Гусятинський районний суд Тернопільської області
Справа № 596/1219/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" серпня 2017 р. Гусятинський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
представника Копичинецької ВК №112 ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Гусятин у режимі відеоконференцзв`язку клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповно середньою освітою, одруженого, до засудження не працюючого, раніше судимого: 21.04.2008 року Володимирецьким міськрайонним судом Рівненської області за ст. 186 ч.3 КК України на 4 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання із іспитовим строком на 2 роки про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Засудженого: 08.08.2012 року Кузнєцовським районним судом Рівненської області за ст.ст. 187, ч.4, 115 ч.2, п.п. 6, 12, ст. 70 КК України на 14 років позбавлення волі із конфіскацією майна. На підставі ст. 71 КК України якому до покарання за вказаним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Володимирецького районного суду Рівненської області від 21.04.2008 року та остаточно призначено покарання у виді 15 років позбавлення волі із конфіскацією майна, якому ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 10.02.2016 року зараховано в строк відбування покарання за вироком Кузнєцовського міського суду Рівненської області від 08.08.2012 року, строк попереднього ув`язнення з 25.03.2010 року по 04.12.2012 року у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,-
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у виді обмеження волі на підставі ст. 82 КК України, з тих підстав, що став на шлях виправлення.
В судовому засіданні засуджений підтримав клопотання з підстав наведених у ньому, і просив його задовольнити.
Представник державної установи «Копичинської ВК 112» в судовому засіданні заперечував щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у виді обмеження волі останнього, оскільки він не став на шлях виправлення.
Прокурор в судовому засіданні висловив думку про відсутність підстав для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у вигляді обмеження волі засудженому ОСОБА_5 .. Вказав, що клопотання є безпідставним, в задоволенні якого слід відмовити.
Суд, заслухавши засудженого, представника державної установи «Копичинської ВК 112», думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, матеріали особової справи засудженого та інші представлені адміністрацією колонії документи щодо засудженого, приходить до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 08.08.2012 року був засуджений вироком Кузнецовського районного суду Рівненської області за ст.ст. 187, ч.4, 115 ч.2, п.п. 6, 12, ст. 70 КК України на 14 років позбавлення волі із конфіскацією майна. На підставі ст. 71 КК України до покарання призначеного за вказаним вироком засудженому частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Володимирецького районного суду Рівненської області від 21 квітня 2008 року та остаточно призначено покарання у виді 15 років позбавлення волі із конфіскацією майна.
Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 10 лютого 2016 року ОСОБА_5 зараховано в строк відбування покарання за вироком Кузнєцовського міського суду Рівненської області від 08.08.2012 року, строк попереднього ув`язнення з 25.03.2010 року по 04.12.2012 року у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі
Початок строку відбування покарання 25.03.2010 року.
Кінець строку відбування покарання 15.08.2022 року.
Засуджений ОСОБА_5 відбув 2/3 строку покарання 16.07.2017 року.
Відповідно до ч. 3, п.3 ч.4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим: не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом невідбутої частини покарання
Свідченням того, що засуджений став на шлях виправлення, є його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до праці, додержання режиму відбування покарання.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, матеріалів представлених адміністрацією колонії, зокрема з характеристики на засудженого ОСОБА_5 від 09.08.2017 року засуджений в місцях позбавлення волі з 25.03.2010 року. За час утримання в слідчому ізоляторі характеризувався негативно, допустив одне порушення режиму утримання, за яке накладено дисциплінарне стягнення, яке погашене у встановленому законом порядку. Заохочень не мав.
Міру призначеного судом строку покарання у державній установі «Копичинській виправній колонії №112» відбуває з 24.01.2013 року.
На виробництві установи працевлаштований в бригаді №94 по виготовленню товарів народного вжитку. За час відбування покарання у державній установі «Копичинській виправній колонії (№112)»характеризується посередньо, допустив 6 порушення установленого порядку відбування покарання, за які притягувався до дисциплінарної відповідальності (у тому числі 3 рази поміщався в дисциплінарний ізолятор), стягнення погашені у встановленому законом порядку. Два рази заохочувався адміністрацією установи, має 2 заохочення.
У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги необхідності дбайливо ставитися до майна установи і предметів, якими користується. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійності їх виконання не має. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Приймає участь у програмі диференційованого впливу на засуджених «Освіта».
Соціально-корисні зв`язки з рідними підтримує шляхом особистих побачень, отримує посилки та передачі. Вину в скоєних злочинах не визнав. Позову за виконавчими листами не має.
