Справа № 308/2462/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.10.2017 місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого від 15.01.2016 року про закриття кримінального провадження, внесеного 04.04.2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000172,
В С Т А Н О В И В:
Скаржник ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову слідчого від 15.01.2016 року про закриття кримінального провадження, внесеного 04.04.2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000172.

У поданій скарзі скаржник зазначає, що 10 березня 2016 року він повторно на особистому прийомі звернувся до прокуратури Закарпатської області стосовно розгляду та прийняття законного рішення по його скарзі стосовно не проведення почеркознавчої експертизи по вилученому у нього договору № 4 від 06.09.2011 року в кримінальному провадженні № 0000172 та після телефонної розмови «відповідальний працівник» прокуратури області повідомив його про те, що кримінальне провадження за № 0000172 слідчим закрито 15 січня 2016 року.

Вважає закриття кримінального провадження за № 0000172 незаконним і неправомірним з наступних підстав.

Вказує, що з 4 квітня 2013 року на підставі його заяви проводиться розслідування кримінального провадження по порушеннях чинного законодавства під час виконання державної програми будівництва «доступного житла» у Закарпатській області (матеріали кримінального провадженню за № 0000172).

20 грудня 2013 року слідчий ОСОБА_4 виносив ідентичну постанову про закриття кримінального провадження та ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 29 квітня 2014 року його скарга на незаконні дії старшого слідчого ОСОБА_5 задоволена і скасована постанова про закриття кримінального провадження.

Також зазначає, що слідчий ОСОБА_4 умисно порушував чинне законодавство та вимоги суду стосовно призначення повторної ревізії фінансово-господарської діяльності Державної спеціалізованої фінансової установи Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву, яку слід доручити відповідній незалежній установі (абзац 7 стор. 3 ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 29.04.2014 року).

Вказує, що розумні строки давно вже минули, повторна ревізія не проведена та після слідчого ОСОБА_5 новим слідчим протиправно став слідчий ОСОБА_6 (Національна поліція міста Ужгород), який вилучив у нього оригінал договору № 4 від 06.09.2011 року і вже більше трьох місяців не проводить почеркознавчу експертизу, а тим більше не повернувши йому оригінал договору, незаконно закрив кримінальне провадження. Звертає увагу на те, що судами першої та другої інстанції виносились наступні рішення, які умисно не виконані слідчим: 29 квітня 2014 року в справі № 308/103/14-к (слідчий суддя Бедьо); 05 березня 2014 року в справі № 308/103/14-к (слідчий суддя ОСОБА_7 ); 11 грудня 2014 року в справі № 308/14038/14-к (слідчий суддя ОСОБА_8 ); 17 квітня 2015 року суд апеляційної інстанції (справа № 308/3349/15-к); 06 травня 2015 року в справі № 308/3349/15-к (слідчий суддя ОСОБА_9 ); 24 квітня 2015 року суд апеляційної інстанції (справа № 308/15275/14-к).

За твердженням скаржника слідчим при винесенні постанови при закриття кримінального провадження допущено наступні порушення. Зокрема, порушено розумні строки, передбачені для досудового слідства діючим КПК України, чим порушено вимоги ст. ст. 113-115 КПК України. Незаконно та протиправно об`єднано в одне кримінальне провадження дві справи за № 0000172 та № 0000172, що є порушенням вимог КК України га КПК України, про що є відповідна ухвала суду. Скаржник стверджує, що у справі не проведена почеркознавча експертиза, чим порушено вимоги ст. ст. 84-86 КПК України. По справі не проведені «допити віч-на-віч», чим порушено ст. 96 КПК України. Відмовлено визнати його потерпілим, що має наслідком порушення слідчим ст. 127 КПК України. Не відсторонено від займаних посад на період досудового слідства суб`єкта владних повноважень директора фонду ОСОБА_10 . Не з`ясовано причини чому протиправно забрана із його розрахункового рахунку сума 102496 грн., з яких 100669 грн. його державна допомога. Не встановлено протиправність застосування вимог Постанов КМУ № 568 та № 509 стосовно 30 % та 70 % вартості доступного житла.

Крім того, скаржник зазначає, що слідчий не дослідив те, що директор ЗРУ ДСФУ «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» ОСОБА_10 всупереч постанови KMУ № 540 від 09.06.2010 року розірвала договір кредитування та повернула виділені йому за державною програмою кошти із розрахункового рахунку нібито у місцевий бюджет міста Ужгорода, що є порушенням і є нецільовим використанням бюджетних коштів, яке зобов`язаний був у процесі ревізії зафіксувати перший заступник начальника ДФІ в Закарпатській області ОСОБА_11 . Але процесуального рішення стосовно нецільового використання бюджетних коштів ОСОБА_10 та відсторонення її від посади не виконано.

