Справа № 466/7229/17
У Х В А Л А
03 листопада 2017року м. Львів

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретаря с/з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за участю прокурора Львівської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_4 , представників заявника адвоката ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 , розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Львові клопотання від 04.10.2017 року ОСОБА_9 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду від 22.12.2016 року у кримінальному провадженні №0000083 від 10.08.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.206-2 КК України,

в с т а н о в и в :

04.10.2017 року ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна, а саме просить скасувати арешт на нежитлове приміщення загальною площею 349,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, що був накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду від 22.12.2016 року.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що в провадженні СВ Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області перебуває кримінальне провадження №0000083 від 10.08.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.206-2 КК України, розпочате на підставі заяви ОСОБА_8 щодо протиправного заволодіння майном підприємства ТзОВ «Михась», а саме: нежитловим приміщенням, загальною площею 349,8 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що заподіяло велику шкоду, оскільки вартість вказаного приміщення становить 653945,00 грн., вчинене шляхом підробки та використання офіційних документів.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Львова ОСОБА_10 від 22.12.2016 року накладено арешт на нежитлове приміщення загальною площею 349,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01. Вважає, що такий арешт повинен бути скасований, оскільки ТзОВ «Михась» було власником нежитлового приміщення загальною площею 349,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , 21.06.2016 року між ТзОВ «Михась» та ОСОБА_11 було укладено договір купівлі-продажу за яким ОСОБА_11 придбав нежитлове приміщення загальною площею 349,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Проте, 22.02.2017 року Господарським судом Львівської області у справі №914/2437/16 за позовом ОСОБА_12 до ОСОБА_11 , ТзОВ «Михась», треті особи ОСОБА_9 , приватний нотаріус ЛМНО ОСОБА_13 , ОСОБА_14 про визнання недійсним договору купівлі-продажу та про визнання недійсним договору іпотеки прийнято рішення, яким прийнято відмову позивача від позову у частині вимоги про визнання недійсним договору іпотеки, укладеного 25.07.2016 року між ОСОБА_14 та ОСОБА_11 ( договір нотаріально посвідчений 29.07.2016р., зареєстрований в реєстрі за №2067) і провадження у справі в цій частині припинено; визнав недійсним Договір купівлі-продажу, укладений 29.06.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Михась» та ОСОБА_11 (договір нотаріально посвідчений 29.06.2016 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_13 , зареєстровано в реєстрі за №1974). Вказане рішення Господарського суду Львівської області від 22.02.2017 року було залишено без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 31.05.2017 року та постановою Вищого господарського суду України від 04.09.2017 року.

Незважаючи на те, що рішення Господарського суду Львівської області від 22 лютого 2017 року, набрало законної сили, власником нежитлового приміщення, відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вважається ОСОБА_11 , а не ТзОВ «Михась».

ОСОБА_11 12 вересня 2017 року звернувся до Управління адміністрування послуг департаменту адміністративних послуг Львівської міської ради із заявою про скасування запису з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про те, що він є власником нежитлового приміщення. Проте, 13 вересня 2017 року державним реєстратором Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради було прийнято рішення про зупинення Державної реєстрації прав у зв`язку з наявністю ухвали Львівського апеляційного суду від 18 квітня 2017 року про вжиття заходів до забезпечення позову. Крім цього, 25 липня 2016 року між ОСОБА_11 та ОСОБА_14 було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого ОСОБА_11 передав в іпотеку ОСОБА_14 вказане вище нежитлове приміщення. Оскільки ОСОБА_11 повернув у повному обсязі позичені у ОСОБА_14 кошти, останній звернувся до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_13 з заявою про зняття заборони відчуження, вилучення записів про обтяження та іпотеку щодо вище зазначеного нежитлового приміщення.

Проте приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_13 відмовила у вчиненні відповідної нотаріальної дії. Підставою для відмови у ношенні нотаріальної дії була наявність ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_10 від 22 грудня 2016 року у справі № 466/10632/16-к.

Таким чином, станом на час зверення, відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_11 й надалі залишається власником нежитлового приміщення, а ОСОБА_14 вважається іпотекодержатилем з відповідними правами, які передбачені Законом України "Про іпотеку", незважаючи на всі його дії по поверненню вказаного - нежитлового приміщення у власність товариства.

Перешкодою для повернення приміщення у власність ТзОВ "Михась" є зокрема ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_10 від 22 грудня 2016 року у справі № 466/10632/16-к про накладення арешту на зазначене вище нежитлове приміщення і тому змушений звернутися до суду.

В судове засідання ОСОБА_9 не прибув, однак подав 12.10.2017 року на адресу суду клопотання про розгляд заяви без участі заявника, просив заяву задовольнити.

