизи (дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди), висновок експерта № 12-1/2969 від 22.12.2017 року в сумі 2 226 грн. 60 коп.
Речовий доказ: транспортний засіб марки «IVECO EUROCARGO ML 100Е21», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що знаходиться на зберіганні у ОСОБА_5 , передати у вільне володіння та користування власнику ОСОБА_5 .
На підставі викладеного та керуючись ст. 12, ч. 1 ст. 263 КК України, ст.ст. 118, 124, 314, 349, 368, 374, 394, 473, 474,475 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, встановивши йому іспитовий строк 2 (два) роки.
За період іспитового строку зобов`язати ОСОБА_5 , відповідно до ст. 76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; без погодження з уповноваженим органом з питань пробації не виїжджати за межі України; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати:
- за проведення інженерно-технічної експертизи (дослідження технічного стану транспортного засобу), висновок експерта № 12-1/2071 від 24.11.2017 року в сумі 1 484 (одна тисяча чотириста вісімдесят чотири) гривень 40 копійок
- за проведення інженерно-технічної експертизи (транспортно-трасологічне дослідження), висновок експерта № 12-1/2399 від 13.12.2017 року в сумі 988 (дев`ятсот вісімдесят вісім) гривень 70 копійок.
- за проведення інженерно-технічної експертизи (дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди), висновок експерта № 12-1/2969 від 22.12.2017 року в сумі 2 226 (дві тисячі двісті двадцять шість) гривень. 60 копійок.
Речовий доказ: транспортний засіб марки «IVECO EUROCARGO ML 100Е21», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , передати у вільне володіння та користування власнику ОСОБА_5 .
Вирок суду може бути оскаржений виключно з підстав, передбачених частиною третьою статті 394 КПК України, до Апеляційного суду Київської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарги, якщо такі скарги не було подано.

Копії вироку негайно після його проголошення вручаються засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1