АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/1137/17 Головуючий І-ої інстанції
Справа № 640/1475/17 ОСОБА_1
Категорія: ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретар ОСОБА_6 ,

за участю: прокурора ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на вирок Київського районного суду м.Харкова від 22 лютого 2017 року, -
В С Т А Н О В И Л А :
Зазначеним вироком
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Обнинськ Калузької області Російської Федерації, громадянин Російської Федерації, з середньою освітою, працюючий директором ТОВ «Кантара», одружений, має сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судимий 24.05.2013р. Дзержинським районним судом м.Харкова за ч.3 ст.185, ч.3 ст.186, ч.5 ст.186, ч.2 ст.187, ч.3 ст.187, ст.70 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією 1/3 частини майна, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-
визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України та йому призначено покарання 4 роки позбавлення волі.
В силу ст.75 КК України ОСОБА_9 від призначеного покарання звільнено з іспитовим строком 3 роки та покладено на нього у відповідності до ст.76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_9 відповідно до вимог ч.ч.1 та 5 ст.72 КК України строк попереднього ув`язнення з 17.12.2016 р. до дня ухвалення вироку суду, тобто до 22.02.2017 р. включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою змінено на домашній арешт, при цьому ОСОБА_9 заборонено цілодобово залишати житло квартиру АДРЕСА_2 без дозволу суду строком до набрання вироком законної сили, але не більше двох місяців, тобто до 21 квітня 2017 року, звільнено ОСОБА_9 з під варти в залі судового засідання.
Покладено на ОСОБА_9 наступні обов`язки: 1) прибувати до суду за першою вимогою; 2) не відлучатися з м. Харкова без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання; 4) цілодобово не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 ; 5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Як встановив суд, 17 грудня 2016 року в період часу з 00:00 год. до 00:30 год. ОСОБА_9 , маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, із корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, діючи повторно, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій, вважаючи, що за ним ніхто не спостерігає, умисно, незаконно проник на територію домоволодіння АДРЕСА_4 . Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_9 шляхом розбиття вікна будинку, розташованого на території вказаного домоволодіння, незаконно проник до приміщення будинку, де реалізуючи свій злочинний умисел, таємно, повторно, викрав чуже майно, що належить ОСОБА_12 , а саме: грошові кошти в кількості 40 купюр номіналом у 500 гривень кожна, на загальну суму 20 000 грн.; грошові кошти в кількості 45 купюр номіналом у 100 доларів США кожна, 3 купюри номіналом у 20 доларів США кожна, 11 купюр номіналом у 1 долар США кожна, загальною сумою 4 571 доларів США, що згідно курсу НБУ, станом на 17.12.2016, становить 120 171 грн. 59 коп.; золотий ланцюжок вартістю 1638 грн. 99 коп. згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №240 від 21.12.2016, а всього викрав майна і грошей потерпілого ОСОБА_12 на загальну суму 141 810 грн. 58 коп., чим завдав останньому значну шкоду.
Викрадене майно ОСОБА_9 сховав в кишеню своєї куртки і намагався залишити місце вчинення злочину, однак, довести свій злочинний умисел до кінця не зміг, з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий співробітниками Управління поліції охорони в Харківській області з викраденим майном на території домоволодіння АДРЕСА_4 .
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, яке виразилося в необґрунтованому застосуванні судом положень ст.75 КК України і звільненні ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням, та ухвалити новий вирок, призначивши ОСОБА_9 за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України покарання 4 роки позбавлення волі без застосування ст.75 КК України. Вважає, що судом при призначенні покарання не враховано дані, що характеризують особу обвинуваченого, а саме те, що він звільнившись з місць позбавлення волі 19.08.2014р. умовно-достроково на невідбутий строк 4 місяці 2 дні, належних висновків для себе не зробив та продовжив злочинну діяльність, що на думку прокурора, характеризує обвинуваченого як суспільно-небезпечну особу, яка наполегливо не бажає становитися на шлях виправлення та перевиховання. Крім того, прокурор зазначає, що судом не в повній мірі враховано вартість майна, яким обвинувачений намагався заволодіти, при цьому злочин не було ним завершено з причин, які не залежали від його волі. Також прокурор зазначає про те, що згідно з дослідженими судом документами, ОСОБА_9 працює директором ТОВ «Контара», яке зареєстроване у м.Бєлгород Російської Федерації, однак в той же час ОСОБА_9 постійно мешкає у м.Харкові, що, на думку прокурора, ставить під сумнів його фактичне працевлаштування, а тому врахування судом цієї обставини в якості підстави для застосування ст.75 КК України, є необґрунтованим. Прокурор також не погоджується з тим, що суд визнав в якості обставини, що пом`якшує покарання, відсутність шкоди від злочину з огляду на повернення майна потерпілому, при цьому прокурор зазначає, що майно було вилучено у обвинуваченого під час його затримання, а тому він не мав реальної можливості розпорядитись ним. На підставі викладеного, прокурор вважає, що обвинувачений неспроможний на виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства, а звільнення від призначеного покарання з випробуванням не здатне забезпечити його мету, передбачену ч.2 ст.50 КК України виправлення засудженого і запобігання вчиненню нових злочинів.
Заслухавши доповідь судді, прокурора ОСОБА_7 , який підтримав та просив задовольнити апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та вважали вирок суду законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, за обставин, викладених у вироку, та про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджені судом. Фактичні обставини справи, доведеність винуватості ОСОБА_9 в інкримінованому йому правопорушенні та юридична кваліфікація його дій не оспорюються в апеляційній скарзі, а тому не є предметом апеляційного розгляду.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильності застосування судом закону України про кримінальну відповідальність при призначенні ОСОБА_9 покарання та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого колегія суддів вважає необґрунтованими виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи, наряду з іншим, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Згідно ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_9 покарання відповідає вимогам ст.ст.50,65 КК України. Судом враховано тяжкість злочину, який відноситься до тяжких, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючі покарання обставини та відсутність обставин, що його обтяжують, конкретні обставини скоєння злочину.

