В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.12.2017 Справа №607/8247/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001682 від 16 травня 2017 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, судимого:

- 15 травня 2000 року Збаразьким районним судом Тернопільської області за ч. 3 ст. 140 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки;

- 17 січня 2001 року Тернопільським міським судом за ч. 2 ст. 81, ст. 17, ч. 2 ст. 81, ст.42 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки;

- 23 грудня 2004 року Збаразьким районним судом Тернопільської області за ч. 3 ст. 185, ст. 69 КК України до 200 годин громадських робіт;

- 25 лютого 2008 року Малинівським районним судом м. Одеси за ч. 3 ст. 185, ст. 304, ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки;

- 31 серпня 2011 року засуджений Збаразьким районним судом Тернопільської області за ст. 395 КК України до арешту строком на два місяці;

- 13 квітня 2012 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч. 2 ч. ст. 186, ч. 1 ст. 353, ч. 1 ст. 70 КК України до обмеження волі на строк 2 роки 10 місяців;

- 21 вересня 2015 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців;

- 20 липня 2016 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185, ст. ст. 69, 72 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік 2 місяці, звільнений по відбуттю строку покарання 01 листопада 2016 року.

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

та захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:
16 травня 2017 року, близько 02.00 год., обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи неподалік складських приміщень за адресою м. Тернопіль, вул. Гайова 33, переконавшись в тому, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть поміченими сторонніми особами, проник на територію вказаних складських приміщень, яка огороджена металевим парканом. Перебуваючи на вказаній території, підійшов до складського приміщення (гаражу), АДРЕСА_2 , який знаходиться з тильної сторони та, застосовуючи твердий металевий предмет, зірвав скоби навісного замка воріт, які служили входом у складське приміщення та незаконно проник у дане приміщення. Перебуваючи всередині гаражу ОСОБА_3 незаконно заволодів транспортним засобом, а саме скутером марки «Хонда Джорно» д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова шасі НОМЕР_2 . З викраденим транспортним засобом обвинувачений ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення втік, чим завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 11957,00 гривень.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненому повторно, з проникненням у приміщення.

07 грудня 2017 року між прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості, згідно умов якої вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 289 КК України за встановлених у висунутій підозрі обставин, істотних для даного кримінального провадження, ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні.

Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 , а саме за ч. 2 ст. 289 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України у виді 4 років обмеження волі без конфіскації майна.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Ч.4 вказаної статті також передбачає, що укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, який згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє відмову від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п. 1 ч. 4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Потерпілий ОСОБА_5 07 грудня 2017 року надав письмову згоду прокурору Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 на укладення між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 угоди про визнання винуватості. Також потерпілий ОСОБА_5 зазначив, що немає претензій до обвинуваченого майнового характеру, шкода йому повністю відшкодована.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам норм КПК України.

Вирішуючи питання про можливість затвердження укладеної між прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання, суд враховує наступне.

Згідно ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Вказана норма Закону передбачає, що у кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч. 1 ст. 69 КК України

Таким чином, суд, враховує повне визнання обвинуваченим свої вини, щире каяття міркування потерпілого про укладення угоди, повне відшкодування заподіяної шкоди та відсутність майнових претензій до обвинуваченого, окрім наведених обставин, які пом`якшують покарання з урахуванням особи винного, також враховує і інші обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , зокрема його вік, стан здоров`я. Також, суд враховує відношення обвинуваченого ОСОБА_3 до вчиненого ним кримінального правопорушення, оцінки негативно своїх дій, повернення викраденого транспортного засобу, прагнення стати на шлях виправлення та обіцянки не допускати в майбутньому вчинення правопорушень.

