Справа № 402/344/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.09.2017м. Благовіщенське

Ульяновський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючої- судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участі прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6
обвинуваченого - ОСОБА_7
захисту -адвоката - ОСОБА_8
обвинуваченого - ОСОБА_9
захисту- адвоката ОСОБА_10
потерпілого - ОСОБА_11
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Благовіщенське в залі суду кримінальну справу в межах кримінального провадження №0000453 про обвинувачення

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,громадянина України, українця, з середньою освітою, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, не одруженого, уродженця м. Красний Луч, Луганської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 30.09.2010 року Керченським місцевим судом АР Крим, за ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 70 КК України до 9 років п/в (в редакції 2001 року), якого 19.09.2014 умовно- достроково звільнено від відбуття покарання, з невідбутою частиною покарання, що становить 2 роки 10 місяців 19 днів
та
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,уродженця м. Києва, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , громадянин України, українець, з середньою освітою,одружений, має на утриманні неповнолітніх дітей , раніше судимий, останній раз у 2009 році Голосіївським районним судом м. Києва, за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 роки, судимість у встановленому законом порядку знята та погашена.
в скоєнні кримінального правопорушення ,передбаченого ч.2 ст.122 КК України,-

В С Т А Н О В И В
ОСОБА_9 та ОСОБА_7 вчинили умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження , тобто умисне ушкодження , яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 кримінального кодексу, але таке , що спричинило тривалий розлад здоров"я, вчиненого з метою примусу потерпілого до вчинення певних дій за наступних обставин:

04 серпня 2016 року, близько 7 год., ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився на СТО, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , де в цей час також знаходився ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Цього ж дня, а саме 04.08.2016 у період часу з 05 год. 30 хв. по 07 год. 00 хв., на мобільний телефон до ОСОБА_9 , який знаходився на СТО, , що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Газопровідна, 9, де в цей час також знаходився ОСОБА_12 ,зателефонувала його цивільна дружина ОСОБА_13 , яка повідомила, що його рідний брат ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який на той час проживав разом з останньою за адресою: АДРЕСА_4 , відмовляється їй допомагати по господарству, а саме: носити воду, обробляти присадибну земельну ділянку, наглядати за двома малолітніми дітьми , планує залишити вказане місце проживання.

Будучи обуреним поведінкою свого брата, ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння, зателефонував до ОСОБА_7 та в ході розмови розповів йому про ситуацію, яка склалася з його рідним братом ОСОБА_14 , а також повідомив, що його необхідно провчити за його поведінку.

З огляду на дані обставини, ОСОБА_9 , попрохав ОСОБА_7 відвезти його та ОСОБА_12 до с. Синицівка, Благовіщенського району, Кіровоградської області, з метою допомогти з`ясувати стосунки і братом, нанести йому тілесні ушкодження з метою примусити його залишитись за місцем проживання, тобто змусити вчинити дії проти волі потерпілого , шляхом заподіяння потерпілому умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, на що ОСОБА_7 погодився. В подальшому ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , на автомобілі марки «КІА Cerato» чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням останнього, направилися за місцем проживання ОСОБА_14 та ОСОБА_13 в с. Синицівка, Благовіщенського району, Кіровоградської області.

04.08.2016 близько 12 год. 30 хв. ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , прибули до будинку АДРЕСА_4 . По приїзду ОСОБА_9 відразу вийшов з автомобіля, при цьому взявши із собою пістолет, який згідно висновку судово- балістичної експертизи № 23 від 30.01.2017, вогнепальною зброєю не являється, а є револьвером моделі «ЕКОL Viper 2,5», калібру 4.5 мм «Флобер», виготовлений промисловим способом, який призначений для тренувальної стрільби патронами «Флобера», калібру 4 мм, належний ОСОБА_7 та попрямував до подвір`я домоволодіння АДРЕСА_4 , де в той час знаходився ОСОБА_14 .

Після того, як ОСОБА_9 зайшов до подвір`я та зустрів ОСОБА_14 , вони направилися за приміщення сараю, який знаходився на території домоволодіння де між ними відбулася сварка, в ході якої ОСОБА_9 , проявляючи агресію, посилену станом алкогольного сп`яніння, почав кричати на ОСОБА_14 та за допомогою штикової лопати, яка знаходилась за приміщенням сараю, яку він обрав знаряддям вчинення злочину, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень брату, тримаючи вказану лопату в руках, металевою частиною умисно наніс два удари у життєво важливий орган - голову ОСОБА_14 , після чого останній втратив рівновагу та впав на землю. В подальшому, ОСОБА_9 , продовжуючи свою злочинну діяльність, обравши знаряддям вчинення злочину, принесений із собою револьвер марки «ЕКОLViper 2,5», калібру 4.5 мм. «Флобер», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, продовжуючи кричати на потерпілого, здійснив постріл з вказаного револьвера в область тулубу ОСОБА_14 .

