Ім`ям України Провадження № 1-кс/200/8030/14
19 грудня 2014 року м. Дніпропетровськ
Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,
19 грудня 2014 року старший слідчий в ОВС - криміналіст СВ УСБ України у Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженого у м. Новомосковську Дніпропетровської області, з середньо-технічною освітою, не працює, зареєстрований та фактично мешкає у кв. АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
У клопотанні слідчий прохає застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у зв`язку з тим, що він може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілих і свідків, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення.
У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, прохав задовольнити.
Прокурор клопотання підтримав, прохав задовольнити з підстав, наведених слідчим. Пояснив, що вина підозрюваного у вчиненні інкримінованого правопорушення доказується зібраними по справі доказами, а тому, з метою запобігання наведеним слідчим ризикам, слід обрати саме такий запобіжний захід, про який просить слідчий. Ризиками, які є у даному випадку вказав можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, можливість вчинення іншого кримінального правопорушення терористичного акту. Надав суду копію витягу із ЄРДР, згідно з яким підозрюваний разом з іншими особами готував вчинення терористичного акту.
У судовому засіданні підозрюваний вину у вчиненні інкримінованого правопорушення визнав у повному обсязі. Проти задоволення клопотання заперечував. Пояснив, що вибухова речовина, яку він виплавляв зі снарядів, була йому не потрібна. Ця вибухова була потрібна його знайомим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з метою підриву банкоматів «Приватбанку». Про участь у тероризмі з ними він не домовлявся.
Захисник заперечував проти задоволення клопотання, пояснення надав аналогічні поясненням свого підзахисного. Прохав обрати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі. Додатково пояснив, що підозрюваний хворий на тяжку форму цукрового діабету і з цих підстав, для надання можливості лікування, він повинен залишатися на волі.
Заслухавши доводи слідчого, пояснення підозрюваного та його захисника, з`ясувавши думку прокурора та дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку про те, що клопотання підлягає задоволенню. Вважаю, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. Доведеними, наданими суду поясненнями слідчого та прокурора є наявність ризиків у вигляді можливого переховування від органів досудового слідства та суду, так, як доказів наявності у нього міцних соціальних зв`язків (дружина, діти), суду не надано; можливого вчинення іншого кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 258 КК України, тому що вибухівка, яку він видобував, могла використовуватися у вчиненні терористичних актів.
Вважаю, що для запобігання доведеним у суді ризикам, враховуючи той ступінь суспільної небезпеки, яку представляє приготування до терористичного акту, з метою убезпечення невизначеної кількості осіб від вчинення насильства, можливо відступити від принципу прерогативи особистої свободи підозрюваного і необхідності надання йому медичної допомоги, а тому слід обрати саме такий запобіжний захід, про який прохає слідчий. Спираючись на норми ст. 178 КПК України, якими встановлено ті обставини, що враховуються при обранні запобіжного засобу, вважаю за можливе обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Згідно з вимогами ч. 4 ст. 196 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний визначати в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту, дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шестидесяти днів. Нормою ч. 2 цієї статті встановлено, що строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту його затримання.
Враховуючи те, що ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України о 19 годині 10 хвилині 18 грудня 2014 року, датою закінчення дії ухвали про тримання його під вартою слід вважати 19 годину 10 хвилину 16 лютого 2014 року.
З тих підстав, що злочин у якому ОСОБА_5 пред`явлено підозру, вчинено з метою приготування до іншого злочину передбаченого ч. 1 ст. 258 КК України, який є злочином насильницьким, тому що тероризмом є вчиненням насильницьких дій до фізичних осіб, які, в основному, ведуть до їх загибелі, приходжу до висновку про можливість, з підстав, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не визначати застави взагалі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 182, 186, 194, 196, 309-310, 395 КПК України, -
Клопотання старшого слідчого в ОВС - криміналіста СВ УСБ України у Дніпропетровській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Дата закінчення дії ухвали - 19 година 10 хвилина 16 лютого 2015 року.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти діб з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1