Враховуючи викладене, суд за наявності вищевказаних обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, вирішуючи питання про можливість затвердження укладеної сторонами угоди, призначення узгодженої міри покарання, вважає, за можливе застосувати ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції частини статті обвинувачення та визначеного ст. 61 КК України, у виді обмеження волі та не застосовувати конфіскації майна, виходячи з того, що саме таке покарання буде відповідати вчиненому обвинуваченим кримінальному правопорушенню і буде достатнім для його виправлення та попередження вчиненню нових злочинів, а також вказане покарання обумовлене укладеною сторонами кримінального провадження угодою про визнання винуватості. За вказаних обставин, суд вважає, що слід затвердити укладену між прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 угоду про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Окрім цього, на підставі ст.72 КК України в строк призначеного судом покарання ОСОБА_3 слід зарахувати термін його попереднього ув`язнення з 18 травня 2017 року по дату ухвалення вироку включно, тобто по 08 грудня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Також, за правилами вказаної статті, у разі призначення судом іншого покарання, ніж позбавлення волі, зарахування строку попереднього ув`язнення в межах того самого кримінального провадження визначається відповідно до п. 1 цієї статті, а тому строк позбавлення волі переводиться в інший призначений вид покарання відповідно співвідношенню визначеному цим пунктом. Таким чином, в строк призначеного судом покарання ОСОБА_3 зарахований термін попереднього ув`язнення, визначений судом, на підставі ч.1 ст.72 КК України, слід перевести зі співвідношення одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Захід забезпечення кримінального провадження, а саме: запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 , слід продовжити до набрання вироком законної сили, але не більше двох місяців, тобто до 07 лютого 2018 року.

Речові докази: скутер марки «Хонда Джорно» д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова шасі НОМЕР_2 , та ключі від замка запалювання скутера слід повернути потерпілому ОСОБА_7 , після вступу вироку в законну силу.

У кримінальному провадженні є процесуальні витрати за проведення судової дактилоскопічної експертизи № 1.4-739/17 від 22.06.2017 року в сумі 1484, 40 грн. та судової дактилоскопічної експертизи № 1.4-602/17 від 18.05.2017 року в сумі 865, 90 грн., авто товарознавчої експертизи № 4-129/17 від 31.05.2017 року в сумі 494, 80 грн., судових трасологіних експертиз №№ 1.3-350/17 від 22.05.2017 року в сумі 296, 61 грн. та 1.3-372/17 від 08.06.2017 року в сумі 296, 61 грн., а всього 3438, 2 грн, які суд вважає слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 в користь держави, оскільки такі витрати виникли при проведенні експертиз в межах даного кримінального провадження.

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 370, 373, 374, 475, 476 КПК України, суд
З А С У Д И В:
Затвердити укладену між прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та ОСОБА_3 угоду про визнання винуватості.

ОСОБА_3 визнати винувати у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням узгоджене сторонами покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді 4 (чотирьох) років обмеження волі, без конфіскації майна.

На підставі ст.72 КК України в строк призначеного судом покарання ОСОБА_3 зарахувати термін його попереднього ув`язнення з 18 травня 2017 року по дату ухвалення вироку включно, тобто по 08 грудня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, який перевести зі співвідношення одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Захід забезпечення кримінального провадження, а саме: запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 продовжити до набрання вироком законної сили, але не більше двох місяців, тобто до 07 лютого 2018 року.

Речові докази: скутер марки «Хонда Джорно» д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова шасі НОМЕР_2 , та ключі від замка запалювання скутера - повернути потерпілому ОСОБА_7 , після вступу вироку в законну силу.

Процесуальні витрати за проведення судової дактилоскопічної експертизи № 1.4-739/17 від 22.06.2017 року в сумі 1484, 40 грн. та судової дактилоскопічної експертизи № 1.4-602/17 від 18.05.2017 року в сумі 865, 90 грн., авто товарознавчої експертизи № 4-129/17 від 31.05.2017 року в сумі 494, 80 грн., судових трасологіних експертиз №№ 1.3-350/17 від 22.05.2017 року в сумі 296, 61 грн. та 1.3-372/17 від 08.06.2017 року в сумі 296, 61 грн., а всього 3438, 32 грн (три тисячі чотириста тридцять вісім гривень тридцять дві копійки) стягнути з ОСОБА_3 в користь держави (УК У м. Тернополі, м. Тернопіль, 24060300, р/р0002 в ГУ ДКСУ у Тернопільській області, МФО 838012, код ЕДРПОУ 37977726).

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1