В цей час ОСОБА_7 , який знаходився на подвір`ї домоволодіння, почувши галас та зрозумівши, що між братами ОСОБА_15 , відбувається бійка, враховуючи їх попередню домовленість на спричинення тілесних ушкоджень, з метою примусити ОСОБА_14 не залишати місце проживання, тобто утриматись від вчинення певних дій, вирішив допомогти ОСОБА_9 у досягненні злочинного результату, для чого направився до автомобіля, з якого взяв заздалегідь приготовлену та привезену із собою з м. Києва, дерев`яну биту та попрямував до місця, де відбувалася бійка між ОСОБА_9 та ОСОБА_14 .

Підійшовши за приміщення сараю, ОСОБА_7 побачив що на землі лежить ОСОБА_14 , у якого в області голови малося розсічення, в цей час ОСОБА_9 , який стояв поруч з потерпілим, тримаючи в руках штикову лопату продовжував кричати на ОСОБА_14 .

Після чого, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 діючу за попередньою домовленістю, проявляючи агресію по відношенню до потерпілого, маючи на меті умисел на спричинення тілесних ушкоджень останньому, обравши знаряддями вчинення злочину принесені з собою дерев`яну биту та лопату, продовжуючи свою злочинну діяльність, умисно, діючи спільно, за попередньою змовою групою осіб та усвідомлюючи, що лопата та бита являються предметами, під час застосування яких можуть бути спричинити тілесні ушкодження, небезпечні для життя та здоров`я потерпілого, нанесли не менше 10 ударів в область тулуба та не менше 5 ударів по кінцівках потерпілого ОСОБА_14 , в результаті чого, згідно висновку судово-комісійної експертизи № 3 від 08.02.2017 спричинили потерпілому ОСОБА_14 тілесні ушкодження у вигляді: пошкодження п`яти ребер, що виникли внаслідок неодноразових тупих травмуючих впливів: неповний перелом другого правого ребра на рівні біля грудної лінії; неповні переломи дев`ятого та десятого правих ребер на рівні задньої пахової лінії; повний подвійний перелом одинадцятого лівого ребра на рівні біля хребтової та лопаткової ліній; повний перелом дванадцятого лівого ребра на рівні біля хребтової лінії; неповний перелом остистого відростка дванадцятого грудного хребця; повні переломи правих поперечних відростків першого та другого поперекових хребців, повний перелом лівого поперечного відростка третього поперекового хребця; неповний перелом акроміона лівої лопаткової кістки з ознаками деформації вигину відростка вверх; однотипні пошкодження у вигляді множинних лінійних тріщин підостних ямок правої та лівої, які не мають ознак небезпеки для життя та по критерію тривалості розладу здоров`я строком 21 день, як окремо так і в сукупності, несуть ознаки тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Крім того в м`яких тканинах тулуба виявлено чужорідне тіло дископодібної форми, кам`яної щільності, темно-сірого кольору, зі слабким металевим блиском, що не володіє магнітними властивостями, має вагу 0,380 грам та нагадує кулю.

Під час того, як ОСОБА_9 та ОСОБА_7 наносили потерпілому тілесні ушкодження, ОСОБА_14 почав їх прохати припинити його бити, а також просив вибачення за свою поведінку. В подальшому, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 перестали наносити тілесні ушкодження ОСОБА_14 , допомогли йому підвестися та відвели до будинку, який знаходився на території вказаного домоволодіння, де в одній із кімнат поклали його на ліжко, так як він скаржився на погане самопочуття.

Надалі, ОСОБА_7 залишився відпочивати в одній із кімнат вказаного будинку, а ОСОБА_9 разом із ОСОБА_12 поїхали до магазину, який знаходився у вказаному селі, щоб придбати алкогольні напої.

В подальшому 04.08.2016 у вечірній час, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_14 , який знаходився в приміщенні однієї із кімнат домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , помер.

З метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин, а також з метою приховування слідів вчиненого ними кримінального правопорушення, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , заручившись допомогою ОСОБА_12 , знищили всі речові докази, а саме особисті речі та документи потерпілого ОСОБА_14 , на автомобілі марки «КІА Сеrato» чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вивезли тіло потерпілого до лісопосадки, яка розташована у межах Кам`янобрідської сільської ради Благовіщенського району Кіровоградської області, біля полів № 8 та № 9, де поклали тіло ОСОБА_14 до заздалегідь приготовленої ями та закопали.

25 вересня 2016 року близько 09 год. 00 хв. у лісопосадці, яка розташована у межах Кам`янобрідської сільської ради Благовіщенського району Кіровоградської області, біля полів № 8 та № 9, в ході проведення огляду місця події працівниками Благовіщенського відділення Гайворонського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області, виявлено місце поховання невідомої особи чоловічої статі, як в подальшому встановлено, труп ОСОБА_14 .

У відповідності до вимог ст.338 КПК України прокурор 11.07.2017 року змінив обвинувачення частині зміни правової кваліфікації та подав обвинувальний акт про зміну обвинувачення у кримінальному провадженні №0000453 , за яким дії ОСОБА_9 та ОСОБА_7 перекваліфікував з ч.2 ст.121 КК України на ч.2 ст.122 КК України .

Потерпілий ОСОБА_11 відмовився підтримувати обвинувачення в раніше пред"явленому обсязі.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 в нанесенні середньої важкості тілесних ушкоджень потерпілому визнав себе винним та пояснив, що в день скоєнні злочину він будучи на СТО в м. Києві розпивав спиртні напої . Десь о 5 годині ранку він зателефонував дружині , яка в цей час знаходилась в с. Синицівка та в процесі розмови з якою він дізнався про конфлікт його брата з молдованами та те що ОСОБА_16 не допомагає його дружині, ходить неохайним та має намір залишити місце проживання. Тоді він запропонував ОСОБА_7 відвести його в село щоб розібратись та забрати ОСОБА_16 в м. Київ. Взявши з собою Комара , який також погодився їхати , вони вирушили в напрямку Синицівки. По дорозі вони розпивали спиртні напої . Крім цього купували продукти харчування. Коли вони під"їжджали до будинку, він попросив ОСОБА_17 зупинитись та вийшов з машини , а ОСОБА_17 поїхав до воріт. Він побачив ОСОБА_16 , запитав скільки той збирається бігати , на що останній відштовхнув його . Тоді він взявши лопату вдарив його декілька разів нею . В цей час підбіг ОСОБА_17 з битою та вдарив ОСОБА_16 нею також декілька разів. Після чого бійка зупинилася і вони допомогли ОСОБА_16 підвестись і пішли у двір. Там за столом на вулиці вони їли , випивали та з ними випив чарку ОСОБА_16 . Потім сказав , що йде приляже бо погано себе почуває. За ним пішов і ОСОБА_17 , а він та ОСОБА_18 поїхали по селу шукати горілку та молдован , на яких скаржилася дружина. Там вони ще випивали до вечора. Телефон був в машині , а він сам сильно випивший , тож пробули там до вечора. Коли повернулися , його біля воріт зустріла дружина та плачучи сказала , що ОСОБА_16 помер. Тоді він зайшов будинок і побачив мертвого брата. Злякавшись відповідальності та слів ОСОБА_17 , який сказав , що якщо ОСОБА_19 дізнається він їх уб"є , вони вирішили поховати тіло в лісосмузі. Комар здійснював якісь обряди . Потім вони поїхали вдо лісопосадки , знайшли місце викопали яму і кинули гіляку на дорозі. Повернувшись додому взяли тіло замотали в ковдру і повезли , погрузивши в машину до лісопосадки. Там вони його положили в яму і прикопали. Після чого повернулися в село. Комар з ОСОБА_17 поїхали , а він весь час випивав . Через деякий час вони разом з дружиною та дітьми залишили село. Про скоєне брату не розповідав, бо боявся відповідальності. Через деякий час був затриманий працівниками поліції. Вважає , що своїми діями міг нанести брату тілесні ушкодження середнього ступеню важкості.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 в нанесенні середньої важкості тілесних ушкоджень потерпілому визнав себе винним та пояснив , що сім"ю ОСОБА_9 , його братів він знає давно. Йому на початку серпня 2016 року зателефонував ОСОБА_9 , та розказав , що його брат ОСОБА_16 пристає до дітей , бігає голим по селу , погрожує вагітній дружині і з ним треба розібратись і попросив щоб той повіз його в село. Вальтер взяв з дому биту поїхав на СТО. Звідти вони вирушили в село. З ним була собака . Приїхавши в село , першим з машини вийшов ОСОБА_15 і пішов у двір а вони з ОСОБА_18 мали вигрузити речі , почувши крик він взяв биту та направився в сторону бійки. Там він захищаючи ОСОБА_9 він його брата ОСОБА_16 , вдарив декілька разів битою. Через деякий час бійка закінчилася і вони пішли до будинку . Біля стола він їв , а Комар ОСОБА_9 та ОСОБА_14 ще й випивали. Потім ОСОБА_16 пішов у дім посилаючись на те , що йому зле і він приляже . Він також пішов у дім і ліг спати в сусідній кімнаті . Комар та ОСОБА_9 поїхали в село. Коли він прокинувся то ОСОБА_20 , дружина ОСОБА_15 повідомила йому що ОСОБА_16 помер . Оскільки в нього грошей не було , він не знав що робити , в цей час повернулись ОСОБА_18 та ОСОБА_15 і вони вирішили похоронити ОСОБА_16 в посадці. ОСОБА_18 здійснював якісь обряди . Потім вони поїхали вдо лісопосадки , знайшли місце викопали яму і кинули гіляку на дорозі. Повернувшись додому взяли тіло замотали в ковдру і повезли . погрузивши в машину до лісопосадки. Там вони його положили в яму і прикопали. Після чого повернулися в село. Вони з ОСОБА_18 поїхали до ОСОБА_21 , оскільки він спішив забрати робочих. В ОСОБА_21 він залишив ОСОБА_18 на СТО і поїхав по своїм справам. Про скоєне намагався повідомити ОСОБА_22 , однак той не брав трубку.