Представники заявника адвокати ОСОБА_5 , ОСОБА_6 будучи у судовому засіданні підтримали клопотання, просили скасувати арешт майна, оскільки після рішень судів теперіш- ній власник ОСОБА_11 не може зареєструвати право власності на ТзЗО «Михась».

Прокурор Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_4 в судовому засіданні запе- речив щодо задоволення заяви про зняття арешту, оскільки достатні підстави для арешту нежит- лових приміщень ТзОВ «Михась» існували на момент його накладення та продовжують існува- ти на даний час, подав письмові заперечення на клопотання та підтримав їх у судовому засіданні.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_7 та потерпіла ОСОБА_8 будучи у суді заперечили щодо скасування арешту на майно, подали письмові заперечення, які підтримали.

В останньому судовому засіданні адвокат ОСОБА_7 повідомила про те, що приватним нотаріусом 01.11.2017 р. відкрито розділ та проведено реєстрацію права власності на нежитлові приміщення загальною площею 349,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , отже відпали підстави, на які посилався заявник щодо скасування арешту майна.

Директор ТзОВ «Михась» ОСОБА_15 до суду не прибула та не повідомила про причину неявки.

Вивчивши клопотання та дослідивши матеріали, які заявник та учасники подали до справи, заслухавши думку прокурора, учасників провадження, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав.

Згідно положень ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. З урахуванням зазначеної норми, суд вважає, що заявник як підозрюваний у кримінальному провадженні має право на оскарження арешту, оскільки у судове засідання під час розгляду клопотання про накладення арешту ніхто не викликався.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м.Львова від 22.12.2016 року накладений арешт на нежитлове приміщення загальною площею 349,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Львівська область, м. Львів, вул. Тарнавського М. генерала, будинок №104 Б, Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.

В судовому засіданні з`ясовано, що нерухоме майно ТЗОВ «Михась» є об`єктом кримінально протиправних дій, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а саме у провадженні СВ Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області перебуває кримінальне провадження № 0000083 від 10.08.2016 за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 206-2, ч. 1 ст. 358 КК України заволодінні нежитловими приміщеннями ТзОВ «Михась» площею 349,8 м.кв. на АДРЕСА_1 шляхом використання підроблених документів. Постановою прокурора Львівської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_4 від 26.10.17 нежитлове приміщення загальною площею 349,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000083 від 10.08.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.206-2 КК України (а.с.145-151).

Зокрема, ОСОБА_9 підозрюється у внесенні завідомо неправдивих даних до офіційних документів щодо присутності ОСОБА_12 на позачергових зборах учасників ТзОВ «Михась» 28.04.2016 та його участі у голосуванні та прийнятих на таких зборах рішень (у т.ч. перерозподілу часток учасників), та використанні таких документів для зміни керівника товариства, підписантів, зміни розміру статутного капіталу товариства та подальшого відчуження належного товариству майна - нежитлового приміщення.

Учасники визнали факт того, що приватним нотаріусом 01.11.2017 р. відкрито розділ та проведено реєстрацію права власності на нежитлові приміщення загальною площею 349,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , отже відновлене право Товариства на коритування та розпорядження майном.

Незважаючи на вжиті потерпілим у порядку цивільного судочинства значні зусилля для поновлення його особистих майнових прав та майнових прав товариства, суд вважає, що на даний час існують реальні ризики подальшого відчуження нежитлових приміщень, передбачені абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України (з урахуванням попередньої протиправної поведінки підозрю- ваного, спрямованої на заволодіння майном підприємства, укладених угод щодо передачі такого майна в іпотеку, які стали наслідком саме протиправних дій підозрюваного тощо).

Так, керівник Товариства до суду на виклик не прибув, його думка щодо подальшої долі приміщення невідома. На дай час між заявником, підозрюваним ОСОБА_16 та колишнім власником ОСОБА_11 існують цивільні правовідносини, за яким приміщення передано в іпотеку.

Слід зазначити, що наявність судових рішень щодо визнання недійсним договору купівлі- продажу майна не спростовує наявності ризиків його подальшого відчуження та, навпаки, підтверджує очевидну протиправність та реальність намірів заінтересованих осіб щодо заволодіння таким майном.

У даному випадку арешт майна у повній мірі відповідає інтересам товариства, оскільки його метою є саме збереження такого майна. Правомочності товариства як власника щодо володіння та використання майна у господарській діяльності ухвалою слідчого судді не обмежені.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У зв`язку з наведеним, вважаю, що клопотання ОСОБА_9 є безпідставним та не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 172, 173 КПК України,-

у х в а л и в :

у задоволенні клопотання від 04.10.2017 року ОСОБА_9 про скасування арешту майна: нежитлове приміщення загальною площею 349,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду від 22.12.2016 року у кримінальному провадженні №0000083 від 10.08.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.206-2 КК України відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1