Справа № 487/710/18
Провадження № 1-кс/487/392/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2018 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Завдського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , власника майна ОСОБА_3 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000598 від 12.02.2018 року про арешт тимчасово вилученого майна,

ВСТАНОВИВ:

13.02.2018 року слідчий Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 , звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на автомобіль марки «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, 2002 року випуску, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 02.08.2017 року, ключ до даного автомобіля, а також наступні документи: реєстраційний талон Республіки Польщі № НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 , картка поїздок № НОМЕР_4 , Фактура № 61/2017, договір купівлі-продажу від 18.12.2017 № СВ2568386, які знаходяться на зберіганні в СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області, за адресою: м. Миколаїв, вул. Біла, 44, котрі належать ОСОБА_3 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі посвідчення водія серія: НОМЕР_5 від 24.06.2016 року та залишити даний автомобіль на зберігання на майданчику південної регіональної філії державного підприємства МВС України «Інформ-ресурс» за адресою: с. Шевченкове, Вітовського району, Миколаївської області.

Підставою для внесення клопотання стало те, що вище зазначений автомобіль є об`єктом вчинення кримінального правопорушення та зберіг на собі його сліди, а також у слідства є необхідність проведення технічної експертизи автомобіля для встановлення факту знищення, підробки або заміни Ідентифікаційного номера, номерів двигуна, шасі або кузова, або заміни без дозволу відповідних органів номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу.

Слідчий до судового засідання не з`явився, був повідомлений належним чином.

Власник майна в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, пояснив що об`яву про продаж автомобілю «Ford Focus» знайшов на Інтернет-сайті, за вказаним телефоном зв`язався з власником та домовився про зустріч. Зустрівся з чоловіком на ім`я ОСОБА_6 , оглянув автомобіль та вирішив його придбати. ОСОБА_6 пояснив, що автомобіль був зареєстрований у Польщі, розмитнений в Україні. Після чого ОСОБА_6 передав йому свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу в Україні, польські документи, автомобіль та ключі, а він в сою чергу сплатив йому 3000 доларів США. 12.02.2018 року його зупинили працівники патрульної поліції та повідомили що з автомобілем щось не так, оскільки, зі слів поліцейських, такого свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу не існує. Ніяких доказів або документів поліцейські йому не показували. Ніяких злочинів він не вчиняв, документів не підробляв. Просив відмовити в задоволенні клопотання та повернути йому автомобіль з усіма документами.

Вислухавши пояснення власника майна, дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

СВ Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000598 за ознаками ч. 1 ст. 358 КК України, яке було розпочато за відомостями про те, що 12.02.2018 року під час перевірки документів у ОСОБА_3 за адресою м. Миколаїв, вул. Біла, 44 було виявлено що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Ford Focus» д.н.з. НОМЕР_1 , яке має ознаки підроблення.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 12.02.2018 року в результаті зупинки автомобіля марки «Ford Focus» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 за адресою: м. Миколаїв, вул. 8-го ОСОБА_7 було виявлено що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 марки «Ford Focus» д.н.з. НОМЕР_1 в базі ІПС «АРМОР» не існує, а також д.н.з. НОМЕР_1 зареєстрований за автомобілем марки «Toyota Corolla».

12.02.2018 року слідчим СВ Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_4 був проведений огляд автомобіля марки «Ford Focus» сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , в ході якого зазначений автомобіль був вилучений.

Крім того, 12.02.2018 р. ОСОБА_3 добровільно видав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 02.08.2017 року, реєстраційний талон Республіки Польщі № НОМЕР_3 , картка поїздок № НОМЕР_4 , Фактура № 61/2017, договір купівлі-продажу від 18.12.2017 № СВ2568386, доручення від 21.12.2017 року № 10193/2017.

12.02.2018 року постановою слідчого СВ Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_4 документи, видані ОСОБА_3 визнані речовим доказом та долучені до кримінального провадження.

Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення (ч. 1 ст. 167 КПК України).

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується за наявності підстав передбачених ч. 3 ст. 132 КПК України з метою досягнення дієвості цього провадження (стаття 131 КПК України).

Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Європейський суд з прав людини, у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", зазначив, що "термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).

Проте, з доданих в обґрунтування клопотання матеріалів не вбачається наявність достатніх підстав для обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів кримінального провадження.

Так, надані в обґрунтування клопотання докази взагалі не містять даних, які б свідчили що існують факти або інформація, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу в базі ІПС «АРМОР» не існує, а державний номерний знак зареєстрований за іншим автомобілем, як про це зазначає слідчий в клопотанні. А слідчий в судове засідання не з`явився, інших доказів в обґрунтування клопотання не надав.

За такого, слідчим суддею не встановлено фактів або інформації, які можуть переконати що могло бути вчинено кримінальне правопорушення.

Далі, частиною 1 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно вимог ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Однак, з наданих в обґрунтування клопотання матеріалів не вбачається достатніх підстав вважати, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу та існує необхідність накладення арешту на це майно для забезпечення завдань кримінального провадження.

Таким чином, встановлені слідчим суддею та вище перелічені обставини у своїй сукупності свідчать про відсутність підстав для задоволення клопотання слідчого.

Керуючись ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000598 від 12.02.2018 року про арешт тимчасово вилученого майна - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів безпосередньо до Апеляційного суду Миколаївської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1