Справа № 473/2998/17
Номер провадження1-кп/473/267/2017
ВИРОК
іменем України
"04" грудня 2017 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

учасники процесу:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

потерпіла ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенська кримінальне провадження №0001571 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Дружелюбівка Єланецького району Миколаївської області, громадянин України, українець, не одружений, з середньою освітою, не працює, має малолітню дитину, раніше судимий 20.06.2012 року Єланецьким районним судом Миколаївської області за ч.2 ст.307, ч.2 ст.15, ч.2 ст.307, ч.1 ст.289, ч.1 ст.70 КК України до 6-ти років 3-х місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, був звільнений 16.12.2016 року умовно-достроково на 01 місяць та 4 дні, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

31.08.2017 року приблизно о 22:00 год. ОСОБА_5 познайомившись з ОСОБА_6 , запросив останню до свого місця роботи, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де вони вживали алкогольні напої. Після того як ОСОБА_6 залишила приміщення для спілкування по телефону та залишила свою сумку на ліжку. В цей час у ОСОБА_5 виник умисел та корисливий мотив на таємне викрадення майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення майна, належного ОСОБА_6 , ОСОБА_5 з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав з жіночої сумочки грошові кошти в сумі 9000 грн. та золоту чоловічу обручку з гравіюванням « ОСОБА_7 », вартістю 3600 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 12600 грн. В подальшому ОСОБА_5 викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав пред`явлене обвинувачення, не заперечував обставини, зазначені в обвинувальному акті та на підставі ст.63 Конституції України відмовився давати покази.

Потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що того дня вона приїхала до м.Вознесенська, додому йти не хотіла, оскільки мала суперечки з братом. Випила з подругою та домовилася з колишнім хлопцем, що переночує у нього. Маршруткою доїхала до піцерії Челентано, вийшла, побачила обвинуваченого і попросила у нього цигарки. Вони розмовляли, він купував їй пиво, каву. Потім запропонував вийти за нього заміж, але вона не хотіла, а він її заважав піти. Забрав її пакети з речами і повів до себе на роботу. Попросив її зайти в якусь кімнату, увімкнути світло, а сумку попросив залишити в іншій кімнаті біля пакетів. Поки вона вмикала світло, ОСОБА_8 з її сумки забрав обручку, гроші та паспорт. Вона виявила відсутність цих речей коли прийшла до свого знайомого, відкрила сумку та виявила крадіжку. Знайомий запропонував відразу звернутись до поліції, що вона і зробила. Заперечувала, що відповідно до наданої нею розписки отримала від обвинуваченого 7 тисяч гривень.

На підставі наданих стороною обвинувачення письмових доказів було встановлено, що відповідно до протоколу огляду місця події від 01.09.2017 року у Вознесенському ВП ОСОБА_5 добровільно видав грошові кошти в сумі 3505 грн. і золоту каблучку.

Відповідно до протоколу впізнання за фотознімками потерпіла ОСОБА_6 впізнала особу на фотознімку №2, яка 31.08.2017 року викрала її гроші і каблучку.

Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 01.09.2017 року підозрюваний ОСОБА_5 показав та розповів, як вчинив крадіжку у ОСОБА_6 .

Згідно із протоколом огляду від 01.09.2017 року було оглянуто паспорт гр. ОСОБА_6 , який було виявлено на місці вчинення правопорушення під час проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_5 , паспорт було вилучено до поліції.

Постановою від 02.09.2017 року було визнано речовими доказами грошові кошти в сумі 3505 грн. та золоту чоловічу обручку з гравіюванням ОСОБА_7 , паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 серія НОМЕР_1 , які були передані ОСОБА_6 (окрім паспорту).

Вартість 1 граму золота відповідно до довідки магазину Берізка станом на серпень 2017 року становить 1200 грн.

Відповідно до зберігальної розписки ОСОБА_6 отримала від працівників поліції гроші в сумі 3505 грн. та золоту обручку із гравіюванням у вигляді літер «Л.Б».

Згідно із розпискою ОСОБА_6 вона отримала від ОСОБА_5 04.09.2017 року 7000 грн. та вказала, що претензій вона до обвинуваченого не має. Заперечення потерпілої ОСОБА_6 про те, що вона гроші від обвинуваченого за цією розпискою не отримала, - не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки відповідно до ч.1 ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Наразі надана розписка про отримання ОСОБА_6 від ОСОБА_5 грошей в сумі 7000 грн. в судовому порядку не визнана недійсною, тому вона є належним та допустимим доказом на підтвердження факту відшкодування потерпілій шкоди з боку обвинуваченого.
Оцінюючи зібрані, перевірені та досліджені в порядку ст.ст.89 та 94 КПК України докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення у судовому засіданні доведено повністю та його дії суд кваліфікує за ч.1 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Згідно із ст.65 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є щире каяття та відшкодування спричиненої злочином шкоди. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого - встановлено не було.

Щодо даних про особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_5 вину у вчиненні злочину визнав, раніше судимий; за місцем проживання характеризується посередньо; не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога, а також те, що вчинений ОСОБА_5 злочин є злочином середньої тяжкості, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих відповідальність обставин, суд вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливе у разі призначення йому покарання в межах санкції ч.1 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Щодо досудової доповіді відділу з питань пробації, який вважає, що виправлення ОСОБА_5 без позбавлення волі не можливе - то суд враховує не лише дані цього висновку, а й всі матеріали провадження, позиції учасників процесу, зокрема прокурора та обвинуваченого в частині призначення останньому покарання із звільненням від його відбування з випробуванням.

Крім того, суд враховує положення ч.5 ст.314-1 КПК України про те, що досудова доповідь не може використовуватися у кримінальному провадженні як доказ винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину, але згідно із ч.1 цієї статті метою досудової доповіді є забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання.

Загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

З урахуванням наведеного, зокрема обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , та того, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари як мети покарання, поведінку обвинуваченого в період кримінального провадження, чим фактично досягнута мета покарання, суд дійшов висновку, що зазначені обставини дають обґрунтовані підстави вважати, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, яке є достатнім для того, щоб він довів своє виправлення.

Провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України ухвалою суду від 11 жовтня 2017 р. було закрити у зв`язку із відмовою потерпілої ОСОБА_9 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Тому позов прокурора в інтересах КУ «Вознесенська ЦРЛ» про стягнення з ОСОБА_5 витрат на потерпілої ОСОБА_9 підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки згідно роз`ясненням, які містяться в п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Судові витрати та цивільний позов потерпілої відсутні.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370-371, 373-374, 376 КПК України, суд
У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробовуванням якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає всі покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази по справі, а саме грошові кошти в сумі 3505 грн. та золоту чоловічу обручку з гравіюванням « ОСОБА_7 », передані під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_6 , - залишити останній яке власнику;

паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 серія НОМЕР_1 повернути ОСОБА_6 після набранням вироком законної сили.

Залишити без розгляду цивільний позов прокурора в інтересах КУ «Вознесенська ЦРЛ» про стягнення з ОСОБА_5 витрат на потерпілої ОСОБА_9 в сумі 4249,30 грн., що не позбавляє позивача права подати такий позов в порядку цивільного судочинства.

До вступу вироку в законну силу залишити без змін обраний ухвалою слідчого судді від 04.09.2017 року ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

На вирок суду учасниками процесу можуть бути подані апеляції до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарження вироку, якщо його не скасовано, - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя

Вознесенського міськрайонного суду (підпис) ОСОБА_1

Згідно оригіналу: Суддя: