Постанова
Іменем України

15 березня 2018 року

м. Київ
справа № 331/2865/16-к
провадження № 51-904 км 18
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 , на вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 15 листопада 2016 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000874, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 26 жовтня 2011 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці, звільненого умовно-достроково 13 червня 2014 року,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 червня 2016 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015року) у строк призначеного ОСОБА_7 покарання зараховано строк попереднього ув`язнення у період з 15 березня 2016 року по 03 червня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вироком вирішено питання речових доказів у провадженні.
Стягнуто з засудженого ОСОБА_7 2142 грн. 33 коп на користь потерпілої в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та в рахунок відшкодування моральної шкоди 15000 грн.
Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 15 листопада 2016 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015року) у строк призначеного ОСОБА_7 покараннязараховано строк попереднього ув`язнення у період з 03 червня 2016 року по 15 листопада 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
За обставин, встановлених судом та детально викладених у вироку ОСОБА_7 засуджено за те, що він, 13 березня 2016 року приблизно о 18 год. 30 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, побачив раніше йому незнайому потерпілу ОСОБА_8 , яка заходила до під`їзду №2 будинку АДРЕСА_2 . Зайшовши разом з нею до ліфту, з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, застосовуючи електрошокер напав на потерпілу, завдаючи рукояткою удари в ділянку шиї, після чого вдарив двічі головою о кабіну ліфту, спричинивши потерпілій легкі тілесні ушкодження. Після цього, виштовхнувши потерпілу у відкриті двері ліфту, від чого остання впала на підлогу, отримавши легкі тілесні ушкодження. ОСОБА_7 скориставшись тим, що потерпіла перебуває у безпорадному стані, заволодів майном останньої на загальну суму 1634 грн.

Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник просить скасувати судові рішення з підстави істотного порушення норм матеріального і процесуального права та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Обґрунтовуючи свої вимоги вказує, що суд першої інстанції приймаючи рішення про розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, не роз`яснив наслідків того, що він буде позбавлений права їх оскаржити в апеляційному порядку. Крім того, вважає, що місцевим судом неправильно кваліфіковано дії засудженого за ч. 1 ст. 187 КК України, оскільки його дії повинні бути кваліфіковані за ст. 186 КК України.

Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор вважав за необхідне касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без зміни.

Мотиви Суду
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
При цьому згідно зі ст. 438 КПК Українипідставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Статтею 412 КПК Українипередбачено, що істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно дост. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вирок відповідає вимогамст. 374 КПК України. Суд першої інстанції навів у вироку формулювання обвинувачення, визнане доведеним, із зазначенням місця, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК Українисуд обґрунтував вирок на тих доказах, які було розглянуто в судовому засіданні.

Як убачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції, з`ясувавши думку учасників судового провадження щодо обсягу дослідження доказів, розглянув справу не за правилами, які передбачені ч. 3 ст. 349 КПК України як твердить захисник у своїй касаційній скарзі. Під час судового розгляду судом першої інстанції було допитано обвинуваченого, потерпілу, досліджено письмові докази у даному кримінальному проваджені.

Отже, доводи касаційної скарги захисника про те, що скорочений розгляд провадження щодо ОСОБА_7 відбувся з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, чим порушено право засудженого на захист, є неспроможними.
Що стосується тверджень захисника у касаційній скарзі про неправильність кваліфікації дій засудженого за ч. 1 ст. 187 КК України, то вони не ґрунтуються на вимогах закону і матеріалах кримінального провадження.
Як видно з матеріалів кримінального провадження, висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні розбою зроблено з дотриманням ст. 23 КПКУкраїни на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, підтверджених доказами, які було досліджено та перевірено під час судового розгляду, а також оцінено відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Зокрема, відповідний висновок суд зробив на підставі аналізу показань засудженого, потерпілої, даних протоколів слідчих дій, а також висновку судово-медичної експертизи.
Відповідні показання є логічними послідовними, узгоджуються між собою, а також з іншими дослідженими судом доказами, а тому об`єктивних підстав недовіряти їм немає.
Згідно висновку експерта потерпілій ОСОБА_8 спричинено легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я (т. 1 а. с. 66-67).
Дослідивши вказані докази, суд визнав їх достатніми для доведення винуватості ОСОБА_7 у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, а також з погрозою застосування такого насильства.
За встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження дії ОСОБА_7 за ч. 1ст. 187 ККУкраїни кваліфіковані правильно.

Кваліфікація дій ОСОБА_7 ґрунтується на вимогах кримінального закону та роз`ясненнях, які містяться у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності». Зокрема, розбій як злочин проти власності (стаття 187 КК України) це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства. Під нападом слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті.

Таким чином, безпосередньо дослідивши надані сторонами кримінального провадження докази, врахувавши позицію ОСОБА_7 , який частково визнав свою вину, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.
Колегія суддів звертає увагу на те, що доводи касаційної скарги захисника щодо кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 187 КК України, є аналогічними за своїм змістом доводам його апеляційної скарги та були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, який, детально перевіривши їх, обґрунтовано визнав безпідставними, із зазначенням відповідних мотивів прийнятого рішення, з якими погоджується і суд касаційної інстанції.
Постановлена за результатами розгляду апеляційної скарги засудженого та захисника ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Призначене ОСОБА_7 покарання є справедливим, необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. При обранні його виду та розміру судом було враховано дані про особу засудженого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставину, яка пом`якшує покарання.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовною підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, не встановлено. а тому підстав, передбачених ст. 438 КПК України для скасування судових рішень та задоволення касаційних вимог захисника немає.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, колегія суддів
ухвалила:
Вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 15 листопада 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3