УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №296/508/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 190 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 вересня 2017 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
захисника: ОСОБА_7
потерпілого: ОСОБА_8
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого в
АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст. 89 КК України,
- за ч. 1 ст. 190 КК України на 1 рік обмеження волі.
- за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_9 покарання 4 (чотири) роки позбавлення волі.
Строк покарання ОСОБА_9 визначено рахувати з 24.01.2017 року та враховано йому перебування під вартою з 14.01.2017 року до 16.01.2017 року.
Відповідно до ст. 72 КК України строк перебування ОСОБА_9 у слідчому ізоляторі УВП №8 з 24.01.2017 року до набрання вироком законної сили рахувати 1 (один) день за 2 (два) дні позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_9 залишено тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 - 15 680 грн. матеріальної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави 1 101 грн. витрат на проведення судових експертиз.
Речові докази: мобільний телефон марки «Motorola XT 1068 Moto», в корпусі чорного кольору, гаманець шкіряний з грошовими коштами в сумі 4 500 гривень, банківську картку «Ощадбанку» на ім`я ОСОБА_8 залишено потерпілому ОСОБА_8
в с т а н о в и л а:
Згідно вироку, 01.10.2016 року близько 20 год. 30 хв. ОСОБА_9 перебував поблизу буд. №8 по вул. Київській в м. Житомирі, де зустрівся із своїм знайомим неповнолітнім ОСОБА_10 . В цей час, день, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_11 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, яке належить ОСОБА_10 , а саме мобільним телефоном марки «Prestigio Grase Q5».
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, ОСОБА_12 , достовірно знаючи, що мобільний телефон повернуто не буде, спонукав ОСОБА_10 передати йому мобільний телефон марки «Prestigio Grase Q5» під приводом використання його у власних цілях та вказав, що поверне мобільний телефон одразу ж після здійснення дзвінка з нього. Будучи впевненим у правдивості слів ОСОБА_11 , ОСОБА_10 передав останньому вищезазначений мобільний телефон. Отримавши мобільний телефон «Prestigio Grase Q5», ОСОБА_12 пішов в під`їзд будинку АДРЕСА_2 , вийшов з поля зору ОСОБА_10 та в подальшому не повернувся. Заволодівши вказаним мобільним телефоном, ОСОБА_12 в подальшому розпорядився ним на власний розсуд.
Таким чином, в результаті своїх злочинних дій, ОСОБА_12 , шляхом зловживання довірою заволодів чужим майном, а саме мобільним телефоном марки «Prestigio Grase Q5», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , S: НОМЕР_3 , вартістю 2 299 грн., який належить ОСОБА_10 , чим спричинив останньому матеріальної шкоди на вищевказану суму.
Крім того, 12.01.2017 року близько 18 год. 00 хв. ОСОБА_12 , перебуваючи на подвір`ї буд. АДРЕСА_2 , побачив раніше невідомого йому чоловіка, у якого в правій руці знаходилась чоловіча барсетка коричневого кольору. В цей момент у ОСОБА_11 виник злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення вищевказаної барсетки. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_12 , переслідуючи корисливий мотив, у вказаний день, час, місці та за вказаних обставин, підійшов до ОСОБА_13 та наніс останньому один удар кулаком правої руки в ліве плече. Від даного удару потерпілий ОСОБА_14 впав на землю та прикрив рукою обличчя, при цьому утримуючи в правій руці барсетку.
Після цього, ОСОБА_12 , подолавши у такий спосіб волю потерпілого до опору, вирвав з руки ОСОБА_13 барсетку коричневого кольору у якій знаходилось наступне майно: мобільний телефон марки «Motorola XT 1068 Moto», в корпусі чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_4 , ІМЕІ: НОМЕР_5 , вартістю 3 494 грн.; гаманець шкіряний коричневого кольору, який не становить матеріальної цінності для потерпілого, в якому знаходилась банківська картка «Ощадбанку» номер НОМЕР_6 , на якій були грошові кошти в сумі 20 546 грн., та інше, зокрема, особисті документи ОСОБА_15 .
Після цього, ОСОБА_12 утримуючи вищевказане майно з місця вчинення злочину втік, та розпорядився ним на власний розсуд, в тому числі шляхом зняття з вказаної банківської карточки коштів в сумі 20 546 гривень.
Таким чином, ОСОБА_12 повторно, відкрито заволодів майном ОСОБА_13 на загальну суму 24 040 гривень.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, кваліфікації дій, вказує на суворість призначеного йому покарання.
Зазначає, що суд першої інстанції не врахував обставини, що пом`якшують його покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування матеріальної шкоди.
Крім цього, вказує, що він є сиротою та в нього є неповнолітня дитина.
Як слідує зі змісту апеляційної скарги, обвинувачений просить вирок суду щодо нього змінити, пом`якшити покарання, застосувати положення ст.ст. 69, 75 КК України та призначити йому покарання 4 (чотири) роки позбавлення волі з іспитовим строком 3 (три) роки.
В запереченні прокурор, який брав участь у справі вважає, що суд першої інстанції при винесенні вироку щодо ОСОБА_9 повно, об`єктивно та всебічно дослідив всі обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, а тому вирок суду є законним та обґрунтованим, оскільки повністю відповідає вимогам кримінального процесуального закону та скасуванню не підлягає.
Просить апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок суду щодо нього без змін.
В запереченні потерпілий ОСОБА_8 вважає, що вирок суду щодо ОСОБА_9 є законним, постановленим в врахуванням особи обвинуваченого його відношення до вчиненого, а тому скасуванню не підлягає.
Просить апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок суду щодо нього без змін.
Заслухавши доповідача, пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_9 , заперечення прокурора та потерпілого ОСОБА_8 на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннь підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду і наведених у вироку доказів, є обґрунтованими і законними та апелянтом не оспорюються.
Не оспорюється в апеляційній скарзі також правильність кваліфікації дій ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 190 КК України.
Покарання ОСОБА_9 на думку колегії суддів, призначено з дотриманням положень ст. 65 КК України.
Судом було враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та наслідки, обставини, що пом`якшують його покарання - щире каяття, визнання вини, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, часткове добровільне відшкодування завданої шкоди, відсутність обставин, що обтяжують його покарання.
Враховуючи, що ОСОБА_9 призначено покарання у межах мінімального строку, передбаченого санкцією ч.2 ст. 186 КК України, він вчинив два умисні злочини проти власності, один з яких є тяжким, поєднаним з застосуванням насильства, раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічного тяжкого злочину, хоча і має погашену судимість, що негативно характеризує обвинуваченого, як особу схильну до вчинення кримінальних правопорушень, думку потерпілого ОСОБА_8 висловлену у суді апеляційної інстанції про справедливість призначеного покарання, колегія суддів підстав вважати призначене ОСОБА_9 покарання явно несправедливим внаслідок його суворості не вбачає, як і підстав для застосування положень ст. ст. 69, 75 КК України.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які давали б підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 03 травня 2017 року щодо нього - без змін.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення копії вироку.
Судді: