Дата документу Справа № 331/8720/17
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №11-сс/778/284/18 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №331/8720/17 Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 березня 2018 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6

скаржника ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 21 лютого 2018 року про видачу особи (екстрадицію).

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 21 лютого 2018 року залишено без задоволення скаргу ОСОБА_7 на постанову Генеральної прокуратури України від 01.02.2018 року про видачу особи (екстрадицію).

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просив скасувати постанову Генеральної прокуратури України про його видачу до Республіки Казахстан, посилаючись на те, що ним було подано до міграційної служби заяву про надання йому додаткового захисту та статусу біженця, проте на даний час він відповіді не отримав.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; затриманого ОСОБА_7 , його захисника, які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, яка просила ухвалу слідчого судді залишити без змін; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Встановлено, що до Жовтневого районного суду м.Запоріжжя надійшла скарга ОСОБА_7 на постанову Генеральної прокуратури України від 01.02.2018 про видачу особи (екстрадицію).
Згідно наданих матеріалів у провадженні Саздинського відділу поліції Управління внутрішніх справ м.Актобе Актюбінської області Республіки Казахстан перебуває кримінальна справа за підозрою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні злочинів, передбачених п.1 ч.3 ст.190 (шахрайство, вчинене у великому розмірі) та п.2 ч.4 ст.190 (шахрайство, вчинене неодноразово, в особливо великому розмірі) КК Республіки Казахстан.
Органом досудового розслідування 25.01.2015 винесено постанову про кваліфікацію діянь підозрюваного ОСОБА_7 за вказаними статтями кримінального закону.
Постановою суду № 2 м.Актобе Актюбинської області від 17.03.2014 ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді арешту та 13.03.2014 його оголошено в розшук.
До Генеральної прокуратури України 07.12.2017 надійшов запит Генеральної прокуратури Республіки Казахстан про видачу ОСОБА_7 для притягнення до кримінальної відповідальності.
Згідно із запитом ОСОБА_7 є громадянином Республіки Казахстан.
ОСОБА_7 затриманий на території Запорізької області 14.11.2017 року у зв`язку з розшуком компетентними органами Республіки Казахстан.
Запорізьким районним судом Запорізької області 17.11.2017 р. до нього застосовано тимчасовий арешт, а Жовтневим районним судом м.Запоріжжя 21.12.2017 екстрадиційний арешт, і на теперішній час він утримується в Запорізькому слідчому ізоляторі.
Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_7 , слідчий суддя виходив з того, що у ході екстрадиційної перевірки, проведеної прокуратурою Запорізької області за дорученням Генеральної прокуратури України, не встановлено передбачених ст.589 КПК та міжнародними договорами обставин для відмови у видачі ОСОБА_7 до Республіки Казахстан.
Колегія суддів погоджується із прийнятим слідчим суддею рішенням з наступних підстав.

Так, відповідно до ст.590 КПК, після вивчення матеріалів екстрадиційної перевірки центральний орган України приймає рішення про видачу особи (екстрадицію) або відмову у видачі (екстрадиції) іноземній державі. Рішення виноситься керівником центрального органу України або уповноваженою ним особою. Про своє рішення центральний орган України повідомляє компетентний орган іноземної держави, а також особу, щодо якої воно прийнято. Якщо впродовж десяти днів зазначене рішення не оскаржено до суду, організовується фактична видача цієї особи компетентним органам іноземної держави. Рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України.

Як вбачається з матеріалів провадження, в ході проведення екстрадиційної перевірки, обставин, які б відповідно до вимог ст.589 КПК, давали підстави для відмови у видачі (екстрадиції) ОСОБА_7 не встановлено.

Злочини, вчинення яких інкримінується ОСОБА_7 , згідно з чинним законодавством України відповідають кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.3 ст.190 та ч.4 ст.190 КК і є екстрадиційними, оскільки передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк не менше одного року.
Встановлені ст.49 КК строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за вказані злочини не закінчилися.

Статусу біженця ОСОБА_7 не має, громадянином України не являється. Відомості щодо неможливості видачі (екстрадиції) останнього за станом здоров`я, в наданих суду матеріалах відсутні, до кримінальної відповідальності на території України він не притягувався.

Злочини, вчинення яких інкримінується ОСОБА_7 , не належать до військових злочинів і не мають політичного характеру.
Що стосується посилань ОСОБА_7 на те, що він звернувся до Державної міграційної служби України із проханням про отримання захисту в Україні та статусу біженця, то, як вбачається з листа заступника начальника ГУ Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, станом на 16.03.2018 року ОСОБА_7 або його захисник із заявою про отримання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту не звертались, а тому вимоги ст. 590 КПК не порушені.

Крім того, постанова заступника Генерального прокурора України про екстрадицію ОСОБА_7 була ухвалена 01.02.2018 року. З нею останній був ознайомлений під розписку 02.02.2018 року. Під час апеляційного розгляду ОСОБА_7 заявив, що заяву про надання йому статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту він подав пізніше вказаних дат, т.т. 05.02.2018 року, т.т. після ухвалення оскаржуваної постанови. До 01.02.2018 року Коробка із такою заявою до компетентного органу не звертався. З чого судова колегія робить висновок про те, що під час прийняття Генеральною прокуратурою України оскаржуваної постанови про екстрадицію ОСОБА_7 до Республіки Казахстан жодним порушень вимог процесуального закону не було, а права і свободи заявника не порушено.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення та спростовуються викладеним.

Істотних порушень норм Кримінального процесуального Кодексу України, які б давали підстави для скасування постановленого судом рішення, колегією суддів не встановлено.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді щодо відсутності підстав для скасування постанови заступника Генерального прокуратури України ОСОБА_9 від 01 лютого 2018 року про видачу (екстрадицію) громадянина Республіки Казахстан ОСОБА_7 , для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених п.1 ч.3 ст.190 та п.2 ч.4 ст.190 КК Республіки Казахстан.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постановленого судом першої інстанції рішення, а відтак подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 21 лютого 2018 року про видачу особи (екстрадицію) залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4