Ухвала
іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 31 жовтня 2017 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 5 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000181.

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 5 січня 2016 року
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого 07.11.2014 вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч.1 ст.213 КК України до 8500 грн штрафу,
засуджено за ч. 2 ст. 213 КК України до 29750 грн штрафу.

Вирішено питання про речові докази.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2016 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

Кримінальне провадження розглянуто за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

У касаційній скарзі засуджений, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить судові рішення щодо нього скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. На обґрунтування своїх вимог посилається на відсутність достатніх доказів для доведеності його винуватості. Вважає, що судовий розгляд у суді першої інстанції проведений неповно та однобічно, висновки суду викладені в судовому рішенні не відповідають фактичним обставинам справи.

За вироком суду, ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він з листопада 2014 року по 9 лютого 2015 року, будучи не зареєстрованим у встановленому законом порядку як суб`єкт господарювання, з метою отримання неконтрольованого державного прибутку, здійснював операції з брухтом чорних та кольорових металів без державної реєстрації, а також організував незаконний пункт прийому, схову та збуту металобрухту на території свого домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Так, ОСОБА_5 , будучи раніше засудженим за скоєння анологічного злочину, діючи умисно, достовірно знаючи, що він діє в порушення Закону України Про металобрухт від 5 травня 1999 року, усвідомлюючи неправомірність своїх дій, продовжив діяльність щодо організації незаконного пункту прийому схову та збуту чорних та кольорових металів за місцем свого проживання. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, в організованому ним пункті прийому та схову брухту чорних та кольорових металів здійснював незаконні операції без спеціального дозволу, а саме здійснював заготівлю металобрухту чорних металів за ціною 2 грн 80коп за 1 кг у населення, який зберігав на території свого домоволодіння з подальшою його реалізацією.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення касаційної скарги та просив залишити судові рішення без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що вона підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Згідно зі ст.434 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права при ухваленні судових рішень у тій частині, в якій їх було оскаржено.
Відповідно до ст. 53 КК України штраф - це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в особливій частині КК, з урахуванням положень частини другої цієї статті. Розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини КК не передбачено вищого розміру штрафу. Положення частини п`ятої цієї статті, які регулюють порядок зміни несплаченої суми штрафу покаранням іншого виду, розраховують таку заміну, виходячи з неподаткового мінімуму доходів громадян. Тобто, кримінальний закон сформульовано однозначно, він чітко і послідовно вказує на єдиний вимір розміру покарання у виді штрафу неоподаткований мінімум доходів громадян.
У санкціях статей (санкціях частин статей) Особливої частини КК покарання у виді штрафу встановлено в неоподаткованих мінімумах доходів громадян.
Зокрема, санкція частини 2 статті 213 КК України ( із змінами, внесеними згідно із законом №4025-VI від 15.11.2011), за якою засуджено ОСОБА_5 , покарання у виді штрафу встановлює в розмірі від тисяча п`ятисот до двох тисяч неоподаткованих мінімумів громадян.

Переглядаючи кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення вироку місцевого суду без змін.

Ухвала апеляційного суду є рішенням вищого суду щодо законності та обґрунтованості вироку, що перевіряється в апеляційному порядку, і повинна бути законною, обґрунтованою і вмотивованою. Крім того, ухвала апеляційного суду за своїм змістом має відповідати вимогам ст. 419 КПК України.

Апеляційний суд, усупереч вимогам ст. 419 КПК України, залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, не звернув уваги на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, судом першої інстанції при призначенні покарання засудженому у виді штрафу в твердій грошовій сумі та не виправив зазначену помилку.

За таких обставин ухвалу суду апеляційної інстанції не можна вважати законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню, з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, під час якого необхідно усунути вказані недоліки та постановити судове рішення у відповідності з усіма вимогами кримінального процесуального законодавства.

Щодо інших, наведених в касаційній скарзі доводів, то вони підлягають перевірці при новому апеляційному розгляді.

Керуючись ст.ст. 433, 434, 436, 438 КПК України, п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року колегія суддів

постановила:
Касаційну скаргу засудженого задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2017 року щодо ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3