Допитаний в судовому засіданні в якості потерпілого ОСОБА_11 пояснив що обвинувачений ОСОБА_9 є його братом , а обвинуваченого ОСОБА_7 він знає давно навіть деякий час вони товаришували . Його брат ОСОБА_14 , мав певні проблеми зі здоров"ям. Однак неосудним або особою , яка підлягає контролю чи догляду з боку інших не визнавався. Зазвичай він був дуже добрий , не проявляв агресії, однак був впертим і часто йшов з дому коли з ним хтось вступав в конфлікт. Його брат ОСОБА_9 раніше притягувався до коримінальної відповідальності , та лише недавно звільнився з мість позбавлення волі. В нього була дружина та народилося двоє маленьких дітей. До цього щоб брат мав засоби для існування , він запропонував йому управляти СТО в м. Київ . Однак зважаючи на те , що його дружина з малими дітьми жити на СТО не могла , а його молодший брат ОСОБА_16 також жив на СТО , він запропонував ОСОБА_9 щоб він перевіз дружину з дітьми в село Синицівку та з ними разом мав поїхати його брат ОСОБА_16 , щоб допомагати по господарству та допомагати дивитись за дітьми.Він знав що ОСОБА_9 до них навідується. Однак в літку 2016 року він з сім"єю двічі від"їжджав за кордон. Коли повертався , то телефонував братам , однак ті не відповідали. Через деякий час ОСОБА_9 повідомив що ОСОБА_16 пішов з дому, однак йшла осінь стало холодно і він запідозривши недобре почав шукати його. Через деякий час дізнався , що знайдено тіло невідомого чоловіка. А коли йому пред"явили його для впізнаня ,він за одягом впізнав брата ОСОБА_16 . Потім сам ОСОБА_9 розповів йому про скоєне. При цьому просить суворо не карати.

Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні показала , що вона є дружиною потерпілого ОСОБА_11 , обох обвинувачених вона добре знає, та повідомила , що на прохання її чоловіка вона домовилася зі своїми родичами про те , що в належному останнім будинку в с. Синицівка Ульяновського району тимчасово буде проживати ОСОБА_9 разом зі своєю сім"єю -цивільною дружиною дітьми та їх братом ОСОБА_14 . Щодо останнього , то свідок вказала , що він мав незвичайний характер , зазвичай вів себе як маленька дитина , підтвердила , що він інколи залишав домівку та йшов в невідомому напрямку. Після того як обвинувачений з сім"єю оселився в селі , вони з чоловіком навідували їх. Однак через деякий час родичі повідомили що ОСОБА_15 разом з сім"єю покинули будинок і господарство та терміново поїхали. Потім вона чула що вони виїхали до родичів ОСОБА_20 , дружини ОСОБА_15 . Однак згодом оскільки ОСОБА_16 ніде не з"являвся , чоловік почав його шукати . І лише через деякий час чоловік дізнався , що ОСОБА_16 помер , та зателефонувавши братові , він від останнього , що був на підпитку дізнався обставини. ОСОБА_20 , цивільна дружина ОСОБА_9 повідомила , що ОСОБА_17 їй забороним дзовинити та повідомляти ОСОБА_24 про те , що сталося. Про інші обставини скоєного їй не відомо.