Так, ОСОБА_9 раніше судимий, одружений, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює директором ТОВ «Кантара», характеризується позитивно.

В якості обставин, які пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття обвинуваченого у вчиненні злочину, знаходження на його утриманні неповнолітньої дитини, відсутність шкоди від злочину.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

При призначенні покарання та звільненні від його відбування з іспитовим строком на підставі ст.75 КК України суд врахував вищенаведені дані про особу обвинуваченого, а також те, що вчинений ним злочин, хоч і є тяжким, однак не доведений обвинуваченим до кінця, тобто є замахом на вчинення злочину, попередній злочин обвинувачений вчинив більше 10 років тому, а крім того, судом встановлено кілька обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину.

Враховуючи такі обставини, колегія суддів вважає, що суд призначив покарання, яке за своїм видом і розміром є необхідне й достатнє для виправлення ОСОБА_9 та попередження нових злочинів і дійшов обґрунтованого висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, але в умовах здійснення відповідного контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Беззаперечних доводів щодо небезпечності обвинуваченого для суспільства та необхідності його ізоляції, прокурором не наведено.

При цьому з доводами прокурора про те, що суд необґрунтовано визнав в якості обставини, що пом`якшує покарання, відсутність шкоди від злочину, колегія суддів не погоджується. Так, викрадене майно було вилучене у обвинуваченого під час його затримання та повернуто потерпілому, а тому наслідків у виді фактичного спричинення матеріальних збитків потерпілому не настало. Вартість майна, на викрадення якого вчинив замах обвинувачений, була врахована при кваліфікації його дій.

Стосовно доводів прокурора про те, що дані про працевлаштованість обвинуваченого є сумнівними, колегія суддів розцінює критично, оскільки в матеріалах кримінального провадження містяться документи на підтвердження того, що ОСОБА_9 дійсно працює директором ТОВ «Кантара», а саме: копія свідоцтва про державну реєстрацію зазначеної юридичної особи, копія наказу про вступ на посаду директора, копія трудової книжки обвинуваченого (т.1 а.с.135-137).

Отже, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, відсутності наслідків у виді фактичного спричинення потерпілому матеріальних збитків, даних про особу обвинуваченого, який характеризується позитивно, будь-які компрометуючі дані щодо нього відсутні, визнав свою вину, критично оцінює свою протиправну поведінку, що свідчить про щирість його каяття, хворіє на сахарний діабет 2 типа, що підтверджено матеріалами справи, має на утриманні неповнолітню дитину, одружений, працює, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_9 покарання та звільнення від його відбування на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком, є законним, справедливим, обґрунтованим, індивідуально зваженим, таким, яке є достатнім для його виправлення та повернення до нормального, суспільно корисного життя, з огляду на що не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Київського районного суду м.Харкова від 22 лютого 2017 року у відношенні ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.
Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_5