Справа № 577/2172/17
Провадження № 1-кп/577/41/18

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 березня 2018 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
за ст. 407 ч. 4 КК України,-
В С Т А Н О В И В :
Указом Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14 січня 2015 року № 15 в Україні оголошено часткову мобілізацію та з цього часу відповідно до ст. 1 Закону України Про оборону України в Україні діє особливий період. Обвинувачений ОСОБА_5 , який має звання капітана, 06 лютого 2015 р. був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлений для проходження учбових курсів до військової академії НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ). 14.03.2015 р. наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 № НОМЕР_3 ОСОБА_5 був призначений на посаду командира роти матеріального забезпечення вказаної частини. 26.03.2015 р. обвинувачений уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах офіцерського складу. 23.07.2015 р. наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_4 , ОСОБА_5 був призначений на посаду оперативного чергового відділення поточних бойових дій командного пункту військової частини - польова пошта НОМЕР_2 . Відповідно до наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 від 14 вересня 2016 року № 278 обвинувачений отримав чергову відпустку за 2016 рік строком 15 діб у період з 14 вересня 2016 року по 29 вересня 2016 року включно та вибув з розташування підрозділу. Підсудний зобов`язаний був з`явитися 30 вересня 2016 року у розташування військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_4 . Однак, 30 вересня 2016 року ОСОБА_5 в умовах особливого періоду, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, в порушення вимог ст. ст.17, 65 Конституції України, ст.ст.1, 2 Закону України Про військовий обовязок та військову службу, положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, без поважних причин, з метою тимчасового ухилення від виконання обов`язків військової служби, не з`явився вчасно з відпустки до розташування військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_4 , та до 07 лютого 2017 року перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Допитаний в судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю та пояснив, що дійсно під час проходження військової служби у Збройних Силах України на посаді оперативного чергового відділення поточних бойових дій командного пункту військової частини - польова пошта НОМЕР_2 отримав чергову відпустку за 2016 рік строком 15 діб у період з 14 вересня 2016 року по 29 вересня 2016 року включно та вибув з розташування підрозділу до місця свого проживання. Зобов`язаний був з`явитися 30 вересня 2016 року у розташування військової частини, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_4 . Однак, 30 вересня 2016 року не з`явився вчасно з відпустки до розташування військової частини та до 07 лютого 2017 року перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки доглядав за хворою матірю. Щиро кається у скоєному та просить суворо не карати.
Таким чином, винність обвинуваченого повністю доведена і його дії слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 407 КК України, як незявлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, особою зазначеною в ч. 2 ст. 407 КК України.
Призначаючи покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу обвинуваченого.
Обставин обтяжуючих покарання суд не вбачає.
До пом"якшуючих слід віднести - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, учасник АТО.
Дані обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, а тому до нього слід застосувати ст. 69 КК України, перейти до іншого, більш мякого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ст. 407 ч. 4 КК України у виді штрафу.
З урахуванням викладеного, тяжкості вчиненого злочину, прийнявши до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.
Вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 05.10.2015 р. ОСОБА_5 засуджений за ст.ст. 407 ч. 4, 75 КК України до покарання у виді 3 р. позбавлення волі з іспитовим строком 1 р.Під час іспитового строку підсудний скоїв новий злочин, а тому до нього необхідно застосувати ст. 71 КК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України,-

У Х В А Л И В :

Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 5100 (пять тисяч сто) грн.

На підставі ст.ст. 71-72 КК України, за сукупністю вироків, вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 05.10.2015 року, яким ОСОБА_5 визнаний винним та засуджений за ст. 407 ч. 4 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі і на підставі ст. 75 КК України звільнений від його відбування з випробуванням строком 1 (один) рік виконувати самостійно.

ОСОБА_5 запобіжний захід у виді взяття під варту скасувати та звільнити з під варти в залі судового засідання.

Вирок може бути оскаржений в Сумський апеляційний суд через Конотопський міськрайсуд на протязі 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - в той строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на вирок, якщо його не скасовано, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1