Свідок ОСОБА_25 в судовому засіданні пояснила , що вона є дружиною обвинуваченого ОСОБА_17 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 вона добре знає. З ОСОБА_7 вона проживає протягом останніх 13 років. Їй відомо , що її чоловік разом з ОСОБА_9 , десь приблизно на початку серпня 2016 року виїхали в с. Синицівку Ульяновського району до сім"ї ОСОБА_9 . З дому він взяв дерев"яну биту в чохлі чорного кольору , собаку вівчарку. Що там відбувалося їй невідомо, вважає, що дані предмети (бита та собака ) йому були потрібні для самозахисту, оскільки вона і сама возить биту в машині для самозахисту. Про конфлікт в селі їй коротко розповів ОСОБА_17 після повернення, однак він розповів про те що брати побилися , він декілька разів вдарив його битою , потім вони розійшлися , а коли ОСОБА_17 після сну прокинувся , то ОСОБА_16 був мертвий. Вони його прикопали в лісопосадці і повернулися до ОСОБА_21 . Через деякий час після цієї події , вони поїхали на море.

Свідок ОСОБА_26 пояснила , що вона є жителькою села Синицівка та власники будинку де жила сім"я ОСОБА_15 є її далекими родичами. Вона знала що в даному будинку почали проживати дружина ОСОБА_15 з дітьми та його брат. Однак вона з ними не спілкувалася. Через деякий час їй принесли ключі та сказали, що терміново відїжджають. Однак про жодні обставини скоєного їй не відомо.Про скоєне вона дізналася від інших жителів села.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні дав наступні покази. Він познайомився з ОСОБА_9 коли відбував покарання в місцях позбавлення волі. Потім ОСОБА_9 запросив його попрацювати на СТО . Він приїхав , там він познайомився з ОСОБА_16 . На початку серпня коли він розпивав з ОСОБА_9 спиртні напої той запропонував йому поїхати в село побачити його дітей, заодно допомогти по господарству та відвезти в село газовий балон та інші необхідні речі. Тоді приїхав ОСОБА_17 і вони поїхали в село . По дорозі вони ще розпивали спиртне , не пив лише Вальтер , він був за кермом. По дорозі вони купували харчі. ОСОБА_27 коли наблизилися до села , на дорозі ОСОБА_15 попросив зупинитися , вийшов з машини і пішов у двір , а вони з ОСОБА_17 поїхали до воріт , зупинили автомобіль та почали вигружати балон та інші речі . Тоді він почув що ОСОБА_15 в дворі з кимось розмовляв, тоді ОСОБА_17 взяв чохол , що в ньому було він не знає і побіг у двір. Він бачив що вони били ОСОБА_16 . Потім через деякий час ОСОБА_16 який був на землі підвівся і вони направилися до столу , що був у дворі. Там вони випивали . Випив з ними і ОСОБА_16 . Але сказав що йому зле і пішов у будинок. Вальтер залишився ,а ОСОБА_15 запропонував йому їхати в село за спиртним та знайти молдованів , що ображають його сім"ю. Вони поїхали і пробули в селі майже до вечора. Коли повернулись, то дружина ОСОБА_15 повідомила , що ОСОБА_16 помер. Тоді вони зайшли до будинку , то побачили , що ОСОБА_16 був мертвий. В нього почалася істерика, а оскільки ОСОБА_17 сказав , що треба щось робити ,він почав читати молитви , переодягнув його та вони вирішили його поховати . Вони поїхали до лісопосадки ,взявши лопати, знайшли місце для поховання , викопали яму та помітивши гілкою на дорозі місце, повернулись додому. Після чого завернувши тіло покійного в одіяло , вивезли його , погрузивши в машину в лісопосадку і поховали, прикопавши яму. Повернувшись в село , вони з ОСОБА_17 поїхали до Києва , а ОСОБА_15 залишився в селі. Вальтер приїхав в Київ на світанку та залишив його на СТО , більше вони не бачились.

Свідок ОСОБА_13 скориставшись правом , передбаченим ст.63 Конституції України , давати покази в судовому засіданні відмовилась.