Скаржник стверджує, що слідчий ухвали судді не виконує, розумні строки порушив і досудове слідство веде другий рік, а тому доцільним є передати дану справу іншому слідчому.

З посиланням на викладене, у зв`язку з вищенаведеними грубими порушеннями КК України та КПК України при здійсненні кримінального провадження в діях слідчого та процесуального прокурора, скаржник у поданій скарзі просить:

витребувати у суд матеріали досудового розслідування за № 0000172;

визнати протиправною бездіяльність слідчого і процесуального прокурора та скасувати постанову про закриття кримінального провадження від 15 січня 2016 року;

скасувати незаконно та протиправно об`єднані в одне кримінальне провадження дві справи за № 0000172 та № 0000172, що є порушенням вимог КК України та КПК України, про що є відповідна ухвала суду;

забезпечити проведення почеркознавчої експертизи по даній справі;

забезпечити виконання ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 29 квітня 2014 року стосовно проведення повторної ревізії фінансово-господарської діяльності ЗРУ ДСФУ «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву»;

провести «допити віч-на-віч» по даній справі;

відсторонити від займаної посади на період досудового слідства суб`єкта владних повноважень директора фонду ОСОБА_10 ;

взяти на контроль розслідування шахрайських схем незаконного підвищення ціни 1 м.кв. «граничної вартості доступного житла», обдурювання чиновниками простих громадян України при виконанні державної програми «доступне житло».

У дане судове засідання скаржник ОСОБА_3 не з`явився, при цьому подав через канцелярію суду заяву від 30.10.2017 року, в якій просить: визнати його потерпілим у даному кримінальному провадженні; постанову про закриття кримінального провадження скасувати і справу направити для завершення досудового слідства; справу розглянути без його участі.

Прокурор та слідчий у дане судове засідання не з`явилися, про причини неявки слідчого суддю не повідомили.

На запит слідчого судді до суду Ужгородською місцевою прокуратурою скеровано матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000172 від 04.04.2013 року, які до суду надійшли 02.10.2017 року.

Статтею 22 КПК України регламентовано, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Слідчим суддею, з урахуванням принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, та положень ч. 3 ст. 306 КПК України, визнано можливим розгляд скарги у відсутності прокурора та слідчого, на підставі наданих матеріалів кримінального провадження.

Вивчивши скаргу та долучені до неї матеріали, а також дослідивши матеріали кримінального провадження за № 0000172, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Судовим розглядом встановлено, що у провадженні слідчого відділу Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області знаходилося кримінальне провадження № 0000172 від 04.04.2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КПК України, відомості про яке було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви ОСОБА_3 .

Постановою старшого слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_12 від 15.01.2017 року кримінальне провадження № 0000173 від 04.04.2013 року закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Як вбачається зі змісту скарги ОСОБА_3 , у прокуратурі Закарпатської області йому повідомили, що кримінальне провадження № 0000172 закрито 15 січня 2016 року, після чого скаржник звернувся до слідчого судді зі скаргою, яка канцелярією суду зареєстрована 11 березня 2016 року. При цьому, до скарги не було долучено копії оскаржуваної постанови.

З матеріалів кримінального провадження № 0000172 (том 9) слідчим суддею встановлено, що при оформленні вказаного тому постанова про закриття кримінального провадження, датована 15 січня 2017 року, (а.с. 210-216), підшита останньою після ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.05.2016 року у справі №308/3349/15-к (208-209).

Жодних доказів скерування постанови про закриття кримінального провадження 15.01.2017 року ОСОБА_3 матеріали кримінального провадження № 0000172 (том 9) не містять.

Враховуючи наведене, слідчий суддя констатує допущення слідчим при виготовленні тексту постанови про закриття кримінального провадження 15.01.2017 року описки як у зазначенні дати її винесення, а саме року (2016), так і номеру провадження 0000173 натомість вірного номеру 0000172. Відтак, розгляд скарги проведено щодо процесуального рішення слідчого, винесеного 15 січня 2016 року у кримінальному провадженні № 0000172.