За статейними ознаками заохочувальній нормі закону у вигляді заміни умов тримання, згідно ст. ст. 100, 101 КВК України, підлягав після фактичного відбуття 1/2 частини призначеного судом строку покарання 15.02.2015 року. Постійно діючою комісією державної установи «Копичинської виправної колонії №112» не розглядався.
Заохочувальній нормі закону щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно ст. 82 КК України підлягав після фактичного відбуття 2/3 частини призначеного судом строку покарання - 16.07.2017 року. Постійно - діючою комісією державної установи «Копичинської виправної колонії (№112)», (протокол №18 від 28.07.2017 року), засудженому було відмовлено у застосуванні даної заохочувальної норми закону, як такому, що не став на шлях виправлення.
Заохочувальній нормі закону у вигляді умовно - дострокового звільнення від відбування покарання згідно ст.81 КК України підлягає після фактичного відбуття 3/4 частини призначеного судом строку покарання 16.10.2018 року.
Як вбачається з матеріалів клопотання, особової справи засудженого ОСОБА_5 , матеріалів представлених адміністрацією колонії, останній відбув передбачений п.3 ч.4 ст. 82 КК України строк у зв`язку з чим виникла можливість вирішення питання щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.
При цьому, згідно матеріалів особової справи засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання допустив 6 порушень встановленого порядку відбування покарання, а саме за вчинення яких накладені дисциплінарні стягнення. Стягнення погашені у встановленому законному порядку.
28 липня 2017 року рішенням постійно-діючої комісії при державній установі «Копичинецькій ВК №112» (протокол №18) відмовлено засудженому ОСОБА_5 в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, як такому, що не став на шлях виправлення. Рішення комісії про відмову у застосуванні ст.82 КК України засуджений ОСОБА_5 не оскаржував. Дане рішення набрало законної сили.
Такі висновки адміністрації державної установи «Копичинецької ВК 112» суд бере до уваги так як вони для вирішення питання мають пріоритетне значення, оскільки саме на адміністрацію установи покладені обов`язки по виправленню і перевихованню засуджених та дослідженню їх морально психологічних чинників, які впливають на цей процес.
Також, суд бере до уваги, що протягом періоду з 24 січня 2013 року до 1 травня 2015 року, тобто з часу прибуття в колонію засуджений ОСОБА_5 на виробництві установи не виходив і з проханням забезпечити його роботою не звертався. Хоча на виробництві установи була можливість забезпечення його роботою.
Згідно наказу начальника установи №173 від 01.05.2015 року ОСОБА_5 згідно поданої ним заяви зарахований в бригаду №89.
Згідно наказу начальника установи №215 від 15.11.2016 року переведений з бригади № НОМЕР_1 в бригаду №94.
Суд також бере до уваги, що протягом періоду з 24.01.2013 року по 01.08.2017 року, тобто, з моменту знаходження засудженого в державній установі «Копичинській ВК №112» до звернення засудженого з вказаним клопотанням до суду, останній адміністрацією колонії заохочувався лише 2 рази, а саме 24.08.2016 року та 30.03.2017 року, тобто в період часу, який передував настанню встановленої законом пільги. Факт відбуття засудженим 2/3 строку покарання, наявність двох заохочень на думку суду не є підставою та достатнім при вирішенні питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі.
Наявність двох заохочень у засудженого, працевлаштування на даний час засудженого не свідчить про те, що засуджений ОСОБА_5 став на шлях виправлення.
Крім того, на переконання суду, незважаючи на те, що на час розгляду клопотання всі дисциплінарні стягнення ОСОБА_5 були погашені, їх наявність підтверджує негативну характеристику засудженого.
Враховуючи вимоги закону, встановленні обставини, позицію засудженого про те, що він сумлінною поведінкою та ставленням до праці став на шлях виправлення є передчасною і не обумовлена достатніми підставами, оскільки матеріали клопотання, особової справи засудженого та інші матеріали, представлені державною установою «Копичинецькою ВК 112» в своїй сукупності не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України - виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскільки передбаченої ст.82 КК України обов`язкової підстави заміни невідбутої частини покарання більш м`яким засудженим ОСОБА_5 на даний час не виконано, засуджений на час звернення до суду не став на шлях виправлення, а тому у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким слід відмовити.
На підставі наведеного та керуючись, ст. 61, ст.82 КК України, постановою Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, ст.ст. 537, 539, 392 КПК України, суд,-
Відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у виді обмеження волі.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Тернопільської області, шляхом подачі апеляційної скарги через Гусятинський районний суд Тернопільської області протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим у той же строк, з моменту вручення копії ухвали.
Суддя-підпис
З оригіналом вірно
Суддя Гусятинського районного суду ОСОБА_1