Вина ОСОБА_9 та ОСОБА_7 у скоєному підтверджується письмовими доказами в справі:

протоколом огляду місця події від 16.10.2016 року, який був проведений в лісозмузі біля села Кам"яний Брід та в процесі якого виявлено заховання та труп невідомої особи (а.п. 67-105 т.1)

протоколом огляду місця події від 17.10.2016 року , де в морзі Ульяновської ЦРЛ оглянутий труп , виявлений в лісопосадці (а.п.106-110 т.1)

протоколом огляду місця події від 28.12.2016 року, проведеного в домоволодінні в с. Синицівка Ульяновського району , де були виявлені залишки фрагментів одягу на місці спалювання та які належали потерпілому ОСОБА_14 (а.п.112-135 т.1).

протоколом огляду місця події від 28.12.2016 року за яким на СТО м. Київ було виявлено під стічною трубою телефон "Нокія" (а.п.146-152 т.1)

протоколом пред"явлення речей для впізнання від 16.10.2016 року, під час проведення якого потерпілим був впізнаний телефон , що належав ОСОБА_11 ( а.п.230-233 т.1)

протоколом пред"явлення трупу для впізнання від 16.10.2016 року, під час якого потерпілим ОСОБА_11 було впізнано ОСОБА_14 за одягом та речами (а.п.234-239)

висновком судово-медичної експертизи №59 від 11.10.2016 рокузгідно зх якою встановити причину смерті не представляється можливим , через склетування трупу (а.п.4-6 т.2)

висновком комісійної судово-медичної експертизи № 3 від 08.02.2017, згідно з якою у потерпілого ОСОБА_14 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: пошкодження п`яти ребер, що виникли внаслідок неодноразових тупих травмуючих впливів: неповний перелом другого правого ребра на рівні біля грудної лінії; неповні переломи дев`ятого та десятого правих ребер на рівні задньої пахової лінії; повний подвійний перелом одинадцятого лівого ребра на рівні біля хребтової та лопаткової ліній; повний перелом дванадцятого лівого ребра на рівні біля хребтової лінії; неповний перелом остистого відростка дванадцятого грудного хребця; повні переломи правих поперечних відростків першого та другого поперекових хребців, повний перелом лівого поперечного відростка третього поперекового хребця; неповний перелом акроміона лівої лопаткової кістки з ознаками деформації вигину відростка вверх; однотипні пошкодження у вигляді множинних лінійних тріщин підостних ямок правої та лівої, які не мають ознак небезпеки для життя та по критерію тривалості розладу здоров`я строком 21 день, як окремо так і в сукупності, несуть ознаки тілесних ушкоджень середньої тяжкості(а.п.49-62 т.2)

Відеозаписами , на яких зафіксовані спілкування між обвинуваченими з приводу скоєного , отриманими в результаті негласної слідчої дії проведеної на підставі ухвал апеляційного суду Кіровоградської області ( а.п.78-80,84-86,93-94,97.-98 т.3), за наслідками перегляду яких суд критично відноситься до показів ОСОБА_7 що до скоєння ним злочину з метою самозахисту та захисту ОСОБА_9 та його сім"ї та вистановлено справжні мотиви скоєння злочину.

Відповідно до вимог ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності,допустимості, достовірності ,а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

При цьому суд критично оцінює ряд доказів , зазначених обвинувачем щодо їх допустимості належності та достатності.У відповідності до вимог ст.86 КПК України: «Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення».

Згідно ч.1 ст.87 КПК України: «Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини».

У рішенні Конституційного Суду України № 12-рп/2011 від 20.10.2011 зазначено: «Визнаватися допустимими і використовуватися як докази у кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі».

Відповідно до ст.89 КПК України: «Суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення».

Так суд не погоджується з обвинуваченням щодо доказів , які вказують на вину ОСОБА_7 та ОСОБА_9 в скоєнні злочину та визнає недостатніми доказами її вини :

протокол огляду місця події від 17.10.2016 року (а.п.138-144 т.1)висновок експерта № 178 від 25.11.2016 року (т.2 а.с.11-17), висновок експерта №179 від 28.11.2016 року (т.2 а.с.119-129), висновок експерта №4479 від 25.12.2016 року (т.2 а.с. 85-87), висновок експерта №794 від 22.11.2016 року (т.2 а.с.100-102), висновок експерта №793 від 22.11.2016 року (т.2 а.с.107-108), висновок експерта №23/767 від 23.03.2017 року( т.2 а.с.119-131), висновок експерта №626 від 10.11.2016 року (т.2 а.п.192-194), висновок експерта №17 від 24.01.2017 року (т.2 а.с.203-205), висновок експерта №23 від 30.01.2017 року (т.2 а.с.212-215), оскільки вони не містять жодних висновків , які доводили обставини , на які вказує обвинувачення.