За змістом оскаржуваної постанови та як слідує з матеріалів кримінального провадження № 0000172, Закарпатським регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» укладено договір № 4 про обслуговування коштів для придбання доступного житла. Предметом договору є домовленість сторін щодо обслуговування коштів з метою фінансування будівництва (придбання) доступного житла за державної підтримки та отримання у власність ОСОБА_3 об`єкта фінансування, а саме квартири в 15-ти квартирному житловому будинку, який розташований за адресою АДРЕСА_1 ), чим самим допущено розтрату з місцевого бюджету наданої ОСОБА_3 державної допомоги для будівництва в сумі 100669 грн., що є нібито нецільовим використанням коштів. 04.04.2013 року СУ УМВС України в Закарпатській області відомості про вказане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000172 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України. Крім того, 09.08.2013 року до прокуратури Закарпатської області надійшла письмова заява про те, що Закарпатським регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» допущено нецільове використання грошових коштів, що призвело до тяжких наслідків інтересам держави та порушення прав громадян. 15.08.2013 року слідчим відділом прокуратури Закарпатської області дане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000030 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України. 11.09.2013 року постановою прокурора області про доручення ведення досудового слідства іншому органу досудового розслідування визначено підслідність по вищевказаних кримінальних провадженнях за слідчим відділом прокуратури, які в подальшому були об`єднанні в одне провадження. 20.12.2013 року кримінальне провадження № 000172 від 04.04.2013 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 1 ст. 190 та ч. 1 ст. 364 КК України у частині неналежного проведення службовими особами ДФІ у Закарпатській області ревізії фінансово-господарської діяльності Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву щодо нецільового використання державної підтримки для будівництва доступного житла на підставі н. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК країни.

Закриваючи кримінальне провадження № 0000172 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України слідчий виходив з того, що факти, викладені в численних зверненнях ОСОБА_3 , не знайшли свого підтвердження.

Слідчий суддя зазначає, що при проведенні досудового розслідування слідчий чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, на власний розсуд визначають об`єм перевірочних дій, достатній, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення.

Відповідно до ст. ст. 2, 284 КПК України закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

На слідчого суддю відповідно до норм КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить постанова висновки слідчого щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Слідчим при закритті кримінального провадження № 0000172 зазначених вимог закону не дотримано, постанова є такою, що винесена передчасно на підставі не повно проведеного досудового розслідування без всебічного, повного, об`єктивного дослідження даних.

З матеріалів кримінального провадження № 0000172 вбачається, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.05.2015 року було скасовано постанову старшого слідчого СВ Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області від 23.02.2015 року про закриття кримінального провадження, внесеного 04.04.2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000172.
Згідно із змістом вказаної ухвали слідчого судді від 06.05.2015 року підставою для скасування постанови слідчого від 23.02.2015 року стало те, що у ході проведених органом досудового розслідування заходів не було повно і неупереджено досліджено обставини кримінального провадження, зокрема не виконано ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду 29.04.2014 року щодо проведення повторної ревізії фінансово-господарської діяльності Закарпатського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», що на переконання слідчого судді призвело до винесення передчасного та упередженого процесуального рішення.
З матеріалів кримінального провадження № 0000172 вбачається, що після постановлення слідчим суддею ухвали від 06.05.2015 року органом досудового розслідування не було проведено жодних слідчих дій, а відразу винесено оскаржувану постанову від 15.01.2017(2016) року про закриття кримінального провадження № 0000173(2) на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Разом з тим, надані Ужгородською місцевою прокуратурою для розгляду скарги матеріали закритого кримінального провадження не містять даних щодо виконання наведених ухвал слідчих суддів, що свідчить про неповноту проведеного досудового розслідування.
Враховуючи вищевказані обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим не в повній мірі виконано вимоги ст. 9 КПК України щодо зобов`язання всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Однак оскаржувана постанова належним чином не вмотивована, оскільки зі змісту постанови не вбачається в діях конкретно кого саме відсутній склад кримінального правопорушення та якого саме, посилання на те, яка саме суб`єктивна чи об`єктивна сторона складу кримінального правопорушення відсутня.
Між тим, закриття кримінального провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення можливо у разі встановлення, що подія, з приводу якої надійшли заява або повідомлення, відбулася, була результатом вчиненого особою діяння (дії або бездіяльності), але сама по собі не є злочином, оскільки: відсутній хоча б один із елементів складу кримінального правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона); або наявні обставини, які виключають злочинність діяння.
Таким чином, постанова слідчого про закриття кримінального провадження від 15.01.2017(2016) року не відповідає вимогам закону, оскільки така винесена без всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, є невмотивованою, а тому рішення слідчого про його закриття є передчасним і підлягає скасуванню.
Згідно з ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
За приписами ч. 1 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
За результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами КПК України. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення під час досудового розслідування може бути, зокрема про скасування рішення слідчого, що передбачено положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 307 КПК України.

Скарга в частині інших вимог задоволенню не підлягає, оскільки такі вимоги можуть бути вирішені прокурором та слідчим лише після скасування постанови про закриття кримінального провадження.
При цьому слідчий суддя, виходячи з ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому у провадженні на здійснення конкретних слідчих дій, адже останній є самостійним у своїй процесуальній діяльність, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України).
Водночас слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.
Відтак подана ОСОБА_3 скарга підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст. ст. 110, 303, 304, 306, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:
Скаргу задовольнити частково.

Постанову старшого слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_12 від 15.01.2017(2016) року про закриття кримінального провадження № 0000172 від 04.04.2013 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України скасувати.

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1