Згідно з роз"ясненнями, даними у п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.97 №7 «Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина», особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком (ч.1 ст.62 Конституції України), покладає на суди всю повноту відповідальності за правильне вирішення справи.

Крім того, Пленум Верховного Суду України у п.23 своєї постанови «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» №5 від 29.06.90, із змінами, вказав судам на недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок, всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного, що кореспондується з положеннями ст.62 Конституції України.

При цьому суд не погоджується з позицією обвинуваченого ОСОБА_9 , що у відповідності до висновку експерта №768 від 23.03.2017 року ( т.2 а.п.136-142) , оскільки за молекулярним аналізом генетичні ознаки його та дослідженого фрагменту від трупу вони не є родичами , то досліджений за наслідками есгумації труп не є потерпілим , і вважає що дана обставина спростовується висновком експерта №183 від 15.06.2017 року , що потерпілий ОСОБА_11 є біологічним родичем з особою , чий біологічний матеріал досліджувався , а саме ОСОБА_14 . Суд не погоджується також з позицією обвинуваченого ОСОБА_9 з приводу недопустимості доказу - протоколу ексгумації трупу , оскільки він здобутий в межах вимог КПК України.

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази вини ОСОБА_9 із погляду їх належності, допустимості, достовірності та достатності , а також взаємного зв`язку , суд приходить до висновку про винність ОСОБА_9 в скоєнні злочину , передбаченого ч.2 ст.122 КК України та вважає вірною кваліфікацію його дій за ч.2 ст.122 КК України , як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження , тобто умисне ушкодження , яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 кримінального кодексу, але таке , що спричнинло тривалий розлад здоров"я, вчиненого з метою примусу потерпілого до вчинення певних дій

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_9 міру покарання суд враховує ступінь суспільної небезпеки скоєного, а саме настання тяжких наслідків ,мотиви скоєного ,а також характеризуючі дані на обвинуваченого , зокрема те , що ОСОБА_9 , є працездатним (т.2 а.с.175) на обліку у лікаря психіатра не перебуває, на обліку у лікаря нарколога не перебуває (а.с.177,178 т.2), згідно висновку косплексної судової психолого-психіатричної експертизи ( а.п.125-127 т.3) є осудним, згідно з характеристикою з місця проживання, за місцем проживання характеризується негативно (а.с.171 т.2), згідно довідки ОІТ МВС України в раніше притягувалася до кримінальної відповідальності (а.с.180 т.2). Суд враховує також обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого. До обтяжуючих обставин суд відносить скоєння злочину в стані алкогольного сп"яніння , вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою, та рецидив злочинів . Обставин , що пом"якшують покарання суд не знаходить. У відповідності до ст.12 КК України, скоєний ОСОБА_9 відноситься до категорії середньої тяжкості.

Керуючись ст.65 КК України, з урахуванням викладеного суд вважає, що міра покарання обвинуваченому ОСОБА_9 повинна бути обрана в межах санкції ч. 2 ст. 122 КК України у вигляді позбавлення волі. Судом при призначенні покарання враховуються вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Крім цього враховуючи наявність невідбутого покарання на час скоєння злочину ,суд вважає за необхідне застосувати ст.71 КК України з частковим приєднанням невідбутої частини покарання. За даних обставин суд вважає, що обране покарання буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_9 .

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази вини ОСОБА_7 із погляду їх належності, допустимості, достовірності та достатності , а також взаємного зв`язку , суд приходить до висновку про винність ОСОБА_7 в скоєнні злочину , передбаченого ч.2 ст.122 КК України та вважає вірною кваліфікацію його дій за ч.2 ст.122 КК України , як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження , тобто умисне ушкодження , яке не є небезпечсним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 кримінального кодексу, але таке , що спричнинло тривалий розлад здоров"я, вчиненого з метою примусу потерпілого до вчинення певних дій.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_7 міру покарання суд враховує ступінь суспільної небезпеки скоєного, мотиви скоєного ,а також характеризуючі дані на обвинуваченого , зокрема те , що ОСОБА_7 , є працездатним(т.2 а.с.175) на обліку у лікаря психіатра не перебуває, на обліку у лікаря нарколога не перебуває (а.с.177,178 т.2),згідно з характеристикою ,з місця проживання за місцем проживання характеризується позитивно (а.с.171 т.2), згідно довідки ОІТ МВС України раніше притягувався до кримінальної відповідальності (а.с.180 т.2). Суд враховує також обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого. До обтяжуючих обставин суд відносить скоєння злочину групою осіб за попередньою змовою . Обставин , що пом"якшують покарання суд не знаходить. У відповідності до ст.12 КК України, скоєний ОСОБА_7 відноситься до категорії середньої тяжкості.

Керуючись ст.65 КК України, з урахуванням викладеного суд вважає, що міра покарання обвинуваченому ОСОБА_7 повинна бути обрана в межах санкції ч. 2 ст. 122 КК України у вигляді позбавлення волі. Однак, приймаючи до уваги тяжкість та обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, а також особу обвинуваченого, який характеризується позитивно, суд приходить до висновку про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства і вважає за можливе, застосувавши ст.75 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням зі встановленням йому обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України. За даних обставин суд вважає, що обране покарання буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 .

Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлено.

Витрати, пов`язані із залучення експерта під час досудового розслідування складають 20630,14 гривень за проведення судової експертизи . У відповідності до ст.118,124 КПК України суд дані витрати відносить до судових та стягує їх з обвинувачених в рівних долях на користь держави.

Питання речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369-371,373,374,376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_9 визнати винним і призначити покарання за ч.2 ст.122 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Керченського місцевого суду АР Крим від 30.09.2010 року , остаточно призначити покарання в виді 4 (чотирьох)років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання відраховувати з моменту затримання , тобто з 20.10.2016 року. У відповідності до ст.72 ч.5 КК України( в редакції Закону від 26.11.2015 № 838-VIII) зарахувати до призначеного покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 20.10.2016 року по 20.06.2017 року. На підставі ст.72 ч.5 КК України (в редакції Закону від 18.05.2017 № 2046-VIII) починаючи з 21.06.2017 року строк попереднього ув"язнення зараховувати в строк покарання з розрахунку один день попереднього ув"язення до одного дня позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_9 до вступу вироку в законну силу залишити ту саму -тримання під вартою.

ОСОБА_7 визнати винним і призначити йому покарання за ч.2 ст.122 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробовуванням , встановивши йому іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

До вступу вироку в законну силу міру запобіжного заходу ОСОБА_7 залишити -домашній арешт.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експертів в сумі 10315,07 грн.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експертів в сумі 10315,07 грн.

Речові докази по справі: револьвер, три гільзи, шість патронів, протирка, кобура- обернути на користь держави; металевий предмет (схожий на кулю); зразки волосся з голови ; зразки волосся з лобкової частини; 2 (дві) монети номіналом 50 коп. з очей трупу; три сім-картки мобільного оператора «Life»; мобільний телефон «Нокіа» чорного кольору та зарядний пристрій «Нокіа»; дерев`яна бита у матерчатому чохлі чорного кольору; пара трикотажних рукавичок чорного кольору; пара трикотажних рукавичок білого кольору; покривало зеленого кольору; чохол з підголівника водійського сидіння; чохол з підголівника переднього пасажирського сидіння автомобіля: чохол з переднього водійського сидіння автомобіля; чохол з переднього пасажирського сидіння автомобіля; 3 мри) чохли з підголівників заднього пасажирського сидіння автомобіля; чохол з заднього пасажирського сидіння автомобіля: змив РБК з задніх правих дверцят автомобіля (з поверхні карти); рушник помаранчевого кольору зі слідами РБК;, 3 сім-картки мобільного оператора «Life»: подушка під шию «WOG» зеленого кольору зі слідами РБК; помазок для бриття; зубна щітка; залишки незгорненої тканини; чоловічі труси; залишки незгорненої; штикову лопату; скляну пляшку; скляну банку; дві полімерні пляшки; шість ганчірок зі слідами речовини бурого кольору;покривало; три наволочки; одіяло синього кольору; чотири хустки; взуття кеди в кількості однієї пари; штани джинси: футболка; пара носків; труси зразки букального епітелію підозрюваного ОСОБА_9 ; зразки крові підозрюваного ОСОБА_9 , зразки букального епітелію підозрюваного ОСОБА_7 ; зразки крові підозрюваного ОСОБА_7 -знищити за малозначністю.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Кіровоградської області через Ульяновський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження.

Обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1